30.
3.
2011 B7-0233/2011 NÁVRH USNESENÍ předložený na základě prohlášení Rady a Komise
v souladu s čl.
110 odst.
2 jednacího řádu
o čtvrté konferenci Organizace spojených národů o nejméně rozvinutých zemích
Louis Michel
,
Marielle De Sarnez
,
Charles Goerens
za skupinu ALDE
PE459.769v01-00 B7‑0233/2011 Usnesení Evropského parlamentu o čtvrté konferenci OSN o nejméně rozvinutých zemích
Evropský parlament ,
– s ohledem na to, že v roce 1971 uznala Organizace spojených národů nejméně rozvinuté země za „nejchudší a nejslabší segment“ mezinárodního společenství,
– s ohledem na kritéria pro určení nejméně rozvinutých zemí (LDC) definovaná Výborem OSN pro plánování rozvoje (CDP),
– s ohledem na výsledky zasedání OSN na vysoké úrovni o rozvojových cílech tisíciletí, které se konalo v září 2010,
– s ohledem na bruselský akční program pro nejméně rozvinuté země přijatý na třetí konferenci OSN o nejméně rozvinutých zemích, jež se konala v Bruselu v květnu 2001,
– s ohledem na rozhodnutí, které v roce 2008 přijalo Valné shromáždění OSN o svolání IV. konference OSN o nejméně rozvinutých zemích,
– s ohledem na to, že čtvrtá konference OSN o nejméně rozvinutých zemích posoudí výsledky provádění bruselského akčního programu, neboť se blíží doba jeho završení, a navrhne nové kroky (2011–2020) s cílem řešit nové problémy rozvoje, jimž tyto země čelí, a to včetně změny klimatu a potravinové, energetické, hospodářské a finanční krize,
– s ohledem na Deklaraci OSN o právu na rozvoj z roku 1986,
– s ohledem na rozvojový cíl tisíciletí (2000–2015) a cíl snížit do roku 2015 chudobu na polovinu,
– s ohledem na čl.
110 odst.
2 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že 48 zemí je v současnosti klasifikováno jako LDC, přičemž 33 zemí se nachází v Africe, 14 v Asii a 1 v Latinské Americe; 16 zemí je vnitrozemských a 12 jsou malé ostrovy,
B. vzhledem k tomu, že 75 % z 800 000 000 obyvatel LDC má k dispozici méně než 2 dolary na den a vzhledem k tomu, že od zavedení této kategorie ze strany OSN v roce 1971 stoupl v roce 2011 počet nejméně rozvinutých zemí z 25 na 49, přičemž za poslední desetiletí postoupily z kategorie nejméně rozvinutých zemí pouze tři země – Botswana, Kapverdy a Maledivy,
C. vzhledem k tomu, že díky bruselskému akčnímu programu byly podniknuty některé pozitivní kroky, například iniciativa „Vše kromě zbraní“, zlepšení oficiální rozvojové pomoci (v období 2000–2008 se zdvojnásobila), přímé zahraniční investice, jejichž objem vzrostl z 6 na 33 miliard, což 19 zemím umožnilo dosáhnout 3% růstu,
D. vzhledem k tomu, že konference OSN o LDC se musí zabývat zásadními problémy, které se nejméně rozvinutých zemí týkají, jako je veřejná správa a boj proti korupci, a zejména koncepce „smlouvy o správě“ mezi partnerskými a dárcovskými zeměmi (konkrétně zavedení sociálního prahu to této smlouvy)a na pořad jednání musí zařadit rozvoj lidských zdrojů,
E. vzhledem k tomu, že je nutné podporovat rozvoj založený na účasti, v souladu s ustanovením dohody z Cotonou, což umožní rozvoj občanské společnosti a její zapojení do veřejných záležitostí,
F. vzhledem k tomu, že se situace LDC dále zhoršila nejen v souvislosti se stávajícími strukturálními problémy, ale také kvůli nedávné komplexní krizi v oblasti změny klimatu a potravinové,a finanční a energetické krizi,
G. vzhledem k tomu, že bez hospodářského rozvoje založeného na zlepšení partnerství mezi soukromým a veřejným sektorem a na bezpečnosti zahraničních investic nemůže dojít ke skutečnému rozvoji,
H. vzhledem k tomu, že ačkoli zemědělství tvoří základ hospodářství mnoha LDC a zaměstnává až 90 % pracovní síly, je potravinové zabezpečení ohroženo,
I. vzhledem k tomu, že všechny LDC musí určit priority a řešení, která jsou vhodná v jejich vnitrostátním kontextu, a to na základě demokratické účasti obyvatelstva na procesu rozhodování;
J. vzhledem k tomu, že úspěch istanbulské konference závisí na konkrétních výsledcích (např. smlouva o správě, sociální práh, snižování zadlužení, rozvojová pomoc, inovativní financování) a na kvalitě příspěvků účastníků,
1. domnívá se, že čtvrtá konference o nejméně rozvinutých zemích by se měla soustředit na výsledky, měla by mít jasné ukazatele a cíl snížit do roku 2020 počet nejméně rozvinutých zemí na polovinu a opírat se přitom o účinné a transparentní monitorovací a kontrolní mechanismy;
2. domnívá se, že by se čtvrtá konference OSN o LDC měla zaměřit na soudržnou rozvojovou politiku na národní i mezinárodní úrovni, jako na důležitý faktor pro změnu politiky; vyzývá proto, aby byly vytvořeny postupy pro všechny oblasti politik – jako je obchod, rybolov, životní prostředí, zemědělství, změna klimatu, energetika, investice a financování – s cílem podpořit potřeby LDC v oblasti rozvoje a pomoci tak při boji proti chudobě a zajištění důstojného příjmu a životních podmínek;
3. naléhavě vyzývá EU, aby splnila své závazky, pokud jde o přístup na trh a snižování dluhů a znovu potvrzuje význam dosažení cíle oficiální rozvojové pomoci určené nejméně rozvinutým zemím ve výši 0,15 až 0,20 % HND, přičemž je za tímto účelem třeba uvolnit domácí zdroje a využít coby doplňkové opatření také inovativní finanční mechanismy;
4. vyzývá k tomu, aby byly v LDC upřednostňovány potravinové zabezpečení, zemědělství, infrastruktura, budování kapacit, inkluzivní ekonomický růst, přístup k technologiím a také lidský a sociální rozvoj v těchto zemích;
5. vyzývá k zavedení spravedlivých a rovných pravidel obchodu a k uplatnění integrovaných politik v široké škále hospodářských, sociálních a environmentálních oblastí spojených s udržitelným rozvojem;
6. vyzývá k přijetí účinných opatření, pokud jde o nestabilitu a transparentnost cen, lepší regulaci finančních trhů, ochranu LDC a omezování jejich zranitelnosti;
7. zdůrazňuje potřebu podpořit daňové systémy rozvojových zemí a řádnou správu v daňové oblasti;
8. vyzývá nejméně rozvinuté země, aby svým obyvatelům zajistili přístup k půdě, vodě a ostatním životně důležitým zdrojům;
9. zdůrazňuje důležitost přenosu zemědělských technologií a znalostí do LDC, a to pod podmínkou, že bude správně vyhodnocen jejich dopad na životní prostředí;
10. zdůrazňuje, že je třeba v souladu s Pařížskou deklarací o účinnosti pomoci a akčním programem z Akkry zvýšit účinnost rozvojové pomoci;
11. domnívá se, že přijetí nového zákona USA o nerostných surovinách pocházejících z nelegálních zdrojů (tzv. „Conflict Minerals“) představuje velký pokrok v boji proti nezákonnému využívání nerostných surovin v Africe, které přispívá ke vzniku občanských válek a konfliktů; zastává názor, že by měla OSN přijít s podobným návrhem, který by zajistil možnost dohledání původu nerostných surovin dovážených na světový trh;
12. vyzývá k systematickému posuzování rizika změny klimatu, které by pokrývalo všechny aspekty plánování politiky a rozhodování, včetně obchodu, zemědělství, bezpečnosti potravin, a požaduje, aby byly výsledky tohoto posouzení využity při formulaci jasných pokynů pro politiku rozvojové spolupráce;
13. vyjadřuje své obavy nad rostoucí pravděpodobností enviromentálních katastrof, které způsobují rozsáhlé migrační toky a vyžadují nezbytnou pomoc pro tuto novou kategorii uprchlíků;
14. zdůrazňuje důležitost regionální spolupráce a integrace a vyzývá k posílení regionálních rámců, které by především malým zemím umožnily seskupit zdroje, know-how a odborné znalosti;
15. zdůrazňuje, že nedostatečný pokrok v oblasti správy veřejných financí stále řadě zemí znemožňuje, aby obdržely rozpočtovou podporu, která je zásadním faktorem v procesu vytváření kapacit v jednotlivých zemích;
16. zdůrazňuje, že je pro LDC důležité, aby navázaly třístrannou spolupráci, zejména s rozvíjejícími se zeměmi s cílem pokračovat v úsilí o dosažení komplexní spolupráce, vzájemného prospěchu a společného rozvoje;
17. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě a Komisi a generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů.
