Patentování počítačových programů: „historické hlasování“ Evropského parlamentu ukončilo spor
Výzkum a inovace
2005-09-07 - 18:26
Evropský parlament se vyslovil proti patentování počítačových programů a odmítl návrh Komise a Rady v této věci.
Svým hromadným zamítnutím dal oběma orgánům jasně najevo, že pokud není jeho stanovisko bráno vážně, nelze přijmout žádný legislativní návrh vyžadující jeho souhlas.
Ale diskuze není u konce: kdy dojde k příštímu měření sil mezi obhájci „volně dostupného počítačového programu pro všechny“ a obhájci patentování všech programů po americku?"
Domnívali jste se, že se svět informatiky týká jen vašeho počítače?
Pak jste se mýlili.
Váš vysavač, pračka i Vaše mikrovlnná trouba, stovky strojů ve Vašem okolí existují pouze díky počítačovým programům.
Aby mohly tyto přístroje fungovat, byly naprogramovány desítky miliard mikroprocesorů.
Ale předtím, než přístroje fungovat začaly, bylo třeba je vynalézt.
Počítačem byl vypracován nejen návrh Vašeho auta, ale zcela jistě i návrh Vašeho holicího strojku na jedno použití nebo Vašeho hřebenu.
Na začátku je vždy nápad.
Následuje program (algoritmus, zdrojový kód), který umožní zprovoznění programu.
K tomu, aby Vám na konci řetězce posloužilo ABS Vašeho auta nebo Váš mobilní telefon, je nezbytná celá řada nápadů a vynálezů.
Různé systémy patentování
Stejně jako u ostatní tvorby může být i vlastnické právo na tyto vynálezy chráněno zákonem.
Existuje několik typů ochrany duševního a průmyslového vlastnictví.
Nejznámější jsou patent a autorská práva (známé copyright na obálce románu, který si chcete přečíst, nebo na obalu Vašeho nového DVD).
A právě v tom spočívá celý problém: jakou formu ochrany zvolit, na kterou etapu vynálezu, který je realizován počítačem (zdrojový kód, program nebo jen hotový výrobek) se má tato ochrana vztahovat?
V členských státech EU existuje stejně jako ve většině ostatních zemí pravidlo, podle něhož není program jako takový (pokud není určen k průmyslovému použití a nepředstavuje technický přínos) patentovatelný.
Stejně jako na literární dílo se na něj vztahuje ochrana autorských práv.
Ale v praxi řeší každý stát tuto otázku jinak a má svůj vlastní systém patentování.
Lišit se může nejen způsob přihlášení patentu, ale i definice toho, co je patentovatelné a co patentovatelné není.
Dnes může být v Evropě patent udělen vnitrostátními úřady a Evropským patentovým úřadem (který není institucí EU).
Prvním cílem směrnice předložené Evropskou komisí bylo dosažení souladu v rámci vnitrostátních systémů patentování inovací, jejichž realizace vyžaduje specifický počítačový program.
Podle Komise se tedy nejednalo o provedení žádné změny, ale o to, opřít se o dosavadní praxi.
Ale právě dosavadní praxe je nestejnorodá.
Jedná se o začarovaný kruh.
Rozhodnutí Parlamentu o odmítnutí směrnice zamítnutím společného postoje členských států znamená, že navrhované řešení situace nebylo pro poslance přijatelné.
20050819FCS01001
O co ve sporu jde
Je ohroženo pravidlo, podle něhož není „čistý“ program patentovatelný?
Zdánlivě ne, protože úmluva o evropských patentech, tzv. Mnichovská úmluva, kterou ratifikovalo dvacet evropských zemí, by měla zajistit jeho dodržování.
Ale formulace tohoto textu v něm díky různým výkladům umožnila najít trhliny a Evropský patentový úřad tak již udělil více než 30 000 patentů na počítačové programy.
Tato tendence je ještě zřetelnější ve Spojených státech a v Japonsku.
A některé vnitrostátní úřady v EU se ubírají stejným směrem.
Ale proč vlastně ne? - zeptá se někdo.
Problém není pouze právní povahy.
Má také hospodářské a podle některých odpůrců patentovaných počítačových programů i politické důsledky.
Oba tábory se shodují v jednom bodě: Evropa potřebuje více inovací.
Lisabonská strategie říká, že potřeba čelit americké a japonské konkurenci na globalizovaném trhu je naprosto jednoznačná.
Podle některých subjektů, především velkých nadnárodních podniků, jsou patenty pro inovaci prospěšné.
Výzkum a vývoj jsou drahé a patent zajistí spravedlivý návrat zisku tomu, kdo se jim věnuje.
Stanoví monopol autora na jeho vynález a po určitou dobu musí všichni, kteří jej chtějí využít, platit.
To se zdá logické.
Patent na počítačové programy však nepatří do stejné kategorie jako ostatní patenty.
Počítačový program je považován za produkt duševní práce a je chráněn autorským právem podobně jako např. román nebo obraz některého umělce.
Ochrana se tedy vztahuje na vyjádření myšlenky, nikoliv na slova, která sloužila k napsání textu, nebo snad na myšlenkový proces, který díky autorovi vyústil v román.
Pouze ty počítačové programy, které jsou „novým vynálezem, který může být průmyslově použit“, mohou být patentovány a tedy mnohem přísněji chráněny.
Přísnější ochrana znamená omezení dostupnosti.
Nicméně činnost četných malých a středních podniků (MSP) se opírá právě o používání programů, které vynalezl někdo jiný.
Obávají se toho, že jakmile budou tyto programy patentovány, stanou se pro ně nedostupnými.
Rovněž mají strach z toho, že velké nadnárodní podniky, které jsou jako jediné schopny nést vysoké náklady na výrobní postupy, vznesou nároky na počítačové programy, které dnes nejsou chráněny.
Obhajují tedy tyto „volně dostupné programy“ a odmítají americký model, kde lze patentovat takřka všechno.
Zastánci volně dostupných počítačových programů zdůrazňují význam, který má pro demokracii dostupnost nových technologií, a poukazují na politický aspekt otázky.
Diskuze není u konce
Poslanci měli na tuto otázku, o které jednali tři roky, rozdílný názor.
Dosažení kompromisu se zdálo být obtížné.
Přesto k němu v září 2003 dospěli.
I když vyjádřili svůj souhlas s patentováním „vynálezů realizovaných počítačem“, omezili oblast působnosti směrnice, aby zamezili patentování počítačových programů jako takových.
Nejdůležitější pozměňovací návrhy Parlamentu byly Radou zamítnuty.
Parlament, protože neviděl možnost kompromisu na základě společného postoje členských států, nakonec zamítl celé znění směrnice.
Poprvé se tak stalo, že poslanci považovali za zbytečnou další fázi jednání (tzv. dohodovací řízení stanovené Smlouvou): neshody byly příliš výrazné.
Navíc si poslanci nedělali iluze o postoji Rady a Komise k této problematice.
Podle francouzského socialisty Michela Rocarda, zpravodaje pro tento návrh, vyjádřil Parlament svým hlasováním „ kolektivní, jednomyslný hněv proti nepřípustnému způsobu“ , kterým s ním jednaly oba další orgány.
Ty projevily „naprosté, až sarkastické opovržení nad návrhy Parlamentu při prvním čtení“.
Je obtížné říci, zda a kdy předloží Evropská komise nový návrh na patentovatelnost počítačových programů.
Ale diskuze není u konce a zastánci obou táborů zůstávají ve střehu.
Stejná dilemata se vyskytla při projednávání ochrany léků nebo biogenetických vynálezů.
Ve světě, kterému vládnou nové technologie, je problém dostupnosti vynálezů a nákladů na jejich realizaci aktuálnější než kdy jindy.
Přesahuje čistě právní a ekonomický rámec.
Oficiální internetové stránky Evropského patentového úřadu
CS
1
PHOTO
20050818PHT00032.jpg
CS
2
LINK
http://www.european-patent-office.org/index.fr.php
-//EP//DTD IM-PRESS 20050901 FCS DOC XML V0//EN
-//EP//STYLESHEET IM-PRESS 20050901 FCS DOC XML V0//EN
