7.
9.
2010 SPOLEČNÝ NÁVRH USNESENÍ předložený v souladu s čl.
110 odst.
4 jednacího řádu
a nahrazující návrhy usnesení předložené skupinami:
EFD ( B7‑0494/2010 )
GUE/NGL ( B7‑0495/2010 )
S&D ( B7‑0496/2010 )
ALDE ( B7‑0497/2010 )
Verts/ALE ( B7‑0498/2010 )
ECR ( B7‑0499/2010 )
PPE ( B7‑0501/2010 )
o situaci v oblasti lidských práv v Íránu, zejména o případu Sakíne Muhammadí Áštíáníové a Zahry Bahrámíové
Roberta Angelilli
,
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
,
Ria Oomen-Ruijten
,
Mario Mauro
,
Potito Salatto
,
Filip Kaczmarek
,
Laima Liucija Andrikienė
,
Elena Băsescu
,
Sari Essayah
,
Tunne Kelam
,
Lena Kolarska-Bobińska
,
Erminia Mazzoni
,
Bernd Posselt
,
Cristian Dan Preda
,
Kurt Lechner
,
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
,
Sławomir Witold Nitras
za skupinu PPE
Véronique De Keyser
,
María Muñiz De Urquiza
,
Ana Gomes
,
Edite Estrela
,
Emine Bozkurt
,
Rovana Plumb
,
Silvia Costa
,
Francesca Balzani
,
Patrizia Toia
,
Rita Borsellino
,
Debora Serracchiani
,
Marc Tarabella
za skupinu S&D
Frédérique Ries
,
Marietje Schaake
,
Ramon Tremosa i Balcells
,
Marielle De Sarnez
,
Alexander Alvaro
,
Renate Weber
,
Leonidas Donskis
,
Niccolò Rinaldi
,
Sonia Alfano
,
Annemie Neyts-Uyttebroeck
za skupinu ALDE
Isabelle Durant
,
Nicole Kiil-Nielsen
,
Emilie Turunen
,
Raül Romeva i Rueda
za skupinu Verts/ALE
Charles Tannock
,
Geoffrey Van Orden
za skupinu ECR
Marie-Christine Vergiat
,
Cornelia Ernst
za skupinu GUE/NGL
Fiorello Provera
,
Bastiaan Belder
za skupinu EFD
PE446.577v01-00 } PE446.578v01-00 } PE446.579v01-00 } PE446.580v01-00 } PE446.581v01-00 } PE446.582v01-00 } PE446.584v01-00 } RC1 Usnesení Evropského parlamentu o situaci v oblasti lidských práv v Íránu, zejména o případu Sakíne Muhammadí Áštíáníové a Zahry Bahrámíové
Evropský parlament ,
– s ohledem na svá dřívější usnesení o Íránu, zejména na svá usnesení o lidských právech a obzvlášť na usnesení ze dne 22. října 2009 P7_TA(2009)0060 .
a ze dne 10. února 2010 P7_TA-PROV(2010)0016 .
,
– s ohledem na prohlášení předsedy Evropského parlamentu u příležitosti Evropského dne proti trestu smrti dne 9. října 2009 a na prohlášení ze dne 11. srpna 2010 o rozsudku nad představiteli víry Bahá´í,
– s ohledem na prohlášení místopředsedkyně Komise / vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku ze dne 14. června 2010 a 6. července 2010,
– s ohledem na zprávu generálního tajemníka OSN ze dne 23. září 2009 o situaci v oblasti lidských práv v Íránské islámské republice a na prohlášení o Íránu, které vydal vysoký komisař OSN pro lidská práva dne 4. března 2010,
– s ohledem na rezoluce Valného shromáždění OSN a zejména na rezoluce č. 62/149 a 63/138 týkající se moratoria na výkon trestu smrti do doby, než bude trest smrti zrušen,
– s ohledem na Mezinárodní pakt o občanských a politických právech, Mezinárodní pakt o hospodářských, sociálních a kulturních právech, Úmluvu o odstranění všech forem rasové diskriminace a Úmluvu o právech dítěte, jichž je Írán smluvní stranou,
– s ohledem na Vídeňskou úmluvu o diplomatických a konzulárních stycích z roku 1963,
– s ohledem na čl.
110 odst.
4 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že Írán nadále drží smutný rekord jako země s největším počtem popravených mladistvých pachatelů, a vzhledem k tomu, že jen v roce 2010 bylo vyneseno přibližně 2000 rozsudků smrti,
B. vzhledem k tomu, že podle zpráv z mašhadské věznice Vakíl Ábád bylo pouze za posledních několik týdnů popraveno více než sto vězňů usvědčených z trestných činů souvisejících s drogami a že na dalších sto vězňů čeká na popravu v následujících dnech; vzhledem k tomu, že tyto masové popravy, které byly navíc nařízeny v nejvyšší tajnosti, jsou zjevným porušením mezinárodního práva,
C. vzhledem k tomu, že Írán v rozporu s tvrzeními nejvyšších zástupců íránského soudnictví nadále ukládá za „cizoložství“trest smrti ukamenováním, jako tomu bylo v případě Sakíne Muhammadí Áštíáníové, která se k tomuto činu „přiznala“ dne 11. srpna 2010 prostřednictvím televize,
D. vzhledem k tomu, že Sakíne Muhammadí Áštíáníová obviněná ze dvou mimomanželských pohlavních styků po smrti svého muže, byla v roce 2006 v Íránu odsouzena k 99 ranám bičem, který byl v témže roce vykonán,
E. vzhledem k tomu, že byla předtím, než byla odsouzena za cizoložný poměr během manželství a odsouzena k smrti ukamenováním, rovněž obviněna ze spoluúčasti na vraždě svého manžela a poté osvobozena,
F. vzhledem k tomu, že ukamenování, k němuž mělo dojít dne 9. července 2010, bylo „z humanitárních důvodů“ a po mezinárodním nátlaku íránskými orgány pozastaveno,
G. vzhledem k tomu, že kamenování je jasným porušením mezinárodních závazků Íránu v rámci Mezinárodního paktu o občanských a politických právech; vzhledem k tomu, že se Írán teprve nedávno, během svého všeobecného pravidelného přezkumu na zasedání Rady OSN pro lidská práva, zavázal, že bude dodržovat alespoň minimální standardy a ustanovení ICCRP týkající se trestu smrti po celou dobu jeho uplatňování,
H. vzhledem k tomu, že osmnáctiletý Íbráhím Hamídí byl v srpnu 2010 odsouzen k trestu smrti za údajnou „sodomii“, které se měl dopustil ve věku pouhých 16 let, a to na základě doznání, které na něm bylo podle jeho tvrzení vynuceno na základě mučení,
I. vzhledem k tomu, že právník Muhammad Mustafáí, který oba obviněné obhajoval a který se snažil na jejich situaci upozornit veřejnost, musel v obavách před zatčením uprchnout ze země, a vzhledem k tomu, že čím dál více právníků, kteří se zabývají otázkou lidských práv, včetně Muhammada Alího Dádcháha, Muhammada Olíaí Farda, Muhammada Seif Zadeho, a dokonce i významných osobností, jako je nositelka Nobelovy ceny Širín Ebadíová, čelí pronásledování ze strany státu v podobě zvláštních daňových požadavků, přičemž jsou ohrožovány jejich životy i životy jejich rodinných příslušníků,
J. vzhledem k tomu, že Nasrín Sotúdeová, právnička v oblasti lidských práv, všeobecně uznávaná za svou činnost ve prospěch mladistvých odsouzených k trestu smrti a za obhajobu vězňů svědomí, byla dne 4. září 2010 zatčena na základě obvinění z „protistátní propagandy“ a „spiknutí a shromažďování s cílem ohrozit státní bezpečnost“,
K. vzhledem k tomu, že rok po zfalšovaných prezidentských volbách a následných hromadných protestech zůstávají ve vězení stovky protestujících, novinářů a aktivistů v oblasti lidských práv, ale i prostí občané, jako holandská občanka Zahrá Bahrámíová, kteří popírají jakoukoli spojitost s demonstracemi,
L. vzhledem k tomu, že Zahrá Bahrámíová, která přicestovala do Íránu na návštěvu své rodiny a byla zatčena v souvislosti s protesty při příležitosti svátku Ášúrá dne 27. prosince 2009, byla přinucena učinit televizní přiznání a uznat obvinění, která vůči ní byla vznesena,
M. vzhledem k tomu, že žádná mezinárodní organizace činná v oblasti lidských práv ani nizozemské orgány nezískala povolení k návštěvě Zahry Bahrámíové,
N. vzhledem k tomu, že v Íránu nadále dochází k vynuceným doznáním, mučení, špatnému zacházení s vězni, ke spánkové deprivaci, k držení osob v izolaci, k nezákonnému věznění, ke krutému, nelidskému a ponižujícímu zacházení, k tělesnému týrání včetně znásilňování, zatímco státní činitelé zůstávají beztrestní, což vzbuzuje vážné obavy ohledně spravedlnosti a transparentnosti soudních procesů v této zemi,
O. vzhledem k tomu, že roste počet případů, kdy jsou poklidní zastánci lidských práv obviňováni z činu „muhárebe“ (nepřátelství vůči bohu), za který může být vynesen trest smrti, tak jako v případě Šivy Nazar Áháríové, členky Výboru zpravodajů lidských práv, která je vězněna od 20. prosince 2009 a která bude velmi brzy souzena,
P. vzhledem k tomu, že pronásledování náboženských a etnických skupin v Íránu neutichá; vzhledem k tomu, že sedm vedoucích představitelů víry Bahá´í – Faríbá Kamál Ábádíová, Džamal Chandžání, Afíf Naimí, Saíd Rezáí, Mahvaš Sábetová, Behrúz Tavakkolí a Bahíd Tizfahm –, kteří jsou již od roku 2008 vězněni pouze na základě svého náboženského vyznání, bylo v srpnu 2010 odsouzeno k 20 letům vězení na základě obvinění z protistátní propagandy a špionáže,
Q. vzhledem k tomu, že příslušníci politické opozice, Mír-Hussein Músáví a Mehdí Karrúbí, a další vysocí členové politických stran jsou nadále zastrašováni; vzhledem k tomu, že počátkem září 2010 na obydlí bývalého kandidáta na úřad prezidenta Mehdího Karrúbího zaútočily desítky ozbrojených osob v civilním oděvu, které na zdi nastříkaly graffiti, dopustily se vandalismu, rozbily okna a způsobily střelbu uvnitř domu pana Karrúbího; vzhledem k tomu, že k těmto útokům došlo po poznámkách vůdce Revolučních gard Muhammada Alího Džafárího o tom, že íránský lid bude soudit „vůdce štváčů“, čímž odkazoval na vedoucí představitele opozice; vzhledem k tomu, že se policejní síly žádným způsobem nesnažily těmto útokům zabránit;
R. vzhledem k tomu, že lidé, kteří byli v Íránu obviněni z páchání trestných činů, patřili k politické opozici a že představitelé politické opozice jsou íránskou justicí spojováni s trestnými činy, čímž je mezi politickou opozici a trestné činy kladeno rovnítko,
1. vzdává hold odvaze všech íránských mužů a žen, kteří vedou boj na obranu základních svobod, za dodržování svých lidských práv a demokratických zásad, kteří aktivně protestují proti kamenování a dalším formám krutých trestů a kteří si přejí žít ve společnosti bez represí a zastrašování;
2. důrazně odsuzuje rozsudek smrti ukamenováním vynesený nad Sakíne Muhammadí Áštíáníovou a zastává názor, že ať již je skutečnost jakákoli, nelze odsouzení k smrti ukamenováním ani ospravedlnit ani akceptovat;
3. naléhavě žádá íránské orgány, aby přezkoumaly rozsudky vynesené nad Sakíne Muhammadí Áštíáníovou a aby zahájily podrobné přezkoumání jejího případu;
4. důrazně trvá na tom, aby íránská vláda případ Zahry Bahrámíové znovu projednala, aby jí ihned umožnila přístup k právní a konzulární pomoci, propustila ji nebo jí zajistila řádný proces; vyzývá místopředsedkyni Komise a vysokou představitelku EU pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku baronku Ashtonovou, aby se ve věci uvěznění Zahry Bahrámíové obrátila na íránské orgány;
5. žádá íránskou vládu, aby zastavila exekuci Ibráhíma Hamídího, osmnáctiletého mladíka obviněného ze „sodomie“, a žádá, aby Íránská islámská republika s konečnou platností přestala vykonávat trest smrti za zločiny spáchané před dovršením 18. roku věku a aby změnila svůj právní řád tak, aby byl v souladu s mezinárodními úmluvami o lidských právech, které Írán ratifikoval, včetně Úmluvy o právech dítěte a Mezinárodního paktu o občanských a politických právech;
6. vyjadřuje vážné rozhořčení nad tím, že Írán patří spolu s Afghánistánem, Somálskem, Saudskou Arábií, Súdánem a Nigérií ke skupině velmi malého počtu zemí, které nadále vykonávají trest ukamenováním; vyzývá íránský parlament, aby přijal právní předpis, který by zakázal krutý a nelidský trest ukamenováním;
7. znovu potvrzuje, že je proti trestu smrti a žádá íránské orgány, aby v souladu s rezolucemi č. 62/149 a 63/138 Organizace spojených národů uvalily moratorium na výkon trestu smrti v očekávání jeho zrušení;
8. žádá, aby byla na příštím zasedání Valného shromáždění OSN předložena rezoluce, jejímž prostřednictvím budou vyzvány všechny země, které dosud nezrušily trest smrti, aby poskytly generálnímu tajemníkovi OSN a veřejnosti veškeré informace o trestu smrti a popravách, a zrušily tak státní tajemství o trestu smrti, které je u řady poprav jedním z faktorů;
9. vyjadřuje svůj nesouhlas s jakoukoli kriminalizací konsenzuálních sexuálních vztahů mezi dospělými a vyzývá íránské orgány, aby přestaly kriminalizovat „cizoložství“ a homosexualitu;
10. důrazně vyzývá íránské orgány, aby v zákonech i v praxi znemožnily všechny formy mučení a jiné kruté, nelidské nebo ponižující zacházení či tresty a aby prosazovaly zákonný výkon státní moci a ukončily beztrestnost za porušování lidských práv;
11. vyzývá Íránskou islámskou republiku, aby podepsala a ratifikovala Úmluvu OSN o odstranění všech forem diskriminace žen;
12. vyjadřuje hluboké politování nad tím, že soudní řízení v Íránu nejsou spravedlivá ani transparentní, a vyzývá íránské orgány, aby zaručily spravedlivá a veřejná odvolací řízení;
13. vyzývá íránské orgány, aby umožnily Červenému půlměsíci přístup ke všem zatčeným a povolily organizacím na ochranu lidských práv monitorovat situaci v zemi;
14. vyzývá íránské orgány, aby okamžitě propustily všechny osoby, které jsou vězněny pouze za účast na poklidných protestech a za své přání využít svého základního lidského práva na svobodu projevu, a zejména znovu opakuje svou žádost o propuštění sedmi vedoucích představitelů víry Bahá’í;
15. připomíná, že svoboda myšlení, svoboda svědomí a svoboda náboženského vyznání jsou základními právy, jež musí být v souladu s článkem 18 Mezinárodního paktu o občanských a politických právech, který Íránská islámská republika podepsala a ratifikovala, zaručena za všech okolností;
16. vyzývá k okamžitému propuštění všech zadržovaných právníků v oblasti lidských práv;
17. vyjadřuje vážné obavy nad zneužitím soudních pravomocí ze strany íránských orgánů s cílem zaměřit se na příslušníky komunity ochránců lidských práv a aktivistů občanské společnosti, k nimž patří mimo jiné osoby zapojené do kampaně nazvané Jeden milion podpisů a členové ústřední rady studentské organizace ADVAR;
18. vyzývá Komisi a Radu, aby v rámci evropského nástroje pro demokracii a lidská práva navrhly další opatření, která by aktivně chránila íránské zastánce lidských práv a vybízí členské státy, aby podpořily evropský program měst poskytujících útočiště;
19. vyzývá k tomu, aby byl znovu zřízen mandát OSN pro zvláštního zpravodaje k prošetření případů porušování lidských práv a vybízí k tomu, aby byly osoby, které se v Íránu dopouštějí jejich porušování, pohnány k odpovědnosti;
20. požaduje, aby byl rozšířen stávající seznam jednotlivců a organizací, na něž se vztahuje zákaz cestování do EU a zmražení majetku, a byly tak do něj zahrnuty osoby, které nesou odpovědnost za porušování lidských práv, represe a omezování svobody v Íránu;
21. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, místopředsedkyni Komise / vysoké představitelce Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku, vládám a parlamentům členských států, generálnímu tajemníkovi OSN, Radě bezpečnosti OSN, Komisi OSN pro lidská práva, předsedovi íránského Nejvyššího soudu a vládě a parlamentu Íránské islámské republiky.
