A7-0226/2011
14.
6.
2011
ZPRÁVA
o prioritách energetických infrastruktur pro rok 2020 a na další období
(2011/2034(INI))
Výbor pro průmysl, výzkum a energetiku
Zpravodaj: Francisco Sosa Wagner
PE 458.823v03-00
OBSAH
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU............................................................3
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ..............................................................................................25
STANOVISKO Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin 29
STANOVISKO Výboru pro regionální rozvoj ......................................................34
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
o prioritách energetických infrastruktur pro rok 2020 a na další období
( 2011/2034(INI) )
Evropský parlament,
– s ohledem na sdělení Komise nazvané „Priority energetických infrastruktur do roku 2020 a na další období – návrh na integrovanou evropskou energetickou síť“ ( KOM(2010)0677 ),
– s ohledem na pracovní dokument útvarů Komise o posouzení dopadů ve věci sdělení „Priority energetických infrastruktur do roku 2020 a na další období – návrh na integrovanou evropskou energetickou síť“ ( SEK(2010)1395 ),
– s ohledem na sdělení Komise nazvané „Energie 2020 – strategie pro konkurenceschopnou, udržitelnou a bezpečnou energii“( KOM(2010)0639 ),
– s ohledem na sdělení Komise nazvané „Evropa 2020 – strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění“ ( KOM(2010)2020 ),
– s ohledem na sdělení Komise nazvané „Obnovitelná energie: na cestě ke splnění cíle pro rok 2020“ ( KOM(2011)0031 ),
– s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES
Úř. věst.
L 140, 5.6.2009, s. 16. ,
– s ohledem na sdělení Komise nazvané „Analýza možností snížení emisí skleníkových plynů o více než 20 % a vyhodnocení rizika úniku uhlíku“ ( KOM(2010)0265 ),
– s ohledem na sdělení Komise nazvané „Plán přechodu na konkurenceschopné nízkouhlíkové hospodářství do roku 2050“ ( KOM(2011)0112 ),
– s ohledem na třetí legislativní balíček týkající se vnitřního trhu v oblasti energetiky pod názvem „Energie pro Evropu: skutečný a spolehlivý trh“
Úř. věst.
L 211, 14.8.2009. ,
– s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 994/2010 ze dne 20. října 2010 o opatřeních na zajištění bezpečnosti dodávek zemního plynu
Úř. věst.
L 295, 12.11.2010, s. 1. ,
– s ohledem na sdělení Komise nazvané „Evropa účinněji využívající zdroje – stěžejní iniciativa strategie Evropa 2020“ ( KOM(2011)0021 ),
– s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1364/2006/ES ze dne 6. září 2006, kterým se stanoví hlavní směry pro transevropské energetické sítě a kterým se zrušují rozhodnutí 96/391/ES a rozhodnutí č. 1229/2003/ES
Úř. věst.
L 262, 22.9.2006, s. 1. ,
– s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 663/2009 ze dne 13. července 2009 o zavedení programu na podporu hospodářského oživení prostřednictvím finanční pomoci Společenství pro projekty v oblasti energetiky,
– s ohledem na zprávu Komise o provádění programu transevropských energetických sítí v období 2007–2009 ( KOM(2010)0203 ),
– s ohledem na své usnesení ze dne 6. května 2010 nazvané Mobilizace informačních a komunikačních technologií pro usnadnění přechodu k energeticky účinnému nízkouhlíkovému hospodářství,
– s ohledem na sdělení Komise Evropské radě a Evropskému parlamentu nazvané „Energetická politika pro Evropu“ ( KOM(2007)0001 ),
– s ohledem na sdělení Komise Evropské radě a Evropskému parlamentu nazvané „Prioritní plán propojení“ ( KOM(2006)0846 ),
– s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES,
– s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 2003/55/ES,
– s ohledem na své usnesení ze dne 25. listopadu 2010 o směru k nové energetické strategii pro Evropu 2011–2020
Přijaté texty, P7_TA(2010)0441 . ,
– s ohledem na své usnesení ze dne 15. prosince 2010 k revizi akčního plánu pro energetickou účinnost
Přijaté texty, P7_TA(2010)0485 . ,
– s ohledem na své usnesení ze dne 17. února 2011
Přijaté texty, P7_TA(2011)0068 . o strategii Evropa 2020,
– s ohledem na článek 194 Smlouvy o fungování Evropské unie,
– s ohledem na článek 170 Smlouvy o fungování Evropské unie, který stanoví, že Unie přispívá ke zřízení a k rozvoji transevropských sítí v oblasti dopravních, telekomunikačních a energetických infrastruktur,
– s ohledem na článek 48 jednacího řádu,
– s ohledem na zprávu Výboru pro průmysl, výzkum a energetiku a stanoviska Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin a Výboru pro regionální rozvoj ( A7-0226/2011 ),
A. vzhledem k tomu, že k našim hlavním úkolům v oblasti energetiky patří boj se změnou klimatu, posilování energetické autonomie při současném snižování celkové spotřeby energie a dovozu fosilních paliv, diverzifikace energetických dodavatelů a zdrojů, dosahování konkurenceschopného vnitřního trhu s energií a zajišťování všeobecného přístupu k udržitelné, dostupné a bezpečné energii,
B. vzhledem k tomu, že energetická politika na úrovni EU staví na společných cílech zajištění nepřetržité dostupnosti energetických produktů a služeb na trhu za ceny, které jsou pro všechny spotřebitele (domácnosti i průmysl) dostupné,
C. vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit bezpečnost dodávek a upevnění solidarity mezi členskými státy v situaci, kdy některý členský stát čelí energetické krizi,
D. vzhledem k tomu, že Lisabonská smlouva stanoví konkrétní právní základ pro rozvoj energetické politiky EU, která prosazuje úspěšné propojení energetických sítí mezi členskými státy napříč vnitrostátními a regionálními hranicemi, což je nutné pro dosažení ostatních cílů EU v oblasti energetické politiky a solidarity (fungování trhu s energií, energetická účinnost a energie z obnovitelných zdrojů, bezpečnost dodávek a diverzifikace energetických zdrojů a forem dodávek),
E. vzhledem k tomu, že neprovedení včasné modernizace, aktualizace a propojení a nepřizpůsobení energetické infrastruktury Unie udržitelnější a účinnější produkci energie a modelu spotřeby by mohlo ohrozit její schopnost dosáhnout cílů v oblasti energetiky a klimatu pro rok 2020 – zejména cílů integrace a zvýšení podílu obnovitelných zdrojů energie – a narušit dlouhodobý cíl EU do roku 2050 spočívající ve snížení emisí skleníkových plynů o 80 až 95 %,
F. vzhledem k tomu, že podle sdělení Komise nazvaného „Priority energetických infrastruktur do roku 2020 a na další období – návrh na integrovanou evropskou energetickou síť“ bude v příštím desetiletí zapotřebí 200 miliard EUR na financování požadavků energetické infrastruktury, a vzhledem k tomu, že polovinu této částky musí poskytnout členské státy,
G. vzhledem k tomu, že plánování investic do infrastruktury a příslušná rozhodnutí musí být podpořeny dlouhodobými scénáři, které zohledňují očekávané výsledky a další potřeby v oblasti technického rozvoje,
H. vzhledem k tomu, že další začleňování obnovitelných zdrojů energie bude vyžadovat určité úpravy evropské energetické infrastruktury, a to jak na úrovni přenosu, tak na úrovni distribuce,
I. vzhledem k tomu, že otevřený, transparentní, integrovaný a konkurenceschopný trh s energií v EU je nutný pro dosažení konkurenceschopných cen energie, bezpečnosti dodávek a udržitelnosti a účinné rozsáhlé zavádění obnovitelných zdrojů energie, a vzhledem k tomu, že dokončení takového trhu nadále zůstává důležitým úkolem pro všechny členské státy,
J. vzhledem k zásadnímu významu včasného a úplného provádění stávajících právních předpisů, včetně regulační činnosti, kterou požaduje třetí balíček pro vnitřní trh s energií, a odpovídajícího oznamování investic do energetické infrastruktury v souladu s rozsudkem Evropského soudního dvora
Věc C-490/10 Parlament v.
Rada týkající se nařízení Rady č. 617/2010 o povinnosti informovat o investičních projektech do energetické infrastruktury. , s cílem vytvořit přehled o možných mezerách na straně nabídky a poptávky, stejně jako o překážkách pro investice,
K. vzhledem k tomu, že propojení mezi členskými státy je v jedné třetině Unie stále nedostatečné s ohledem na cíl 10% propojení, jak jej stanovila Evropská rada v roce 2002 v Barceloně, a vzhledem k tomu, že některé členské státy a regiony zůstávají stále izolované a závislé na jediném dodavateli, což brání skutečné integraci trhů, likvidity a energetických toků,
L. vzhledem k tomu, že by měly být zohledněny zvláštní požadavky v oblasti energetické infrastruktury přírodních ostrovů a nejvzdálenějších regionů jako například Kanárských ostrovů, ostrova Madeira, Azor a francouzských nejvzdálenějších regionů,
M. vzhledem k tomu, že energetické přepravní sítě jihovýchodní Evropy nejsou tak husté jako v ostatních částech kontinentu,
N. vzhledem k tomu, že alternativní dodávky a tranzitní trasy a nová propojení jsou důležité pro zajištění toho, aby solidarita mezi členskými státy začala fungovat,
O. vzhledem k tomu, že je třeba věnovat zvláštní pozornost projektům, které ještě nejsou dokončeny přesto, že je EU zvolila za prioritní projekty v souladu s rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1364/2006/ES ze dne 6. září 2006, kterým se stanoví hlavní směry pro transevropské energetické sítě a kterým se zrušují rozhodnutí 96/391/ES a rozhodnutí č. 1229/2003/ES,
P. vzhledem k tomu, že třetí balíček pro vnitřní trh s energií vytvořil právní rámec, který by měl zlepšit konkurenceschopnost na trhu s energií,
Q. vzhledem k tomu, že dnes plánované energetické infrastruktury musí být v souladu s potřebami trhu a s dlouhodobými cíli EU v oblasti klimatu a energetiky a jejich prováděním v rámci energetických politik jednotlivých členských států , přičemž je třeba upřednostnit ty zdroje energie, které nevyžadují žádné společenské a ekologické náklady,
R. vzhledem k tomu, že je zapotřebí posílit investice do přenosové kapacity zemního plynu a elektřiny, přičemž je třeba mít na paměti energetické cíle EU 20-20-20 a nové energetické prostředí s výrazně sníženými emisemi uhlíku po roce 2020,
S. vzhledem k tomu, že budování energetické infrastruktury má strategický význam s ohledem na plnění cílů plánu SET (strategický plán pro energetické technologie),
T. vzhledem k tomu, že energetická účinnost nabízí účinný a nákladově efektivní nástroj pro dosažení udržitelné energetické budoucnosti: snížením poptávky se může snížit i závislost na dovozu a přemísťování elektráren v důsledku rostoucích nákladů a inteligentní investice do stávající a nové infrastruktury mohou snížit potřebu veřejných a soukromých investic do energetické infrastruktury,
U. vzhledem k tomu, že inteligentní sítě poskytují důležitou příležitost k vybudování účinného vztahu mezi výrobou energie, přenosem energie, distribucí energie a konečnými spotřebiteli, čímž umožňují racionální spotřebu energie a zvyšují tak energetickou účinnost,
V. vzhledem k tomu, že posílení kapacity vzájemného propojení mezi plynovody podél jihozápadní osy severojižního koridoru umožní dovoz LNG i využití podzemních skladovacích kapacit na Iberském poloostrově k zabezpečení dodávek v EU, což bude důležitým krokem k vytvoření skutečně integrovaného vnitřního trhu s energií,
W. vzhledem k tomu, že zdlouhavá povolovací řízení a nedostatečná koordinace mezi správními orgány mohou vést k zásadním prodlevám a dodatečným nákladům, zvláště co se týče přeshraničních projektů,
X. vzhledem k tomu, že zdlouhavá řízení o získání povolení a nedostatečné metody rozdělování nákladů a nástroje pro sdílení přínosů a nákladů přeshraničních projektů energetické infrastruktury jsou hlavní překážkou jejich rozvoje,
Y. vzhledem k tomu, že je třeba zaručit vysoce kvalitní veřejnou debatu a řádně zohlednit evropské právní předpisy v oblasti životního prostředí,
Z. vzhledem k tomu, že regulační orgány hrají významnou úlohu při vytváření vnitřního trhu s energií, který bude zaměřený na spotřebitele, integrovaný a konkurenceschopný,
AA. vzhledem k tomu, že tržní nástroje a zásada, že uživatel platí, zůstávají základem financování energetické infrastruktury, a vzhledem k tomu, že určitou omezenou částku veřejných finančních prostředků lze transparentně a na individuálním základě požadovat pro financování některých projektů evropského zájmu, jež nejsou přímo komerčně životaschopné, přičemž je třeba zohlednit rovné podmínky na evropském vnitřním trhu s energií, zaručit bezpečnost dodávek, zabránit narušování hospodářské soutěže a podporovat účinnou integraci obnovitelných zdrojů energie,
AB. vzhledem k tomu, že je zapotřebí co nejdříve provést rozsáhlé investice,
AC. vzhledem k tomu, že regionální orgány sehrávají klíčovou úlohu a jsou nejdůležitějšími subjekty v energetických záležitostech s ohledem na povinnosti v řadě činností souvisejících s celkovým i regionálním plánováním, udělováním povolení, udělováním schválení pro rozsáhlé projekty infrastruktury, investice, zadávání veřejných zakázek, výrobu energie a také s ohledem na skutečnost, že jsou blízko spotřebitelům,
I.
Strategické plánování energetických infrastruktur
1. zdůrazňuje skutečnost, že veřejné orgány mají značnou odpovědnost při naplňování veřejného zájmu dosahováním společenských cílů a cílů v oblasti životního prostředí, ale že hlavní odpovědnost za rozvoj energetické infrastruktury by měl nést řádně regulovaný trh;
2. zdůrazňuje zásadní význam včasného, správného a úplného provádění stávajících právních předpisů, včetně regulační činnosti, kterou požaduje třetí balíček pro vnitřní trh s energií, s cílem vytvořit nejpozději do roku 2014 integrovaný a konkurenceschopný evropský vnitřní trh;
3. je přesvědčen, že k plnému využití přínosů nové infrastruktury je nutný přístup EU vytvořený ve spolupráci se všemi zúčastněnými stranami, a zdůrazňuje nutnost vyvinout doplňkovou harmonizovanou metodu výběru projektů infrastruktury zohledňující pravidla vnitřního trhu; domnívá se, že tato metoda by měla zohledňovat evropské a regionální výhledy s cílem odstranit rozdíly a optimalizovat sociálně-ekonomické dopady a dopady na životní prostředí;
4. zdůrazňuje, že by plánování projektů energetické infrastruktury mělo být plně v souladu se zásadou předběžné opatrnosti; u akčních plánů by mělo být případ od případu prováděno důkladné posouzení jejich dopadu na životní prostředí, které zohlední místní a regionální environmentální podmínky;
5. zdůrazňuje potřebu zaručit v odpovídající míře zajištění dodávek energie pro EU a navázat kladné vztahy s dodavatelskými a tranzitními zeměmi mimo EU prostřednictvím spolupráce v rámci regionálních a globálních soustav přepravy energetických dodávek;
6. zdůrazňuje, že referenční scénář použitý pro posouzení energetické infrastruktury pro rok 2020 musí být transparentní a v souladu s obecnými cíli energetické politiky zakotvenými v článku 194 Smlouvy o Evropské unii a v plánu EU do roku 2050 a s ostatními politikami EU (například v oblasti dopravy, budov a systému obchodování s emisemi (Emission Trading Scheme, ETS)), včetně politik týkajících se energetické účinnosti, které napomohou k dosažení cíle 20% úspor energie (zejména plán energetické účinnosti), jakož i potenciálního dopadu technologického pokroku, zejména v případě obnovitelných zdrojů energie, posílení úlohy elektrických automobilů, šíření inteligentních sítí a zavádění iniciativ „inteligentních měst a regionů“;
7. podporuje okamžité zahájení partnerství pro inovace „inteligentní města“ a vyzývá příslušné partnery zapojené do procesů plánování pro udržitelný rozvoj měst, aby více podpořili iniciativy JESSICA a ELENA a více využívali výhod, které mohou tyto iniciativy přinášet v souvislosti s investicemi do udržitelné energie na místní úrovni, s cílem pomáhat městům a regionům angažovat se v životaschopných investičních projektech v oblasti energetické účinnosti, čistého spalování a zdrojů obnovitelné energie a udržitelné městské dopravy; poukazuje dále na potenciál přeshraničního financování se sousedními zeměmi v rámci evropského nástroje sousedství a partnerství;
8. zdůrazňuje potřebu realizovat stávající politiky a nařízení tak, aby byly lépe využívány stávající energetické infrastruktury k prospěchu evropských spotřebitelů; vyzývá Komisi a Agenturu pro spolupráci energetických regulačních orgánů (ACER), aby důsledněji sledovaly uplatňování pravidel na vnitrostátní úrovni, jako jsou například pravidla související se zásadou o povinném využívání práva („use-it-or-lose-it“);
9. zdůrazňuje, že je nutné stanovit na základě hierarchie významnosti a v zájmu nákladové účinnosti oblasti, kde lze infrastrukturu minimalizovat prostřednictvím politik energetické účinnosti nebo stávající vnitrostátní a přeshraniční infrastrukturu zlepšit a modernizovat a kde je zapotřebí nová infrastruktura, kterou lze vybudovat vedle stávající energetické či dopravní infrastruktury;
10. domnívá se, že snížení spotřeby energie a znečišťujících emisí a větší energetické účinnosti lze dosáhnout prostřednictvím realizace programů větší energetické účinnosti v budovách a v odvětví dopravy;
11. zdůrazňuje potřebu zjistit případné budoucí mezery v energetické nabídce a poptávce, stejně jako potenciální budoucí nedostatky ve výrobě a přenosové infrastruktuře;
12. připomíná význam harmonizace tržních projektů a rozvoje společných režimů evropské infrastruktury v EU s cílem zajistit řízení vnitřních propojení v rámci Evropy a propojení se třetími zeměmi;
13. zastává názor, že rozvoj elektrické infrastruktury mezi EU a třetími zeměmi a v některých případech i rozvoj stávající elektrické infrastruktury může vytvářet riziko úniku uhlíku nebo zvyšovat toto riziko tam, kde již existuje; vyzývá Komisi, aby zvážila tuto možnost a v případě potřeby předložila opatření, jejichž prostřednictvím by mohla tuto otázku účinně řešit, jako například požadavek souladu se směrnicí 2009/28/ES o obnovitelné energii;
14. vyzývá provozovatele sítí, regulační orgány včetně agentury ACER a Komisi, aby ve spolupráci s provozovateli sítí a orgány třetích zemí vytvořili podmínky nutné k zajištění kompatibility a stability mezi elektrickou infrastrukturou EU a infrastrukturou třetích zemí s cílem zlepšit energetickou bezpečnost v členských státech;
15. zdůrazňuje, že je třeba zaměřit se nejen na přeshraniční projekty, ale také na vnitřní přenosové soustavy, které významně přispívají k integraci trhů s energií, integraci výroby obnovitelných zdrojů energie a bezpečnosti systému a k odstranění energetických ostrovů a úzkých míst v rámci vnitřních přenosových soustav, která mají dopad na evropskou energetickou soustavu jako celek; zdůrazňuje, že je třeba zaručit řádné zohlednění odlehlých oblastí a jejich místních potřeb;
16. zdůrazňuje potřebu vytvoření nové infrastruktury, která ukončí existenci energetických ostrovů a závislost na jediném dodavateli a posílí zajištění dodávek;
17. vítá snahu Komise prosazovat regionální spolupráci a požaduje další pokyny k takovým regionálním iniciativám;
18. zdůrazňuje, že spolupráce mezi obcemi a regiony na vnitrostátní a evropské úrovni přispívá k ukončení existence energetických ostrovů, k dokončení vnitřního trhu s energií a k provádění projektů energetické infrastruktury; zastává názor, že cíl Evropské územní spolupráce stanovený politikou soudržnosti a makroregionální strategie mohou zvýšit příležitosti pro spolupráci v souvislosti s přeshraničními projekty a přispět k dosažení účinných a inteligentních propojení mezi netradičními místními a regionálními zdroji energie a velkými energetickými sítěmi; zdůrazňuje, že vhodná koordinace projektů infrastruktury může zaručit ten nejlepší poměr nákladů a přínosů a maximální účinnost prostředků EU; v této souvislosti se domnívá, že regionální spolupráce by se měla zlepšit, zejména s cílem zajistit řádné propojení stanovených priorit a evropských regionů;
19. žádá Komisi a členské státy, aby přijaly opatření s cílem zajistit, že provozovatelům přenosových soustav se dostane dostatečných pobídek k tomu, aby uvažovali o možnostech vzájemného propojení z regionálního nebo evropského hlediska, a že jejich investiční plány budou založeny na sociálně hospodářských dopadech vzájemného propojení a nikoli pouze na úsporách projektu, čímž se předejde nedostatku investic do přenosových kapacit;
20. vyzývá Komisi, aby do konce roku 2011 předložila návrhy řešení cílových konfliktů, jak je popsal evropský koordinátor Georg Wilhelm Adamowitsch ve své třetí výroční zprávě ze dne 15. listopadu 2010, např. konfliktu mezi naléhavou potřebou nové infrastruktury a přísnými předpisy v oblasti ochrany životního prostředí;
21. požaduje, aby byla přijata opatření, která zajistí soulad s mezinárodními dohodami, jako je úmluva z Espoo, ještě před tím, než budou přeshraniční projekty prováděny nebo dále rozvíjeny, a v souvislosti s expanzí energetických sítí upozorňuje na potřebu podporovat užší spolupráci, zejména mezi Ruskem a Běloruskem a baltskými státy, a v této souvislosti rozvíjet dialog o energetice mezi EU a Ruskem, zejména s cílem dosáhnout cíle energetické bezpečnosti pro členské státy a regiony EU;
22. připomíná možnosti, které nabízejí stávající smlouvy o spolupráci regionů EU pro rozvoj a posílení přeshraničních projektů energetické infrastruktury, zejména v souvislosti s obnovitelnými zdroji energie, a naléhavě vyzývá, aby byly tyto nástroje regionální spolupráce (Euregios, seskupení ESUS) k tomuto účelu využity;
23. vítá rozhodnutí Komise provést „zátěžové zkoušky“ u jaderných elektráren v Evropě; domnívá se, že budoucí legislativní iniciativy na vytvoření společného rámce pro jadernou bezpečnost mají zásadní význam pro trvalé zlepšování bezpečnostních standardů v Evropě;
24. zastává názor, že regionální iniciativy by měly být rozšířeny a dále rozvíjeny, protože se nejvíce přibližují způsobu, jímž jsou energetické soustavy v jednotlivých regionech provozovány (např. regionální struktura zdrojů výroby, větrná energie, omezení rozvodné sítě a dostupnost energetických zdrojů);
25. naléhavě vyzývá Komisi, aby posoudila možnost začlenění těch prioritních projektů energetické infrastruktury, které by posilovaly bezpečnost a zabezpečení stávajících nejdůležitějších energetických infrastruktur v Evropě (plynovodů a ropovodů, elektrických sítí, jaderných elektráren, terminálů LNG atd.) vůči nehodám, přírodním katastrofám či katastrofám zapříčiněným člověkem;
II.
Scénář komplexního rozvoje infrastruktury
26. domnívá se, že desetiletý plán rozvoje sítí (Ten-Year Network Development Plan, TYNDP) určuje příslušné projekty infrastruktury v oblasti elektřiny a plynu a měl by – aniž by došlo k narušení fungování vnitřního trhu – stanovit i priority pro výběr projektů evropského zájmu, které by měly být rozvíjeny pro dosažení cílů EU v oblasti energetiky a klimatu; v této souvislosti zastává názor, že kapacita vzájemného propojení by měla být zvažována na stejné úrovni jako cíl 20-20-20 a z tohoto hlediska by desetiletý plán rozvoje sítí měl být vnímán jako nástroj na sledování dodržování 10% cíle vzájemného propojení;
27. s cílem zajistit lepší správu budoucího plánování infrastruktury EU v oblasti elektrické energie a plynu vyzývá Komisi, aby předložila konkrétní návrh na zlepšení transparentnosti a veřejné účasti při určování priorit EU v rámci procesu širší účasti zúčastněných stran (včetně například odvětví energetiky, nezávislých odborníků, organizací spotřebitelů a nevládních organizací); považuje zveřejňování údajů o technických plánech z hlediska zajištění této účasti za klíčové;
28. domnívá se, že je třeba věnovat pozornost vlastnictví energetické infrastruktury v EU ze strany zahraničních společností nebo jejich dceřiných podniků bez transparentní struktury řízení a s nadměrným vlivem zahraničních vlád; vyzývá Komisi, aby v tomto ohledu předložila návrhy odpovídajících právních a institucionálních záruk, zejména pokud jde o přístup k veřejnému financování EU;
29. domnívá se, že desetiletý plán rozvoje sítí přispívá ke klouzavému programu rozvoje evropské infrastruktury přepravy zemního plynu a přenosu elektřiny v rámci dlouhodobého výhledu evropského plánování, který by sledovala agentura ACER a Komise, s řádným přihlédnutím k příslušným ustanovením třetího balíčku pro vnitřní trh s energií;
30. připomíná, že tento přístup „zdola nahoru“ musí doplňovat rovněž strukturovaný pohled „shora dolů“ s evropskou perspektivou;
31. zdůrazňuje, že podpora budování přenosové a distribuční infrastruktury pro účinnou a inteligentní integraci energie z obnovitelných zdrojů i integraci nových způsobů využití elektrické energie (například pro elektrická vozidla nebo nabíjecí hybridní vozidla) je zásadní pro úspěšné dosažení celkových energetických cílů; vítá skutečnost, že je přiznána priorita budoucí evropské supersíti a pilotním projektům podpořeným na fóru ve Florencii; žádá Komisi, aby konzultovala se všemi příslušnými zúčastněnými stranami s cílem urychlit určení elektrických dálnic jako integrované centrální síťové infrastruktury, aby došlo k optimalizaci propojení, odolnosti systému a provozní pružnosti a snížení nákladů, aniž by bylo vyloučeno širší evropské zeměpisné území, a vyzývá Komisi, aby do poloviny roku 2014 předložila Parlamentu nástin, který se bude co nejúplněji zabývat specifickými potřebami vyplývajícími z přenosu obnovitelných zdrojů energie;
32. poukazuje na to, že zeměpisné překážky vyplývající z jejich umístění jsou důvodem pro to, že ostrovy a horské oblasti se velmi obtížně integrují do energetických sítí EU; vyzývá proto Komisi, aby zohlednila rozmanité okolnosti, jež v regionech existují, a soustředila se výslovně na regiony se specifickými zeměpisnými a demografickými rysy, jako jsou ostrovy, horské oblasti a oblasti s nízkou hustotou obyvatelstva, s cílem dosáhnout větší diverzifikace zdrojů energie a podpory obnovitelných zdrojů a snížit závislost na dovážené energii; naléhavě vyzývá Komisi, aby mezi své priority v oblasti energetické infrastruktury na rok 2020 zařadila zvláštní situaci energetických systémů na ostrovech;
33. zdůrazňuje, že pokud jde o energetické infrastruktury a jejich vztah k rámci územního plánování námořních prostor, je nutné, aby existovala průřezová soudržnost politiky, což by mohlo být užitečné i pro zařazení velkých projektů větrných elektráren na moři do celkové strategie;
34. připomíná však Komisi, že každý členský stát by měl být také podporován, aby byl jak výrobcem, tak spotřebitelem udržitelné energie z bezpečnostních i ekonomických důvodů;
35. tvrdí, že rozvoj regionální výroby elektřiny je v různých částech Evropy, zejména v regionu Baltského moře, který zůstává izolován a závislý na jediném zdroji dodávek, významným prostředkem pro zabezpečení soběstačnosti v energetice; konstatuje, že regiony mají velký počet zdrojů, jež mohou využívat, včetně možností nabízených přírodními zdroji, a že v budoucnosti by mělo být cílem jejich plné využívání s cílem diverzifikovat výrobu energie;
36. potvrzuje význam účinných infrastruktur dodávek plynu při zvyšování diversifikace a bezpečnosti dodávek, přispívání k lepšímu fungování vnitřního trhu s energií a snižování energetické závislosti, přičemž je zároveň třeba respektovat potřebu snížit do roku 2050 zásadním způsobem emise z energetiky; upozorňuje na potřebu dalšího a řádného uplatňování požadavků na flexibilitu plynových infrastruktur, zejména s cílem zajistit zpětné toky a propojení, a zdůrazňuje, že infrastrukturu dodávek plynu je třeba rozvinout, přičemž musí být plně brán v úvahu přínos terminálů zkapalněného zemního plynu (LNG) a stlačeného zemního plynu (CNG), přepravních lodí a skladišť, jakož i rozvoj zplynované biomasy a bioplynu;
37. vítá oznámení Komise, že zemní plyn bude hrát významnou úlohu jako záložní palivo; zdůrazňuje však, že jiné formy energie a zařízení na skladování energie budou rovněž muset přijmout tuto úlohu, má-li být zajištěno zabezpečení dodávek; zdůrazňuje skutečnost, že základem bezpečného a rentabilního zásobování bude nadále široká skladba energetických zdrojů;
38. uvádí, že na rozdíl od všech ostatních investic do infrastruktury, které chce EU podnítit, je propojení plynárenských sítí a skladování plynu povinnou infrastrukturou podle nařízení o bezpečnosti dodávek plynu z roku 2009; žádá Komisi, aby posoudila, zda je financování některých zlepšení infrastruktur ze strany EU podle nařízení z roku 2009 potřebné;
39. zdůrazňuje, že by žádný region členských států EU, včetně ostrovních regionů, neměl po roce 2015 zůstat mimo evropské plynárenské a elektrické sítě a jeho energetická bezpečnost by neměla být ohrožena nedostatečným příslušným propojením;
40. naléhavě žádá Komisi, aby zhodnotila rozvoj infrastruktury pro nekonvenční zdroje plynu a zohlednila přitom právní otázky, hodnocení životního cyklu, dostupné rezervy, dopad na životní prostředí a hospodářskou proveditelnost; žádá Komisi, aby na základě zásady rovného zacházení s primárními energetickými zdroji provedla důkladné hodnocení případných výhod a rizik používání nekonvenčních zdrojů zemního plynu v EU;
41. domnívá se, že ačkoli dekarbonizace hospodářství povede k postupnému poklesu používání energie z fosilních zdrojů, ropa zůstane ještě po mnoho let významnou součástí dodávek energie pro EU, a proto musí být i v době přechodu zachována konkurenceschopná evropská infrastruktura pro přepravu a rafinaci ropy, aby byly zajištěny bezpečné a dostupné dodávky produktu spotřebitelům v EU;
42. upozorňuje na význam plánování integrované energetické infrastruktury pro zemědělské a drobné venkovské zdroje energie, aby byla upřednostněna decentralizovaná produkce energie, účast na trhu a rozvoj venkova; zdůrazňuje význam prioritního přístupu energie z obnovitelných zdrojů do sítě tak, jak bylo navrženo ve směrnici EU 2009/28/ES;
43. zdůrazňuje důležitost infrastruktury na úrovni distribuce a významnou úlohu, kterou hrají producenti, kteří jsou současně spotřebiteli, a provozovatelé distribuční soustavy při začleňování decentralizovaných energetických produktů a opatření týkajících se efektivity na straně poptávky do soustavy; zdůrazňuje, že pokud by bylo upřednostněno řízení na straně poptávky a výroba energie na straně poptávky, značně by to posílilo integraci decentralizovaných zdrojů energie a urychlilo dosažení celkových cílů energetické politiky; je přesvědčen, že to zahrnuje to i vnitrostátní projekty infrastruktury, které mají pozitivní dopad i mimo státní hranice, pokud jde o zásobování nebo propojení vnitřního trhu s energií;
44. naléhavě žádá Komisi, aby do roku 2012 představila konkrétní iniciativy na podporu rozvoje kapacit pro skladování energie (včetně víceúčelových zařízení pro plyn/vodík, inteligentních baterií využívajících zpětný tok pro elektrická vozidla, skladovacích stanic využívajících vodní čerpadla, decentralizovaných skladišť bioplynu, vysokoteplotních solárních zařízení, skladovacích zařízení využívajících stlačený vzduch a jiných inovačních technologií); navrhuje, aby Komise zhodnotila další iniciativy pro skladování energie s cílem maximalizovat integraci obnovitelných zdrojů energie;
45. domnívá se, že modernizace a zlepšování účinnosti městských sítí vytápění a chlazení musí být pro EU jednou z priorit, a že by se tato skutečnost měla odrazit a získat podporu v rámci přezkumu stávajícího finančního rámce i budoucích finančních výhledů;
46. vítá projekty týkající se zachycování CO 2 , dopravy a skladování, které do dnešní doby vznikly; vyzývá Komisi, aby urychleně vypracovala zprávu v polovině období o výsledcích dosažených při využívání experimentálních technologií na zachycování a ukládání uhlíku (CCS) pro tepelné elektrárny, financovaných EU, a to i z technického a ekonomického hlediska;
47. naléhavě žádá Komisi, aby ve spolupráci se všemi zúčastněnými stranami včetně příslušných provozovatelů sítí a tržních subjektů kriticky posoudila a dle potřeby přezkoumala číselné údaje o investičních potřebách uváděných ve sdělení o prioritách energetických infrastruktur, zejména pokud jde o snížení poptávky prostřednictvím opatření na zajištění energetické účinnosti, a žádá ji, aby Radě a Parlamentu podala zprávu o investicích, které budou pravděpodobně třeba, a o výši budoucího financování EU;
48. konstatuje, že s výstavbou, provozem a vyřazováním z provozu projektů v oblasti energetické infrastruktury jsou kromě kapitálových a provozních nákladů spojeny rovněž značné náklady environmentální; zdůrazňuje, že je důležité tyto environmentální náklady zohledňovat v rámci analýzy nákladů a přínosů za pomoci metody pro výpočet nákladů po dobu životního cyklu;
49. domnívá se, že by po provozovatelích přepravních soustav mělo být požadováno, aby dali všechny přenosové linky plně k dispozici trhu, a předešli tak vyhrazení přenosové kapacity pro přeshraniční vyrovnávání atd., a že je třeba stanovit tento požadavek v závazných právních předpisech, jejichž základem budou stávající pokyny pro osvědčené postupy skupiny evropských regulačních orgánů pro elektroenergetiku a plynárenství (ERGEG);
50. podporuje posílenou spolupráci mezi členskými státy směřující k vytvoření regionálních regulačních orgánů pro řadu členských států; vítá podobné iniciativy směřující k vytvoření vždy jednoho regionálního provozovatele přepravní soustavy;
51. vyzývá Evropskou komisi a agenturu ACER, aby nadále sledovaly úkol, jímž je vytvoření společného evropského denního trhu do roku 2014, neboť to by umožnilo volný obchod s elektrickou energií ve všech přenosových propojovacích vedeních mezi jednotlivými zeměmi nebo oblastmi s různými cenami;
III.
Inteligentní sítě
52. je přesvědčen, že energetická infrastruktura by se měla více zaměřit na konečného uživatele a více se soustředit na interakci mezi kapacitami distribuční soustavy a spotřebou, a zdůrazňuje potřebu obousměrného toku energie a informací v reálném čase; poukazuje na přínosy nové plynové a elektrické soustavy začleňující účinné technologie, vybavení a služby, jako jsou inteligentní sítě, inteligentní měřicí přístroje a interoperabilní služby správy energie v oblasti výroby a poptávky řízené informačními a komunikačními technologiemi, které zahrnují vývoj inovačních a dynamických vzorců pro výpočet cen a systémů reagujících na poptávku ve prospěch spotřebitelů;
53. konstatuje, že s energetickou infrastrukturou jsou spojena značná rizika, včetně provozních (např. přetížení a plynulost dodávek), přírodních (např. zemětřesení a záplavy), environmentálních (např. znečištění, úbytek přírodních stanovišť a ztráta biologické rozmanitosti) a antropogenních/politických (např. bezpečnost a terorismus); žádá proto o realizaci rozhodnutí o rozvoji inteligentních sítí, jak stanoví směrnice 2008/114/ES o kritických infrastrukturách; navrhuje, aby členské státy vypracovaly mapu rizik a využily ji jako nástroj pro proces rozhodování a sledování výsledků zavádění inteligentních sítí za účelem zlepšení vzájemné propojitelnosti soustav;
54. zdůrazňuje, že je zapotřebí prosazovat rozvoj technologií vstřícných k uživateli a řízení poptávky s cílem zajistit zavádění technologií inteligentních sítí a systémů reagujících na poptávku a dosáhnout plného využití přínosů inteligentních sítí pro všechny zúčastněné strany;
55. domnívá se, že v rámci sedmého a osmého rámcového programu pro výzkum a vývoj by jako priorita měla vzniknout oblast technologie inteligentních sítí v souvislosti se soukromou infrastrukturou pro dobíjení elektrických vozidel, a to s cílem rychlého zavedení decentralizované obousměrné energetické sítě v této oblasti;
56. zdůrazňuje, že zavádění inteligentních sítí by mělo být jednou z priorit energetické infrastruktury, mají-li být dosaženy energetické a klimatické cíle EU, neboť napomůže integraci distribuované výroby energie z obnovitelných zdrojů a elektrických vozidel, snížení energetické závislosti, zlepšení energetické účinnosti a rozvoji flexibility a kapacity elektrického systému; je přesvědčen, že inteligentní sítě nabízejí jedinečnou možnost k posílení inovací, tvorbě pracovních míst a posílení konkurenceschopnosti evropského průmyslu, se zvláštním ohledem na malé a střední podniky;
57. zdůrazňuje potřebu vytvořit stabilní regulační rámec na podporu velmi rozsáhlých investic, které jsou v Evropě zapotřebí ke zbudování inteligentních sítí;
58. žádá Komisi, aby usnadnila rychlé zavádění velkých ukázkových projektů inteligentních sítí jako nejlepšího způsobu, jak změřit náklady a výnosy pro evropskou společnost; uvádí, že pro sdílení rizika u investic nezbytných pro tyto projekty je nutné financování z veřejných zdrojů v rámci partnerství veřejného a soukromého sektoru, které efektivním způsobem nabízí Evropská iniciativa pro elektrickou síť (EEGI);
59. konstatuje, že inteligentní sítě jsou výsledkem konvergence elektrických a informačních a komunikačních technologií, a že je tudíž nutné věnovat zvláštní pozornost spolupráci těchto dvou odvětví, například co se týče účinného využívání rádiového spektra v celé Evropě a porozumění funkcím inteligentní energie při plánování budoucího „internetu věcí“; žádá Komisi, aby vytvořila plán spolupráce mezi jednotlivými zapojenými útvary (GŘ pro výzkum, GŘ pro energetiku, GŘ INFSO, atd.), a zajistila tak co nejucelenější a všestranně účinný způsob, jímž lze přispět k zavádění a provozu inteligentních sítí a který se stane základem pro činnosti v rámci energetické politiky;
60. vyzývá Komisi, aby posoudila, zda jsou podle pravidel třetího balíčku pro vnitřní trh s energií zapotřebí další legislativní iniciativy týkající se zavádění inteligentních sítí; domnívá se, že toto posouzení musí zohlednit následující cíle: i) zajištění odpovídajícího otevřeného přístupu a sdílení provozních informací mezi zúčastněnými subjekty a jejich fyzickými rozhraními; ii) vytvoření řádně fungujícího trhu energetických služeb; a iii) poskytnutí náležitých pobídek pro provozovatele sítí za účelem investování do inteligentních technologií pro inteligentní sítě;
61. požaduje, aby byla věnována větší pozornost interakci mezi kapacitou distribučního systému a spotřebou, přičemž bude uplatněna společná evropská strategie pro inteligentní sítě, a konstatuje, že jak bylo zdůrazněno v závěrech Evropské rady ze dne 4. února 2011, technické normy pro inteligentní sítě by měly být schváleny nejpozději do konce roku 2012;
62. zdůrazňuje, že sítě by měly být přizpůsobeny novým účastníkům, aby se usnadnil vstup nových maloobjemových výrobních zdrojů, jako jsou domácnosti a malé a střední podniky;
63. v důsledku reformované společné zemědělské politiky poukazuje na potřebu připravit a uzpůsobit sítě na výrobu takových forem energie, jako je elektrická energie a bioplyn ze zemědělských a lesnických zdrojů;
64. domnívá se, že je třeba věnovat pozornost novým technologickým řešením využívajícím nevyužitou energii z průmyslu, tj. spalovaný plyn, odpadní teplo atd.;
65. zdůrazňuje, že prioritou bude standardizace a interoperabilita inteligentních sítí; naléhavě žádá členské státy, aby ve spolupráci s evropskými a mezinárodními normalizačními orgány a průmyslem urychlily práce na technických a bezpečnostních normách pro elektrická vozidla, nabíjecí infrastrukturu a inteligentní sítě a měřicí přístroje s cílem provést jejich dokončení do konce roku 2012; zdůrazňuje, že technologie by se měly řídit otevřenými mezinárodními normami, aby byla zajištěna jejich rentabilita, což podpoří interoperabilitu systému a poskytne spotřebitelům možnost volby řešení;
66. bere na vědomí, že práce na normalizaci inteligentního měření pokračují normalizačním mandátem M/441, který vydala Komise evropským organizacím pro normalizaci (CEN, CENELEC a ETSI), a zdůrazňuje, že technické normy pro inteligentní měřicí přístroje by měly zohledňovat další funkce stanovené v závěrečné zprávě koordinační skupiny pro inteligentní měřicí přístroje CEN/CENELEC/ETSI (SM-CG), zejména:
– dálkový přenos nebo metrologické záznamy,
– obousměrnou komunikaci,
– podporu zdokonalené tarifikace/záloh,
– dálkové povolení a znemožnění dodávek a omezení výkonu,
– komunikaci s jednotlivými zařízeními v domácnostech a v budovách a případně jejich přímé ovládání,
– poskytování informací prostřednictvím internetového portálu/internetové brány na domácí displej;
67. vítá práci, kterou vykonaly EEGI a pracovní skupina Komise pro inteligentní sítě; vyzývá Komisi, aby věnovala co největší pozornost jejich závěrům týkajícím se konkrétních právních předpisů v oblasti inteligentních sítí, na nichž se má pracovat v první polovině roku 2011;
68. zdůrazňuje, že cílem inteligentních měřicích přístrojů je umožnit spotřebitelům efektivně sledovat a kontrolovat svou spotřebu energie;
69. poukazuje na to, že členské státy jsou již povinny, mají-li pozitivní hodnocení, zavést inteligentní měřicí přístroje pro nejméně 80 % svých konečných spotřebitelů do roku 2020, a upozorňuje na dočasný cíl, aby 50 % domácností mělo do roku 2015 nainstalováno inteligentní měřicí přístroje, jak bylo schváleno v nové digitální agendě pro Evropu:
70. zdůrazňuje, že členské státy by měly podpořit dostatečný počet pilotních projektů pro spotřebitele v oblasti bydlení s cílem podpořit jejich přijetí veřejností a posílit proces inovací, jak stanoví třetí balíček pro trh s energií; vyzývá Komisi, aby na základě posouzení požadovaných ve třetím energetickém balíčku představila další opatření, která zajistí zavedení inteligentních měřicích přístrojů pro všechny spotřebitele mimo oblast bydlení do roku 2014, a to s dočasnou výjimkou pro mikropodniky; požaduje, aby byla v souladu se stávajícími právními předpisy EU stanovena jasná pravidla týkající se bezpečnosti, soukromí a ochrany údajů;
71. zdůrazňuje, že zavádění zařízení pro správu energie, zejména jedná-li se o instalaci inteligentních měřicích přístrojů v domácnostech, musí být pro konečného spotřebitele především jasně a hmatatelně prospěšné; zdůrazňuje, že je nutné, aby byli spotřebitelé informováni o své spotřebě energie, a mohli se tak aktivně zapojit do úsilí o energetickou úsporu, a požaduje, aby byla věnována zvláštní pozornost pořádání informačních kampaní, poskytování odborné přípravy, jasné fakturaci, zajištění účinnosti z hlediska vynaložených nákladů a podpoře vývoje uživatelsky vstřícných technologií;
72. v této souvislosti zdůrazňuje vrcholný význam podpory výzkumu a inovací, která se musí opírat o politiku aktivního financování, včetně používání inovačních nástrojů, které musí být ještě vyvinuty, jako je Evropský fond pro financování inovací nebo Evropský fond pro patenty;
73. vyzývá Komisi a členské státy, aby spolupracovaly na výběru normovaného koncesovaného pásma rádiového spektra pro inteligentní měřicí přístroje a sítě;
IV.
Definování jasných a transparentních kritérií pro prioritní projekty
74. vítá prioritní koridory, které určila Komise, a souhlasí s tím, že je nutné optimalizovat omezené finanční prostředky; opakuje, že zatímco odpovědnost za plánování a rozvoj infrastrukturních projektů spočívá především na trzích, úkolem EU je určité projekty podporovat, a to tak, že jim udělí status „projektu evropského zájmu“ a na některé z nich bude poskytovat finanční prostředky z veřejných zdrojů;
75. požaduje jasnou a transparentní metodiku vedoucí k výběru prioritních projektů splňujících naléhavé evropské potřeby; zdůrazňuje, že výběr projektů evropského zájmu by měl být prováděn na základě objektivních a transparentních kritérií a za účasti všech zainteresovaných subjektů;
76. zdůrazňuje význam regionální spolupráce při plánování, provádění a sledování stanovených priorit a při přípravě investičních plánů a konkrétních projektů; je přesvědčen, že stávající strategie pro makroregiony (například Pobaltí a Podunají) mohou sloužit rovněž jako vzor pro platformy spolupráce při schvalování a provádění energetických projektů;
77. zdůrazňuje, že všechny projekty evropského zájmu by měly přispívat k dosahování cílů energetické politiky EU – k dokončení vnitřního trhu, podpoře energetické účinnosti a energie z obnovitelných zdrojů a k většímu zabezpečení dodávek – a měly by být schopny výrazně přispívat k následujícím bodům:
– zvýšení integrace trhu, posílení hospodářské soutěže a tržní likvidity a snížení koncentrace trhu,
– ukončení existence „energetických ostrovů“,
– omezení ztrát v síti a zabránění nedostatečné kapacitě přenosu – a to i v souvislosti s interními projekty, pokud přispívají k rozvoji přeshraničního propojení –, a odlehčení přeshraničním přenosům,
– řešení závislosti na jediném dodavateli,
– diverzifikaci tranzitních tras i původu zdrojů,
– integraci energie z obnovitelných zdrojů do sítě a ke zvýšení používání tohoto druhu energie omezením jeho krácení;
78. zdůrazňuje význam užší a efektivnější spolupráce se soukromým sektorem a finančními institucemi, zejména s Evropskou investiční bankou a Evropskou bankou pro rekonstrukci a rozvoj, s cílem podpořit nezbytné financování, zejména pro prioritní přeshraniční projekty; vyzývá Komisi, aby prozkoumala další inovační finanční nástroje a pomohla podpořit vytváření partnerství veřejného a soukromého sektoru, k nimž poskytnou místní, regionální a vnitrostátní orgány pobídky a nezbytný legislativní rámec a politickou podporu; v tomto ohledu zdůrazňuje, že je třeba rozvinout technickou pomoc a finanční inženýrství na úrovni místních a regionálních orgánů s cílem podporovat při vytváření projektů energetické účinnosti místní aktéry, např. využitím nástroje technické pomoci Evropské investiční banky ELENA a zkušeností společností poskytujících energetické služby, jedná-li se o infrastrukturu energetické účinnosti;
79. naléhavě žádá Komisi, aby v úzké spolupráci s evropským inspektorem ochrany údajů posoudila potřebu dalších opatření pro ochranu údajů a úlohu a odpovědnost různých zúčastněných subjektů týkající se mimo jiné přístupu k údajům, vlastnictví údajů a zacházení s nimi i práv na čtení a změnu a aby v případě potřeby vydala odpovídající právní návrhy a/nebo pokyny;
80. domnívá se, že aby bylo odůvodněno prioritní postavení projektů, je třeba zohlednit následující kritéria:
– projekt musí mít evropský rozměr (tj. jasný veřejný zájem EU),
– jeho nutnost musí být prokázána na základě hierarchie infrastruktury,
– musí být v souladu s klimatickými a environmentálními cíli a cíli energetické účinnosti,
– musí být v souladu s dlouhodobou energetickou politikou EU (umožňovat pružné a multifunkční uplatňování a předcházet nezvratným účinkům),
– musí vykazovat dobrý poměr mezi vynaloženými náklady a přínosy a nákladovou efektivnost,
– musí být technicky spolehlivý;
81. zastává názor, že má-li být umožněno stanovení dalších prioritních projektů, je třeba zohlednit následující kritéria způsobilosti:
– zda je posilována solidarita mezi členskými státy,
– vyspělost projektů,
– zda budou mít projekty minimální dopad na životní prostředí,
– zda pro zúčastněnou veřejnost představují nejlepší řešení;
82. upozorňuje, že je nutné prosazovat integraci vnitřního energetického trhu zejména podporou projektů, jejichž cílem je zajistit, aby měly sousední země dobře vyváženou vnitrostátní skladbu zdrojů energie;
83. zdůrazňuje, že je třeba odstranit překážky pro hospodářskou soutěž a pro rozvoj veškerých energetických infrastruktur, včetně dálkového vytápění a chlazení, vycházející z trhu;
84. znovu opakuje, že začlenění ostrovních oblastí do energetických sítí Unie je velmi obtížné kvůli překážkám, které se odvíjí od jejich geografického umístění, a že by jim měla být poskytnuta zvláštní zařízení, která by snížila jejich energetickou závislost, k čemuž lze dospět rozvojem jejich vlastního potenciálu v oblasti obnovitelných zdrojů energie nebo podporou energetické účinnosti a úspor energie;
85. upozorňuje, že je třeba zvýšit transparentnost jasným informováním veřejnosti o cíli a údajích technického plánování každého projektu; požaduje, aby byly v rámci veřejných konzultací ověřovány důkazy o splnění daných kritérií;
86. domnívá se, že by podporu neměly získávat pouze velké projekty infrastruktury, ale i menší projekty, které by mohly mít vysokou přidanou hodnotu a být rychleji dokončeny;
87. vyzývá Komisi, aby zajistila, že projekty, které získaly status projektů evropského zájmu, budou nadále splňovat výše uvedená kritéria i po svém schválení; je přesvědčen, že dojde-li k významné změně projektu, měl by být jeho status projektu evropského zájmu přezkoumán;
V.
Rychlá a transparentní povolovací řízení
88. souhlasí s tím, že je zapotřebí zajistit včasné provádění projektů evropského zájmu, a vítá návrh Komise na zefektivnění, posílení koordinace a zlepšení a urychlení povolovacích řízení za předpokladu, že bude dodržována zásada subsidiarity a budou respektovány pravomoci vnitrostátních orgánů v této oblasti, s cílem zajistit, aby příslušné stávající lhůty neodradily soukromé investory od inovací;
89. vítá zřízení vnitrostátního kontaktního orgánu („kontaktního místa pro všechno“) pro každý projekt evropského zájmu jako jediného správního rozhraní mezi společnostmi připravujícími projekty a různými orgány zapojenými do povolovacího řízení; zastává názor, že ve věci přeshraničních projektů by měla být zajištěna další koordinace mezi vnitrostátními „kontaktními místy pro všechno“, stejně jako zvýšená úloha Komise v této koordinaci; upozorňuje, že před vytvořením nových kontaktních míst pro všechno musí Komise a vnitrostátní orgány v plné míře využít stávajících institucí;
90. zdůrazňuje, že každý vnitrostátní kontaktní orgán musí být nezávislý a nesmí podléhat politickému ani hospodářskému vlivu; je přesvědčen, že projekty evropského zájmu musí být zpracovávány v pořadí, v němž byly odevzdány, a ve lhůtě stanovené v budoucím návrhu Komise;
91. upozorňuje na důležitost včasného dokončení projektů a vysoce kvalitního dialogu zúčastněných stran; vybízí Komisi, aby zavedla systém varování od mírných po vážné pro případ, že členský stát nezpracuje žádost o povolení v přiměřené lhůtě, a aby pozorně kontrolovala, zda vnitrostátní správní postupy zajišťují správnou a rychlou realizaci projektů evropského zájmu; nastanou-li potíže, vítá zavedení předběžných lhůt, v nichž musí příslušné orgány dospět ke konečnému rozhodnutí; naléhavě žádá Komisi, aby v případě, že orgán k takovému rozhodnutí nedospěje, prošetřila, zda toto zpoždění nelze považovat za bránění správnému a rychlému provedení vnitřního trhu s energií v EU ze strany členského státu;
92. vyzývá Komisi, aby při zohlednění různorodé škály specifických vlastností projektů a jejich územní charakteristiky rozhodla, zda by mohly být zřízeny společné nebo koordinované postupy stanovující konkrétní klíčová opatření a osvědčené postupy (pravidelné výměny informací, včasné sdělování rozhodnutí, společné mechanismy pro řešení problémů atd.), a aby vyhodnotila vhodnost využívání rozhodčích řízení coby nástroje při konečném rozhodování;
93. zdůrazňuje, že je nutné zaujmout participativnější přístup, a uznává, že zajištění většího přijetí projektů energetické infrastruktury ze strany místního obyvatelstva jde ruku v ruce s poskytováním odpovídajících informací o účelech projektů a se zapojením místních subjektů do jejich přípravy v nejranější možné fázi; požaduje účast nevládních organizací, průmyslu, sociálních partnerů a organizací spotřebitelů, a to na všech úrovních občanské společnosti, na konzultačním procesu pro projekty evropského zájmu; vyzývá Komisi, aby vytvořila systém konzultací a hodnocení, jehož prostřednictvím určí osvědčené postupy a poznatky týkající se přijetí infrastruktury ze strany veřejnosti, a zajistí jejich šíření;
94. vzhledem k významu strategií regionů pro udržitelnou energii pro jejich rozvojový potenciál zdůrazňuje potřebu vytvořit platformu pro výměnu osvědčených postupů získaných v regionech, přičemž budou zohledněny úspěšné příklady obcí a regionů, které se specializovaly na obnovitelné zdroje energie, úspory energie a energetickou účinnost; požaduje v tomto ohledu systém konzultací a hodnocení s cílem určit, šířit a napodobovat, kdykoli to bude možné, osvědčené postupy a poznatky o přijímání infrastruktury ze strany veřejnosti;
95. zdůrazňuje, že největší výzva spočívá v zajištění přijetí projektů energetické infrastruktury ze strany místní veřejnosti; je přesvědčen, že přijetí a důvěru veřejnosti a rozhodovacích orgánů lze získat pouze pořádáním otevřených a transparentních diskusí při přípravě rozhodnutí o projektech energetické infrastruktury;
96. žádá Komisi, aby vyhodnotila, zda modernizace a rekonstrukce stávajících energetických koridorů představuje z hlediska efektivity nákladů a přijatelnosti pro veřejnost vhodnější řešení než výstavba nových koridorů;
97. připomíná, že třetí balíček ukládá regulačním orgánům povinnost posuzovat při určování sazeb investice nejen z hlediska jejich přínosů v daném členském státě, ale i z hlediska přínosů pro celou EU; naléhavě vyzývá Agenturu pro spolupráci energetických regulačních orgánů, aby zajistila, že její členové tuto povinnost dodržují; žádá Komisi, aby dále posoudila, zda by se v případech, kdy není možné náklady a přínosy spravedlivě rozdělit prostřednictvím určování sazeb, mohly kompenzační mechanismy vycházející ze striktní transparentnosti ukázat jako užitečné pro schvalování přeshraničních projektů či relevantních interních projektů, které jsou nutné pro dosažení energetických cílů EU;
98. prosazuje širší poskytování informací o významu energetických sítí v Evropské unii; vyzývá Komisi, aby zvážila uspořádání informační a komunikační kampaně o energetických sítích v EU, která by odpovídala povaze vnitrostátních a místních cílových skupin;
VI.
Nástroje financování
99. konstatuje, že investice do sítí jsou cyklické a je třeba na ně pohlížet z historické perspektivy; upozorňuje na skutečnost, že většina infrastruktury, která byla v posledních desetiletích vybudována za účelem propojení centralizovaných elektráren, stárne; upozorňuje, že společnost bude očekávat, že náklady na udržování stávající infrastruktury v provozu a zavádění infrastruktury nové budou optimalizovány prostřednictvím partnerství veřejného a soukromého sektoru a rozvoj inovačních finančních nástrojů; zdůrazňuje, že je třeba přesně zjistit infrastrukturní požadavky a předejít závislosti na přebytkových kapacitách, a to plným zohledněním potenciálu energetické a nákladové účinnosti,
100. zdůrazňuje, že velkou část nákladů na potřebné investice do infrastruktury by mělo pokrývat efektivní fungování trhu, a to na základě zásad řádného rozložení nákladů, transparentnosti, nediskriminace a nákladové efektivity a v souladu se zásadou „platí uživatel“; vyzývá Komisi, aby posoudila, ve kterých případech jsou stávající regulační pobídky dostatečné k vysílání nezbytných signálů trhu, a jaká doplňující opatření, včetně těch pro zlepšení pravidel pro rozdělení nákladů, jsou zapotřebí;
101. je toho názoru, že není-li k dispozici žádná regulační alternativa a trh sám o sobě není schopen pokrýt potřebné investice, může být nutné sáhnout po finančních prostředcích EU na financování omezeného počtu některých projektů evropského zájmu, jež nejsou z důvodu svých vlastností z komerčního hlediska životaschopné, ale jejichž rozvoj je nutný k dosažení cílů energetické politiky EU; domnívá se, že veřejné financování může být použito jako prostředek k získání soukromých investic prostřednictvím vytvoření inovační kombinace finančních nástrojů, nedochází-li k narušení hospodářské soutěže;
102. konstatuje, že Evropský fond pro regionální rozvoj se významným způsobem podílí na financování projektů energetické a jiné infrastruktury, a poukazuje na významnou úlohu politiky soudržnosti na místní a regionální úrovni, co se týče energetické účinnosti a dosažení cílů Unie v oblasti obnovitelné energie;
103. zdůrazňuje, že Fond soudržnosti a strukturální fondy by nadále měly mít ústřední význam pro naše projekty v oblasti infrastruktury; je přesvědčen, že všechny pokusy o vytvoření nových fondů na základě odvětví, jejichž prostředky by pocházely z politiky soudržnosti, jsou chybné;
104. vyzývá Komisi, aby zajistila, že financování investic do infrastruktury bude založeno na potřebách trhu s cílem předcházet narušování hospodářské soutěže a vytváření falešných pobídek pro investice, a že mezi členskými státy nebude docházet k neopodstatněným výkyvům, ovšem za předpokladu, že bude chráněn i veřejný zájem – zejména na místní a regionální úrovni a v oblastech se zvláštními zeměpisnými rysy, jako jsou ostrovy, horské oblasti a regiony s velmi nízkou hustotou obyvatelstva –, a to prostřednictvím omezené výše veřejných prostředků, které musí vést k inovační kombinaci finančních nástrojů podporujících soukromé investice;
105. domnívá se, že by Evropská unie měla poskytovat finanční prostředky na projekty, které nejsou zajímavé z komerčního hlediska ani atraktivní pro soukromé investory, mají však zásadní význam pro propojení izolovaných regionů EU s evropskými sítěmi elektřiny a zemního plynu, jež je nedílnou součástí vytváření jednotného trhu s energií v Evropské unii;
106. vyzývá Komisi, aby veřejné finance přidělovala pouze členským státům, které v plné míře zavedly stávající právní předpisy EU a správně je uplatňují, včetně regulačních ustanovení třetího balíčku opatření pro vnitřní trh;
107. vyzývá Komisi, aby přezkoumala pravidla pro státní podporu v oblasti energetické infrastruktury a v případě potřeby předložila návrhy na jejich změnu s cílem umožnit státům podporovat modernizaci infrastruktury; současně vyzývá Komisi, aby vydala dokument s novými pokyny k veřejnému financování projektů a k současným právním předpisům pro státní podporu, v němž vytyčí jednoznačná kritéria pro veřejné financování energetické infrastruktury; zdůrazňuje, že na tvorbě tohoto dokumentu se musí podílet GŘ pro energetiku, GŘ pro hospodářskou soutěž a GŘ pro regionální rozvoj, aby se zabránilo jakýmkoli vzájemným rozporům v pravidlech Komise;
108. s ohledem na strategické cíle vyzývá k tomu, aby byla v souvislosti s budoucími energetickými dotacemi v oblasti infrastruktury a výzkumu a vývoje zohledňována zeměpisná zásada; dále trvá na tom, že rozvinuté regiony by měly další dotace na výzkum a vývoj dostávat pouze v případě, že dotovanou činnost konají společně s méně rozvinutými regiony;
109. zdůrazňuje, že stabilní, předvídatelný a přiměřený regulační rámec, jehož součástí jsou odpovídající míra návratnosti a pobídky pro novou infrastrukturu, je zásadní pro podporu investic jak v oblasti přenosu, tak distribuce; zdůrazňuje, že by regulační orgány měly podporovat zavádění nových technologií tržními pobídkami a pilotními projekty;
110. domnívá se, že soukromé financování může usnadnit včasnou výstavbu nezbytných energetických infrastruktur, jelikož úplný dosah výzev v oblasti infrastruktury je tak nesmírný, že je třeba řádným způsobem uvolnit soukromé prostředky; domnívá se, že jakmile se soukromí investoři výzev v oblasti infrastruktury zhostí, měla by Komise stanovit jasné pokyny pro zapojení účastníků trhu a soukromých investorů do takzvané „obchodní trasy“; je přesvědčen, že obavy z možného dopadu na fungování trhu lze překonat, budou-li obchodní trasy povinny předat trhu svou plnou kapacitu;
111. zdůrazňuje, že je třeba v maximální možné míře využít tržní nástroje, včetně zlepšení pravidel pro rozdělení nákladů, projektových dluhopisů, revolvingových fondů, kapitálových fondů v oblasti energie z obnovitelných zdrojů, úvěrových záruk, nekomerčních opatření pro sdílení rizik, pobídek pro financování partnerství veřejného a soukromého sektoru, partnerství s EIB (rozšířením jejích možností zásahu a dostupných zdrojů) a využívání příjmů z aukcí v systému EU pro obchodování s emisemi na projekty spojené s obnovitelnými zdroji energie a energetickou účinností a případně i dalších inovačních finančních nástrojů; vyzývá Komisi, aby zohlednila finanční kapacity a tržní podmínky méně rozvinutých členských států;
112. podporuje myšlenku vydávat jednotné evropské projektové dluhopisy na financování významných potřeb v oblasti evropské infrastruktury a strukturálních projektů v rámci strategie EU 2020, včetně nové strategie pro rozvoj energetické infrastruktury; je přesvědčen, že projektové dluhopisy EU by zajistily požadované investice a vytvořily dostatečnou důvěru k tomu, aby velké investiční projekty mohly získat podporu, kterou potřebují, a že by se tudíž staly důležitým mechanismem pro získání maximální veřejné podpory; upozorňuje, že má-li mít Evropa udržitelný základ, musí tyto projekty rovněž přispět k ekologické transformaci našich ekonomik;
113. domnívá se zejména, že se projektové dluhopisy EU mohou stát klíčovým finančním nástrojem pro požadované investice do energetické infrastruktury v Evropě a napomoci soukromým projektovým společnostem přilákat finanční prostředky od investorů na kapitálovém trhu; vyzývá Komisi, aby neprodleně předložila legislativní návrh k projektovým dluhopisům EU;
114. zdůrazňuje, že je důležité, aby regulační orgány vypracovaly společnou metodiku pro rozdělení nákladů v přeshraničních infrastrukturních projektech, jelikož tyto pobídky v oblasti síťové infrastruktury často doprovází mnohočetná selhání trhu, především v důsledku přirozeného monopolu a chybějící hospodářské soutěže;
115. zdůrazňuje význam transparentních, úměrných, spravedlivých a nediskriminačních sazeb pro zajištění vhodného rozdělení nákladů na investice do přeshraniční infrastruktury a do vnitřní přenosové infrastruktury, neboť přeshraniční dopady významně přispívají k plnění politických cílů EU, zajištění spravedlivých cen pro spotřebitele a zvýšení konkurenceschopnosti; naléhavě vyzývá členské státy, aby se zdržely uplatňování příliš nízkých regulovaných sazeb; vítá návrh nařízení o integritě a transparentnosti trhu s energií (REMIT) podaný Komisí;
116. zdůrazňuje, že je třeba zvýšit kapacitu propojení energetických sítí na přeshraniční úrovni, a poukazuje na to, že je důležité poskytnout finanční prostředky nezbytné k dosažení stanovených cílů včetně územní soudržnosti;
117. vyzývá k zavedení lepších finančních nástrojů EU, které by zaštiťovaly regionální a místní orgány při jejich úsilí o investice do udržitelné výroby energie;
118. vítá iniciativu Komise, která hodlá v roce 2011 předložit návrh na řešení otázky rozdělení nákladů na technologicky složité nebo přeshraniční projekty, jelikož právě tento problém je pokládán za jednu z hlavních překážek rozvoje přeshraniční infrastruktury, a nový finanční nástroj na podporu prioritních projektů v období 2014–2020;
119. považuje za důležité, abychom v budoucnu věnovali více pozornosti řešení otázky finančních záruk pro investice a aby byl plánovaný finanční rámec vytvářen společně s plány na rozpočtové období 2014–2020;
VII.
Další otázky v oblasti infrastruktury
120. domnívá se, že by se všechny externí plynovody a ropovody a další energetické sítě, které vstupují na území Evropské unie, měly řídit transparentními mezivládními dohodami a podléhat pravidlům vnitřního trhu, včetně pravidel pro přístup třetích stran, doložek o místě určení, dohledu nad alokací a řízení problematických míst, trvání smluv a doložek o zaplacení neodebraného objemu dohodnutého na základě smlouvy; vyzývá Komisi k zajištění toho, aby stávající a budoucí plynovody a ropovody a obchodní dohody dodržovaly evropské právní předpisy pro oblast energetiky a aby v případě potřeby učinila příslušná opatření;
121. vyzývá Komisi, aby dále omezila udělování výjimek pro přístup třetích stran k energetické infrastruktuře a přezkoumala, zda subjekty, které již přístup mají, jsou stále potřebné; konstatuje, že by poskytování veřejných financí nebo podpory na projekty prostřednictvím nástrojů, jako jsou projektové dluhopisy kryté EIB atd., mělo vést ke snížení nebo úplnému odstranění nutnosti udělovat výjimky pro přístup třetích stran;
122. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi a členským státům.
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ
Těžko bychom hledali lepší způsob, jak oslavit šedesátileté výročí vzniku Evropského společenství uhlí a oceli, než se zamyslit nad integrovanou evropskou energetickou sítí a připomenout si vystoupení Jeana Monneta, který v rozhlasovém pořadu vysílaném 10. února 1953 oznámil, že od dnešního rána již neexistuje německé uhlí, belgické uhlí, francouzské uhlí, italské uhlí ani lucemburské uhlí, ale pouze evropské uhlí, které se bude volně pohybovat mezi šesti členskými státy ESUO, jež jsou součástí jednoho území.
Dnes, o několik desetiletí později, je náš cíl ještě ambicióznější, neboť se týká energie jako celku.
První snahy o vytvoření samostatné politiky lze nalézt v bílé knize z roku 1995 s názvem „Energetická politika pro Evropskou unii“ a v zelené knize z roku 2000 nazvané „Směrem k evropské strategii pro zajištění zásobování energií“.
Výše uvedená bílá kniha prosazovala integraci vnitrostátních trhů a zároveň doporučila liberalizaci jako způsob podpory dopravy.
Dialog mezi zeměmi produkujícími energii a spojenou Evropou byl považován za způsob uplatňování energetické politiky, který překoná „dvoustranné“ přístupy, tj. mezi členskými státy a dodavatelskými zeměmi, které nejsou členy Společenství.
Zelená kniha se zakládala na řadě zajímavých úvah: na uznání skutečnosti, že závislost na energii neklesne, a na omezené schopnosti Evropy řídit se podmínkami pro dodávky energie.
Považovalo se proto za nutné ovlivnit poptávku a zasadit se tak o znovuobjevení významu úspor energie, zejména ve stavebním průmyslu a dopravě.
Je třeba si uvědomit, že v roce 2000 se očekávalo, že se země budou řídit Kjótským protokolem a Evropa jakožto vzor pro uskutečňování cílů tohoto protokolu byla obzvláště odhodlaná sehrát svou úlohu.
Zelená kniha z roku 2006 („Evropská strategie pro udržitelnou, konkurenceschopnou a bezpečnou energii“) je právem uznávána jako nejambicióznější dokument, jenž byl do dnešní doby vypracován, neboť jsou v ní uvedeny obnovené cíle evropské energetické politiky: udržitelnost a podpora obnovitelných zdrojů energie, konkurenceschopnost a otevírání trhů, zabezpečení dodávek a diverzifikace zdrojů.
Kniha předkládá navíc velmi konkrétní návrhy, včetně lepšího propojení mezi členskými státy.
Slavné „tři dvacítky“ – 20% snížení skleníkových plynů do roku 2020, zlepšení energetické účinnosti o 20 % a zvýšení využívání obnovitelných zdrojů o 20 % – je zkrácený výraz pro evropské priority, který lze popsat také jako kompas pro opatření evropské politiky, jímž se řídí i Evropská rada.
Vedle tohoto vývoje začíná být jasné, že dvoustranný přístup k politickému zeměpisu (dohody členských států se zeměmi produkujícími energii) je nevhodný a že je třeba jej nahradit společnou politikou (neboli strategií „jednoho hlasu“), která, jakmile ji ratifikují čelní představitelé států a vlád, by měla z energetické politiky učinit součást společné zahraniční politiky.
Ze stávajících směrnic a ustanovení tzv. „třetího balíčku u vnitřním trhu s energií“ je třeba vyvodit nezbytné závěry a poté vytvořit základ pro plánování a investice do evropské sítě a přimět provozovatele dopravních sítí, aby spolupracovali na vytváření vnitrostátních rozvojových plánů pro své plynárenské a elektrické sítě a zohlednili přitom zájmy EU jako celku.
Základní cíl spočívající v podpoře propojení energetických sítí zavedla Lisabonská smlouva.
Skutečností je, že má-li být dosaženo skutečného pokroku, je zapotřebí velmi silného politického odhodlání a výrazných investic.
Dosahování pokroku v Evropské unii nikdy nebylo snadné a konkrétně v oblasti energetické politiky dochází mezi členskými státy k častým sporům, jejichž vyřešení brání prosazování vnitrostátních zájmů a přílišná fragmentace trhů.
Všechny tyto překážky lze překonat pouze odhodlaností a uplatňováním energetické politiky.
Jak energetická politika, tak odhodlanost jsou základem sdělení „Energie 2020“, které volá po radikální změně dosud uplatňovaného přístupu týkajícího se zásadních aspektů, jako je energetická infrastruktura a sítě, jež je nutno mobilizovat a posílit v zájmu „Evropy účinněji využívající zdroje“.
Dále bychom měli přivítat sdělení s názvem „Priority energetických infrastruktur do roku 2020 a na další období“ z roku 2010, které uplatňuje týž odvážný přístup zaměřený na budoucnost.
Sám Jean Monnet tvrdil, že Evropu je třeba budovat krok za krokem a že je důležité stanovit si cíl, který je dostatečně jasný, abychom jej neztratili z dohledu.
II
Naším cílem je zaměřit se na energetickou infrastrukturu, která je podle Komise „zastaralá a špatně propojená“.
Kvalitní infrastruktura je nezbytná pro dosažení cílů, které EU sleduje již řadu desetiletí, tj. snížit emise uhlíku, zaručit zabezpečení dodávek a stabilitu cen pro spotřebitele a rozvoj jednotného trhu s energií, který zajistí přístup podniků a občanů k energetickým zdrojům za dostupné ceny.
Podmínkou je solidarita mezi členskými státy, neboť nelze hovořit o zabezpečení dodávek, aniž bychom nezmínili i solidaritu mezi evropskými zeměmi.
Naším úkolem je vyřešit celou řadu naléhavých otázek, k nimž patří mimořádný nárůst výroby větrné energie v oblastech Severního a Baltického moře, ohromné možnosti získávání obnovitelných zdrojů energie v jižní Evropě a severní Africe, problémy s rozsáhlými skladišti elektřiny, potřeba nabíjet elektrická vozidla a přeprava a skladování CO2 a vodíku.
Tyto otázky nelze vyřešit bez nových sítí a nových propojení jak v rámci EU, tak se třetími zeměmi.
Je třeba:
a) rozhodnout o tom, jakou infrastrukturu potřebujeme;
b) stanovit kritéria, která umožní rozhodnout, jaké projekty by měly být označeny jako projekty „evropského zájmu“, s přihlédnutím k vyváženému rozvoji v jednotlivých regionech;
c) zajistit, aby tyto projekty byly realizovány v rozumné časové lhůtě, vytvořit postup, jak vyřešit kontroverzní záležitost, kterou je udělování povolení a licencí v členských státech, zaručit rozpravu, informování a účast veřejnosti;
d) zlepšit rozdělování nákladů;
e) zajistit financování, které přiláká a podpoří soukromé investice.
III
Co se týče elektrické energie, měla by Komise pokročit v otázce definice a provádění svých návrhů ohledně prioritních koridorů, které mají do roku 2020 propojit evropské dopravní sítě, konkrétně návrhů v oblasti infrastruktury a propojení nezbytných k integraci výroby elektrické energie z obnovitelných zdrojů.
Klíčové je urychlit identifikaci a výstavbu elektrických dálnic, které jsou nedílnou součástí dlouhodobého projektu, což však neznamená, že může docházet k nezodpovědným odkladům.
Nová síťová infrastruktura by měla zahrnout „inteligentní sítě“, a to díky zdrojům, které budou nabízet nové informační a komunikační technologie.
Tyto „inteligentní technologie“ budou dány do služeb občanům, kteří budou moci kontrolovat své domácí spotřebiče, a předcházet tak plýtvání a snižovat své individuální i společné náklady.
Specifické problémy představuje zemní plyn.
Znepokojivá je naše závislost na jediném zdroji ve východní Evropě, neboť může vést k problémům se zabezpečením dodávek v nevhodnou dobu, jak tomu již bylo v minulosti.
Diverzifikace zdrojů by měla být hlavním rysem nové politiky usilující o zabezpečení dodávek.
Novým prvkem, který je v souvislosti s tradičními sítěmi a infrastrukturou třeba zohlednit, je tzv. „ceodukt“, jehož bude zapotřebí k zachycení, přepravě a uložení CO 2 .
IV
Při úsilí o realizaci projektů v oblasti energetické infrastruktury v rozumném časovém harmonogramu se zvláštním problémem ukázaly být postupy pro udělování licencí a povolení v jednotlivých členských státech.
Každá země má své vlastní právní předpisy pro udělování těchto povolení, které odpovídají její vnitřní správní struktuře.
Nesouhlas s určitým projektem mezi dotčenými obyvateli nabude někdy takových rozměrů, že tento projekt buď úplně ochromí, nebo jakékoli práce na něm extrémně zkomplikuje.
Domníváme se, že v případech, kdy byl projekt označen za „projekt evropského zájmu“, by měl být v daném členském státě určen jeden úřad, který bude „kontaktním místem pro všechno“.
Tento úřad by měl fungovat jako rozhraní zajišťující porozumění a komunikaci mezi společnostmi připravujícími projekty, příslušnými orgány a dotčenými obyvateli a měl by zajišťovat koordinaci mezi „kontaktními místy pro všechno“ a generálním ředitelstvím Komise pro energetiku.
Měla by být rovněž zaručena účast veřejnosti na projektu, a to již od okamžiku, kdy na něm začínají plánovací práce.
Je nesmírně důležité, aby dotčení obyvatelé měli všechny technické, environmentální, ekonomické a právní informace hned od začátku celého podniku, a byli tak v průběhu rozhodovacího procesu schopni předkládat důvody a argumenty, které považují za relevantní.
To stejné bude platit ve všech fázích celého postupu, tj. i v průběhu jeho realizace.
Členské státy by měly zajistit efektivní koordinaci postupů pro posuzování dopadů na životní prostředí, které by vždy měly být prováděny již v rané fázi plánování a tvorby projektu.
Pokud by však přesto mohlo dojít k ohrožení realizace projektu, mohl by být jmenován rozhodčí orgán podle vzoru německého experimentu „Stuttgart 21“.
V
Podle výpočtů ve sdělení Komise bude v příštích 10 letech k dosažení znatelných výsledků v oblasti energetické politiky a klimatických cílů zapotřebí jednoho biliónu EUR.
Z této částky bude přibližně 200 miliard EUR zapotřebí na sítě pro přepravu energií.
Polovina, tj. zhruba 100 miliard EUR, bude muset pocházet z veřejných financí; tato částka by však neměla být důvodem ke znepokojení, neboť s ní budou spojeny značné přínosy pro EU, co se týče pracovních míst a šíření technologií, a tudíž i čelní technologické pozice a vyššího HDP.
Spolu s jasnými hospodářskými přínosy v tradičním smyslu slova by měly být zohledněny i další stále důležitější parametry, jako je menší znečištění, komplexnější opatření v oblasti boje proti změně klimatu a větší zabezpečení dodávek, ze kterého budou mít prospěch spotřebitelé.
VI
Je zřejmé, že takto ambiciózní projekty nemohou být realizovány bez odhodlání a vytrvalosti podniků v energetickém odvětví, které musí zapojit všechnu svou představivost a vyvinout veškeré úsilí, aby se mohly vypořádat s velkými projekty vyžadovanými moderní dobou.
Stejně tak je jasné, že není možné ničeho dosáhnout, pokud se do věci rázně nezapojí evropské orgány.
Společná energetická politika EU totiž až dosud navzdory svým chvályhodným iniciativám a vytrvalému úsilí postrádala jednoznačně „evropský“ impuls.
Evropa jako taková stojí před několika nesmírně závažnými závazky.
Na jedné straně je stále daleko od splnění cíle, kterým je vytvoření skutečného vnitřního trhu s energií, a na druhé straně nastal čas, aby přihlédla ku prospěchu evropských občanů a podniků a začala při stanovování svých krátkodobých, střednědobých a dlouhodobých cílů v oblasti energetické politiky vystupovat jednotně.
Sdělení Komise ukazuje, že jdeme správným směrem.
Právě z naší slabé stránky, kterou je energetika, musíme vytěžit sílu vybudovat Evropu, která bude po energetické stránce stabilní a dynamická, jinými slovy bude následnicí hodnou toho úžasného podniku, jímž bylo ESUO – kolébka EU –, jehož výročí slavíme v tomto roce.
24.
5.
2011
STANOVISKO Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin
pro Výbor pro průmysl, výzkum a energetiku
o prioritách energetických infrastruktur pro rok 2020 a na další období
( 2011/2034(INI) )
Navrhovatelka:
Rovana Plumb
NÁVRHY
Výbor pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin vyzývá Výbor pro průmysl, výzkum a energetiku jako příslušný výbor, aby do svého návrhu usnesení začlenil tyto návrhy:
1. zdůrazňuje, že by plánování projektů energetické infrastruktury mělo být plně v souladu se zásadou předběžné opatrnosti; u akčních plánů by mělo být případ od případu prováděno důkladné posouzení jejich dopadu na životní prostředí, které zohlední místní a regionální environmentální podmínky;
2. zdůrazňuje, že je naléhavě zapotřebí zdokonalit a modernizovat energetickou infrastrukturu EU, aby byly splněny cíle EU pro rok 2020 a do skladby zdrojů energie po roce 2020 bylo začleněno ještě více energie z obnovitelných zdrojů; vyzývá k rozvoji inteligentních sítí a „supersítí“, ke stavbě propojení a k rozšiřování sítě plynovodů, což by mohlo vést ke snížení emisí skleníkových plynů a přispět k většímu zabezpečení dodávek;
3. zdůrazňuje skutečnost, že energetická infrastruktura vyžaduje rozsáhlé investice, má-li být do roku 2050 dosaženo našeho cíle pro nízkouhlíkovou ekonomiku; konstatuje, že neuskutečnění těchto investic by mělo za následek mnohem vyšší náklady, pokud jde o škody na životním prostředí, rostoucí ceny energií, ztrátu konkurenceschopnosti a větší energetickou nejistotu a závislost, stejně jako pokles zaměstnanosti a omezení sociální péče; domnívá se, že požadované investice by mohly být získány z rozvoje inovačních nástrojů financování; tyto investice by mohly pocházet ze soukromých i veřejných zdrojů, zatímco příjmy z daně z finančních transakcí (FTT), zelené/uhlíkové daně a z dražeb povolenek podle revidované směrnice o systému pro obchodování s emisemi by mohly být použity k překlenutí schodku ve financování a k podpoře investic, například k přizpůsobení naší energetické soustavy požadavkům energií z obnovitelných zdrojů; vítá „iniciativu projektových dluhopisů“, kterou navrhuje Evropská komise s cílem získat finanční prostředky na rozsáhlé projekty v oblasti infrastruktury, a domnívá se, že by tyto prostředky měly být využity k usnadnění zavádění inteligentních sítí;
4. domnívá se, že dotace EU na energetickou infrastrukturu by měly být poskytovány pouze tehdy, pokud potřebné investice nevytvoří trh, neboť dotace tohoto typu mohou bránit případným inovačním tržním řešením;
5. zdůrazňuje, že hlavním cílem strategie Evropa 2020 je postupné vyřazování škodlivých environmentálních dotací poskytovaných v oblasti energetiky, a to jak na vnitrostátní úrovni, tak na úrovni EU, neboť mají negativní dopad na cíle EU v oblasti změny klimatu, biologické rozmanitosti, energetické účinnosti a dalších klíčových politických oblastech;
6. připomíná dohodu skupiny G20 uzavřenou v roce 2009 v Pittsburghu, podle níž má být postupně zrušeno dotování fosilních paliv; domnívá se, že bude rovněž zapotřebí postupně zrušit dotace z veřejných zdrojů poskytované na infrastrukturu pro fosilní paliva, a navrhuje, aby při vynakládání prostředků z finančních nástrojů podporovaných EU získaly prioritu projekty značného evropského zájmu, které přispívají k plnění evropských cílů v oblasti klimatu a energie z obnovitelných zdrojů;
7. konstatuje, že náklady na nezbytné investice budou nižší, pokud se nedílnou součástí evropské strategie stanou energetická účinnost a řízení poptávky; opakovaně proto vyzývá k zavedení závazného cíle pro energetickou účinnost pro rok 2020 ve výši 20 % a ke stanovení ambiciózních dlouhodobých cílů pro roky 2030 a 2050; trvá na tom, že nedílnou součástí evropské energetické politiky musí být řízení poptávky, tj. regulování energie spotřebované spotřebiči a spotřebiteli např. prostřednictvím rozdílných cen za energii, které nejsou vázány na konkrétní hodiny či minuty;
8. vyzývá Komisi, aby prozkoumala potřeby v oblasti infrastruktury do roku 2050, přičemž bude vycházet ze scénářů počítajících se 100% využitím energie z obnovitelných zdrojů a zohlední ambiciózní politiky usilující o úspory energie;
9. konstatuje, že s energetickou infrastrukturou jsou spojena značná rizika, kupříkladu provozní (např. přetížení, plynulost dodávek), přírodní (např. zemětřesení, záplavy), environmentální (např. znečištění, úbytek přírodních stanovišť a ztráta biologické rozmanitosti) nebo antropogenní/politická (např. bezpečnost, terorismus), a proto žádá o realizaci rozhodnutí o rozvoji inteligentních sítí, jak stanoví směrnice 2008/114/ES o kritických infrastrukturách; navrhuje členským státům, aby provedly zmapování rizik a využily jej jako nástroj pro proces rozhodování a sledování výsledků zavádění inteligentních sítí za účelem zlepšení vzájemné propojitelnosti soustav;
10. konstatuje, že před uskutečněním investic do energetické infrastruktury by měla být provedena analýza, jež posoudí, které investice jsou žádoucí a kde je zapotřebí koordinace mezi členskými státy; domnívá se, že by tyto analýzy měly zohledňovat přínosy udržitelné výroby energie;
11. vyzývá k provedení analýzy, která by zjistila možnosti, jak minimalizovat infrastrukturu s využitím politik energetické účinnosti, a přednostně se zabývala zdokonalením infrastruktury stávající a budováním nové, jež by případně existovala vedle stávající elektrizační a dopravní infrastruktury;
12. konstatuje, že rozdíly mezi vnitrostátními předpisy mohou být zdrojem překážek pro účinné investice; žádá Komisi, aby tyto překážky prozkoumala a navrhla možná řešení;
13. konstatuje, že s výstavbou, provozem a vyřazováním z provozu projektů v oblasti energetické infrastruktury jsou kromě kapitálových a provozních nákladů spojeny rovněž značné náklady environmentální; zdůrazňuje, že je důležité tyto environmentální náklady zohledňovat v rámci analýzy nákladů a přínosů za pomoci metody pro výpočet nákladů po dobu životního cyklu;
14. vyzývá k přijetí co nejpřísnějších bezpečnostních a environmentálních norem pro veškerou energetickou infrastrukturu, a to mimo jiné prostřednictvím programů spolupráce mezi členskými státy, s cílem řešit výhrady veřejnosti a získat od ní lepší přijetí; doporučuje, aby členské státy poskytly občanům, občanské společnosti, hospodářským subjektům a sociálním partnerům dostatečné informace o nezbytnosti zdokonalení a modernizace energetické infrastruktury s cílem zvýšit spolehlivost energetických sítí, zlepšit zabezpečení dodávek a integraci obnovitelných zdrojů energie a umožnit spotřebitelům těžit z nových technologií a inteligentního využívání energie, a zvýšit tak energetickou účinnost;
15. je toho názoru, že je nezbytné, aby existoval přístup EU usilující o zlepšení evropské energetické infrastruktury, neboť jednotlivé členské státy nemohou tohoto cíle dosáhnout samostatně; konstatuje, že se environmentální přínosy neobjevují nutně v těch zemích, které potřebné investice provádí; zdůrazňuje navíc, že je třeba uvažovat o dlouhodobých cílech, neboť dnes plánovaná energetická infrastruktura musí být schopna sloužit po několik desetiletí;
16. vyzývá členské státy, aby modernizovaly své vnitrostátní energetické sítě a propojily je s evropskou superinteligentní sítí a zároveň zajistily hlavní kapacity pro uskladňování energie v EU (včetně víceúčelových zařízení pro plyn/vodík, elektřiny z malých a velkých vodních elektráren a vysokoteplotních solárních a jiných technologií) a stabilní a bezpečný tok cenově dostupné energie; dále zdůrazňuje, že je nutné upravit všechny sítě tak, aby umožňovaly neomezený přísun elektrické energie vyrobené z obnovitelných zdrojů a plné využití příležitostí k dosahování nejlepších možných environmentálních výsledků při vytyčování tras elektrického vedení, a rovněž potřebu modernizovat sítě s cílem zabránit energetickým ztrátám; zdůrazňuje také, že je třeba přijmout další opatření k připojení izolovaných území (např. ostrovů a okrajových regionů) k evropské distribuční soustavě pro elektřinu;
17. vyzývá Komisi, aby při vypracovávání plánů na elektrickou infrastrukturu brala v úvahu potenciální nebezpečí úniku uhlíku, zejména v zemích s rozsáhlými hranicemi, které se nacházejí v geografické blízkosti nečlenských států EU; vyzývá Komisi, aby monitorovala dovoz elektrické energie a byla připravena zavést opatření, na jejichž základě by dovozci museli odevzdat povolenky ETS, pokud by Komise na vnitřním trhu odhalila nespravedlivou soutěž;
18. bere na vědomí význam výzkumu a inovací v oblasti energetiky pro urychlení přechodu na udržitelné hospodářství;
19. vítá návrh Komise na urychlení a větší transparentnost postupů pro udělování povolení; zdůrazňuje navíc potřebu rozšířit a vyjasnit včasné poskytování veřejných informací, účast místních lidí na procesu rozhodování a právo občanů odvolat se proti rozhodnutím místních orgánů, což může zvýšit důvěru veřejnosti a zlepšit její postoj k těmto zařízením; za tímto účelem upozorňuje na skutečnost, že je užitečné zveřejňovat plány on-line, s přístupem zajištěným pro všechny zúčastněné strany.
VÝSLEDEK KONEČNÉHO HLASOVÁNÍ VE VÝBORU
Datum přijetí
24.5.2011
Výsledek konečného hlasování
+:
–:
0:
56
3
1
Členové přítomní při konečném hlasování
Elena Oana Antonescu, Kriton Arsenis, Sophie Auconie, Pilar Ayuso, Paolo Bartolozzi, Sandrine Bélier, Sergio Berlato, Milan Cabrnoch, Martin Callanan, Nessa Childers, Chris Davies, Esther de Lange, Anne Delvaux, Bas Eickhout, Edite Estrela, Jill Evans, Karl-Heinz Florenz, Elisabetta Gardini, Gerben-Jan Gerbrandy, Julie Girling, Nick Griffin, Françoise Grossetête, Jolanta Emilia Hibner, Dan Jørgensen, Christa Klaß, Holger Krahmer, Jo Leinen, Corinne Lepage, Peter Liese, Kartika Tamara Liotard, Linda McAvan, Radvilė Morkūnaitė-Mikulėnienė, Vladko Todorov Panayotov, Gilles Pargneaux, Andres Perello Rodriguez, Sirpa Pietikäinen, Mario Pirillo, Vittorio Prodi, Anna Rosbach, Oreste Rossi, Dagmar Roth-Behrendt, Daciana Octavia Sârbu, Carl Schlyter, Horst Schnellhardt, Richard Seeber, Theodoros Skylakakis, Bogusław Sonik, Salvatore Tatarella, Michail Tremopoulos, Åsa Westlund, Sabine Wils, Marina Yannakoudakis
Náhradník(ci) přítomný(í) při konečném hlasování
Matthias Groote, Riikka Manner, James Nicholson, Marit Paulsen, Rovana Plumb, Marianne Thyssen, Michail Tremopoulos, Marita Ulvskog, Vladimir Urutchev
14.
4.
2011
STANOVISKO Výboru pro regionální rozvoj
pro Výbor pro průmysl, výzkum a energetiku
o prioritách energetické infrastruktury pro rok 2020 a na další období
( 2011/2034(INI) )
Navrhovatel: Joachim Zeller
NÁVRHY
Výbor pro regionální rozvoj vyzývá Výbor pro průmysl, výzkum a energetiku jako příslušný výbor, aby do svého návrhu usnesení začlenil tyto návrhy:
1. připomíná, že bezpečná, udržitelná a konkurenceschopná energie a dostatečné, integrované, spolehlivé a efektivně propojené energetické sítě představují jednu z hlavních budoucích výzev pro regiony EU; zdůrazňuje, že modernizace a obnova energetické infrastruktury, propagace transevropských energetických sítí a obnovitelných zdrojů energie, rozvoj domácích elektrických a plynových propojení a integrace izolovaných částí EU na evropský energetický trh jsou významnými faktory pro dosažení cílů programu 20-20-20 a cílů strategie Evropa 2020; konstatuje, že v řadě zemí je úroveň propojení nižší než prahová hodnota 10 %; zdůrazňuje, že politika EU v oblasti energetiky musí být koordinována a definována na úrovni kontinentu a že evropské sítě propojené se sousedními zeměmi by podpořily hospodářskou soutěž na společném evropském energetickém trhu a zvýšily by solidaritu mezi členskými státy; domnívá se, že Unie, členské státy a regionální orgány musí v tomto ohledu spolupracovat nejen na zlepšení přeshraniční infrastruktury, ale také infrastruktury, která umožňuje přenos do a z hlavních přenosových tahů a distribuci na vnitrostátní úrovni; zdůrazňuje, že regionální a místní orgány ve spolupráci s vnitrostátními „kontaktními místy pro všechno“ hrají při udržitelném plánování, ve schvalovacím procesu i při podpoře projektů energetické infrastruktury určených veřejnosti významnou úlohu;
2. zdůrazňuje, že největší výzva spočívá v zajištění přijetí projektů energetické infrastruktury ze strany místní veřejnosti; je přesvědčen, že přijetí a důvěru veřejnosti a rozhodovacích orgánů lze získat pouze pořádáním otevřených a transparentních diskusí při přípravě rozhodnutí o projektech energetické infrastruktury;
3. zdůrazňuje, že je třeba modernizovat síť EU a že členským státům a regionům musí při provádění tohoto úkolu pomoci Unie a že všechny regiony, včetně nejvzdálenějších oblastí, musí být zapojeny do všech etap a do všech postupů provádění s cílem zachovat územní soudržnost;
4. naléhavě žádá Komisi, aby přezkoumala stávající energetickou infrastrukturu a předložila návrhy na vytvoření nových kapacit pro infrastrukturu s cílem zajistit, aby její politika energetické infrastruktury poskytla regionům možnost být producentem i spotřebitelem udržitelné energie; zdůrazňuje, že je to nutné z důvodu bezpečnosti i z hospodářských důvodů;
5. vyzývá Komisi, aby předložila ambiciózní strategii pro oblast vytápění a chlazení;
6. tvrdí, že rozvoj regionální výroby elektřiny je v různých částech Evropy, zejména v regionu Baltského moře, který zůstává izolován a závislý na jediném zdroji dodávek, významným prostředkem pro zabezpečení soběstačnosti v energetice; konstatuje, že regiony mají velký počet zdrojů, jež mohou využívat, včetně možností nabízených přírodními zdroji, a že v budoucnosti by mělo být cílem jejich plné využívání s cílem diverzifikovat výrobu energie;
7. konstatuje, že EFRR se významným způsobem podílí na financování projektů energetické a jiné infrastruktury, a poukazuje na významnou úlohu politiky soudržnosti na místní a regionální úrovni pro zlepšení energetické účinnosti a pro dosažení cílů Unie v oblasti obnovitelné energie;
8. zdůrazňuje potřebu důkladného hodnocení dopadu projektů energetické infrastruktury na životní prostředí a význam přípravy adekvátních plánů reakce pro případ nouzových situací souvisejících s energetickou infrastrukturou, zejména s cílem předcházet ekologickým katastrofám; zdůrazňuje, že plány reakce by měly obsahovat způsoby, jak jednat v takových případech z technického a hospodářského hlediska;
9. zdůrazňuje, že spolupráce mezi obcemi a regiony na vnitrostátní a evropské úrovni přispívá k ukončení existence energetických ostrovů, k dokončení vnitřního trhu s energií a k provádění evropských inovačních partnerství; zastává názor, že cíl Evropské územní spolupráce stanovený politikou soudržnosti a makroregionální strategie mohou zvýšit příležitosti pro spolupráci v souvislosti s přeshraničními projekty a přispět k dosažení účinných a inteligentních propojení mezi netradičními místními a regionálními zdroji energie a velkými energetickými sítěmi; zdůrazňuje, že vhodná koordinace projektů infrastruktury může zaručit ten nejlepší poměr nákladů a přínosů a maximální účinnost prostředků EU; v této souvislosti se domnívá, že regionální spolupráce by se měla zlepšit, zejména s cílem zajistit řádné propojení stanovených priorit a evropských regionů;
10. zdůrazňuje, že je třeba zvýšit kapacitu propojení energetických sítí na přeshraniční úrovni, a poukazuje na to, že je důležité poskytnout požadované prostředky na dosažení stanovených cílů včetně územní soudržnosti;
11. vítá rozhodnutí zaměřit se v období do roku 2020 na malý počet priorit v oblasti infrastruktury a soustředit se na projekty evropského zájmu; vyzývá Komisi, aby v úzké spolupráci s členskými státy a regionálními a místními zúčastněnými stranami vypracovala přesná kritéria, která se budou používat při výběru těchto projektů;
12. upozorňuje, že je nutno vyvíjet tlak na integraci vnitřního energetického trhu zejména podporou projektů, jejichž cílem je zajistit, aby měly sousední země vyvážený vnitrostátní energetický mix;
13. vyzývá EU a členské státy, aby stanovily závazné cíle pro propojení členských států, ať již prostřednictvím specializovaných regionálních platforem nebo na základě regionálních iniciativ, s cílem usnadnit plánování, provádění a dohled nad prioritami a vypracovat investiční plány a konkrétní projekty;
14. zdůrazňuje význam projektů jižního koridoru při plnění základních cílů EU ohledně diverzifikace tras dodávek energie;
15 trvá na nutnosti integrity politiky soudržnosti a vyzývá Komisi, aby nevytvářela nové odvětvové fondy, např. v oblasti energetiky nebo klimatu; vybízí Komisi, aby se při zavádění opatření pro energetickou politiku poučila ze zkušeností s politikou soudržnosti, zejména pokud jde o volbu projektů;
16. zastává názor, že strukturální fondy nabízí prostor pro podporu zvláštních investic do energetické infrastruktury; domnívá se však, že tyto investice musí být omezeny na regiony, v nichž má z politických a zeměpisných důvodů trh mnohem více potíží při řešení problémů dodávek energie; požaduje také, aby podpora ze strukturálních fondů byla vždy ze zásady podmíněna přijetím komerčního přístupu a aby splňovala zásadu sdílené odpovědnosti za financování;
17. vyzývá EU, aby financovala energetické projekty, které nejsou přitažlivé pro soukromé investory, mají však zásadní význam pro splnění energetických potřeb izolovaných částí EU tím, že je propojí s evropskými elektrickými a plynovými sítěmi jako nedílnou součást procesu vytváření jednotného energetického trhu EU;
18. podporuje okamžité zahájení partnerství pro inovace „inteligentní města“ a vyzývá příslušné partnery zapojené do procesů plánování pro udržitelný rozvoj měst, aby více podpořili iniciativy JESSICA a ELENA a více využívali výhod, které mohou tyto iniciativy přinášet v souvislosti s investicemi do udržitelné energie na místní úrovni, s cílem pomáhat městům a regionům angažovat se v životaschopných investičních projektech v oblasti energetické účinnosti, čistého spalování a zdrojů obnovitelné energie a udržitelné městské dopravy; poukazuje dále na potenciál přeshraničního financování se sousedními zeměmi v rámci evropského nástroje sousedství a partnerství;
19. konstatuje, že pobídky ve vnitrostátních regulačních systémech jsou dosud nedostatečné, zejména pro projekty s větším rizikem a pro inovační projekty, jako jsou inteligentní sítě; zdůrazňuje, že musí být upraveny vnitrostátní regulační rámce, a žádá Komisi, aby v tomto ohledu prošetřila, do jaké míry jsou vnitrostátní regulační podněty uspokojivé a odpovídající; vyzývá Komisi, aby posoudila, zda je třeba vytvořit systém odměn a pobídek pro členské státy a regiony, které nejen napomáhají zajistit to, že projekty evropského zájmu jsou zpracovány rychleji, ale také podporují investice zaměřené na technologie a zlepšení kvality a inovace v energetické infrastruktuře;
20. žádá, aby schvalovací postupy byly urychleny (maximálně pět let) a zjednodušeny (jedno kontaktní místo); zdůrazňuje, že je třeba, aby Komise přijala přístup víceúrovňové správy a aby v některých oblastech byla činnostem na regionální a místní úrovni svěřena významnější úloha s cílem určit projekty evropského zájmu, stanovit priority energetické infrastruktury a bezpečnosti, zásobovací trasy, místa pro výrobu a zpracování energetických produktů a skladování a zpracování odpadu, protože místní a regionální orgány jsou nepostradatelnými partnery z hlediska plánování, financování a komunikace a musí být i nadále plně zapojeny do každé etapy navrhování a provádění projektů (včetně stanovení priorit, navrhování projektů, rozhodování, uplatňování a financování, praktického provádění a hodnocení); zdůrazňuje, že jakékoli celounijní sbližování schvalovacích postupů musí být v souladu se zásadou subsidiarity; klade důraz na integrovaný přístup politiky soudržnosti, který spojuje několik různých fondů, a vyzývá Komisi, aby v tomto přístupu pokračovala;
21. žádá Komisi, aby zvážila, zda modernizace a rekonstrukce stávajících energetických koridorů představuje z hlediska efektivity nákladů a přijatelnosti pro veřejnost vhodnější řešení než výstavba nových koridorů; požaduje také vyhodnocení propojovacích schopností regionů;
22. domnívá se, že současné hospodářské klima zdůrazňuje nutnost zaujmout k záležitostem týkajícím se energetiky integrovaný přístup a řádně zohlednit jejich hospodářské, environmentální a sociální aspekty; poukazuje na to, že je třeba posoudit pozitivní a negativní vedlejší efekty s cílem zajistit, aby všichni evropští občané měli přístup k bezpečné, udržitelné a dostupné energii, a to ve střednědobém i dlouhodobém horizontu;
23. připomíná, že třetí energetický balíček vytváří pro regulační orgány povinnost při stanovování sazeb nejen vyhodnotit investice na základě přínosů v jejich členském státě, ale i na základě přínosů v celé EU; naléhavě vyzývá Agenturu pro spolupráci energetických regulačních orgánů, aby zajistila, že její členové tuto povinnost dodržují, a žádá Komisi, aby posoudila mechanismy kompenzace pro případy, kdy náklady a přínosy nelze spravedlivě přidělit pomocí stanovení sazeb, a žádá, aby tuto kompenzaci sdílely dotyčná města a regiony;
24. vyzývá Komisi, aby zajistila, že financování investic do infrastruktury bude založeno na potřebách trhu s cílem předcházet narušování hospodářské soutěže a vytváření falešných pobídek pro investice, a že mezi členskými státy nebude docházet k neopodstatněným výkyvům, ovšem za předpokladu, že bude chráněn i veřejný zájem – zejména na místní a regionální úrovni a v oblastech se zvláštními zeměpisnými rysy, jako jsou ostrovy, horské oblasti a regiony s velmi nízkou hustotou obyvatelstva –, a to prostřednictvím omezené výše veřejných prostředků, které musí vést k inovativní směsi finančních nástrojů podporujících soukromé investice;
25. bere na vědomí problémy v těchto regionech, jimž dominuje omezený počet účastníků trhu, což vede k pomalému rozvoji a obnově infrastruktury; vyslovuje politování nad tím, že to brání uplatňovat všeobecně zásadu „uživatel platí“, a domnívá se proto, že v těchto případech může být i nadále nutné veřejné financování s cílem vybudovat infrastrukturu požadovanou pro rozvoj vnitrostátních a regionálních energetických trhů jako součásti evropského energetického trhu; žádá Komisi, aby z tohoto hlediska přehodnotila pravidla pro státní pomoc a, pokud to je nutné, předložila návrhy na změnu těchto pravidel, aby umožnila členským státům podporovat modernizaci infrastruktury;
26. vyzývá Komisi, aby vydala nový dokument s pokyny pro veřejné financování projektů a stávajícími právními předpisy pro státní pomoc, který bude obsahovat jasná kritéria pro veřejné financování energetické infrastruktury; zdůrazňuje, že tento dokument musí být vypracován společně GŘ pro energetiku, GŘ pro hospodářskou soutěž a GŘ pro regionální politiku, aby se předešlo tomu, že pravidla Komise si budou navzájem protiřečit;
27. požaduje, aby byla přijata opatření, která zajistí soulad s mezinárodními dohodami, jako je úmluva z Espoo, ještě před tím, než budou přeshraniční projekty prováděny nebo dále rozvíjeny, a v souvislosti s expanzí energetických sítí upozorňuje na potřebu podporovat užší spolupráci, zejména mezi Ruskem a Běloruskem a baltskými státy, a v této souvislosti rozvíjet dialog o energetice mezi EU a Ruskem, zejména s cílem dosáhnou cíle energetické bezpečnosti pro členské státy a regiony EU;
28. zdůrazňuje význam užší a efektivnější spolupráce se soukromým sektorem a finančními institucemi, zejména s Evropskou investiční bankou a Evropskou bankou pro rekonstrukci a rozvoj, s cílem podpořit nezbytné financování, zejména pro prioritní přeshraniční projekty; vyzývá Komisi, aby prozkoumala další inovativní finanční nástroje a pomohla podpořit vytváření partnerství veřejného a soukromého sektoru, k nimž poskytnou pobídky a nezbytný legislativní rámec a politickou podporu místní, regionální a vnitrostátní orgány; v tomto ohledu zdůrazňuje, že je třeba rozvinout technickou pomoc a finanční inženýrství na úrovni místních a regionálních orgánů s cílem podporovat při vytváření projektů energetické účinnosti místní aktéry, např. využitím nástroje technické pomoci Evropské investiční banky ELENA a zkušeností společností poskytujících energetické služby v případě infrastruktury energetické účinnosti;
29. poukazuje na to, že zeměpisné překážky vyplývající z jejich umístění jsou důvodem pro to, že ostrovy a horské oblasti se velmi obtížně integrují do energetických sítí EU; vyzývá proto Komisi, aby zohlednila rozmanité okolnosti, jež v regionech existují, a soustředila se výslovně na regiony se specifickými zeměpisnými a demografickými rysy, jako jsou ostrovy, horské oblasti a oblasti s nízkou hustotou obyvatelstva, s cílem dosáhnout větší diverzifikace zdrojů energie a podpory obnovitelných zdrojů a snížit závislost na dovážené energii; naléhavě vyzývá Komisi, aby mezi své priority v oblasti energetické infrastruktury na rok 2020 zařadila zvláštní situaci energetických systémů na ostrovech;
30. poukazuje na potřebu zaměřit se na infrastrukturu obnovitelných zdrojů energie, zejména na inteligentní, decentralizovanou energetickou infrastrukturu, a tuto infrastrukturu podporovat, stejně jako energetickou účinnost, s cílem snížit závislost na fosilních palivech a omezit znečišťující emise; v tomto ohledu zdůrazňuje obrovský ekonomický potenciál pro regionální rozvoj v oblasti výroby obnovitelné energie podle charakteristiky daného regionu; v této souvislosti upozorňuje na obnovitelné zdroje energie a jejich potenciál v různých evropských regionech a na potřebu poskytnout jim řádně propojené inteligentní sítě a dostatečnou výrobní kapacitu; dále zdůrazňuje, že projekty v oblasti obnovitelné energie mohou být úspěšné, pouze pokud budou vnitrostátní přenosové sítě dostatečně moderní, aby mohly podporovat typ této nové energie; podporuje propojení sítí se zařízením na uchovávání vodní energie v oblasti Alp a v severských zemích;
31. vzhledem k významu strategií regionů pro udržitelnou energii pro jejich rozvojový potenciál zdůrazňuje potřebu vytvořit platformu pro výměnu osvědčených postupů získaných v regionech se zohledněním úspěšných příkladů obcí a regionů, které se specializovaly na obnovitelné zdroje energie, úspory energie a energetickou účinnost; požaduje v tomto ohledu systém konzultací a hodnocení s cílem určit, sdílet a využívat, kde je to možné, osvědčené postupy a znalosti o přijímání infrastruktury ze strany veřejnosti.
VÝSLEDEK KONEČNÉHO HLASOVÁNÍ VE VÝBORU
Datum přijetí
12.4.2011
Výsledek konečného hlasování
+:
–:
0:
40
1
Členové přítomní při konečném hlasování
François Alfonsi, Luís Paulo Alves, Catherine Bearder, Jean-Paul Besset, Victor Boştinaru, Alain Cadec, Tamás Deutsch, Elie Hoarau, Danuta Maria Hübner, Juozas Imbrasas, María Irigoyen Pérez, Seán Kelly, Evgeni Kirilov, Constanze Angela Krehl, Jacek Olgierd Kurski, Petru Constantin Luhan, Ramona Nicole Mănescu, Riikka Manner, Iosif Matula, Erminia Mazzoni, Miroslav Mikolášik, Jan Olbrycht, Wojciech Michał Olejniczak, Markus Pieper, Monika Smolková, Georgios Stavrakakis, Nuno Teixeira, Lambert van Nistelrooij, Oldřich Vlasák, Kerstin Westphal, Hermann Winkler, Joachim Zeller, Elżbieta Katarzyna Łukacijewska
Náhradník(ci) přítomný(í) při konečném hlasování
Karima Delli, Richard Falbr, Marek Henryk Migalski, Elisabeth Schroedter, Czesław Adam Siekierski, Patrice Tirolien, Derek Vaughan, Sabine Verheyen
VÝSLEDEK KONEČNÉHO HLASOVÁNÍ VE VÝBORU
Datum přijetí
26.5.2011
Výsledek konečného hlasování
+:
–:
0:
38
1
Členové přítomní při konečném hlasování
Jean-Pierre Audy, Ivo Belet, Bendt Bendtsen, Reinhard Bütikofer, Maria Da Graça Carvalho, Jorgo Chatzimarkakis, Giles Chichester, Adam Gierek, Fiona Hall, Jacky Hénin, Edit Herczog, Romana Jordan Cizelj, Lena Kolarska-Bobińska, Philippe Lamberts, Bogdan Kazimierz Marcinkiewicz, Judith A.
Merkies, Jaroslav Paška, Anni Podimata, Herbert Reul, Teresa Riera Madurell, Jens Rohde, Paul Rübig, Francisco Sosa Wagner, Ioannis A.
Tsoukalas, Claude Turmes, Niki Tzavela, Vladimir Urutchev, Adina-Ioana Vălean, Kathleen Van Brempt, Alejo Vidal-Quadras, Henri Weber
Náhradník(ci) přítomný(í) při konečném hlasování
Antonio Cancian, Jolanta Emilia Hibner, Yannick Jadot, Ivailo Kalfin, Vladko Todorov Panayotov, Algirdas Saudargas, Silvia-Adriana Ţicău, Catherine Trautmann
