14.
11.
2007
SPOLEČNÝ NÁVRH USNESENÍ,
který v souladu s čl.
115 odst.
5 jednacího řádu předkládají
– Mario Mauro, Laima Liucija Andrikienė, Charles Tannock, Bernd Posselt, Esther De Lange, Bogusław Sonik, Anna Záborská, Rodi Kratsa‑Tsagaropoulou a Antonio Tajani za skupinu PPE-DE,
– Pasqualina Napoletano a Glyn Ford za skupinu PSE,
– Marco Cappato, Frédérique Ries a Marios Matsakis za skupinu ALDE,
– Cristiana Muscardini, Adam Bielan, Mario Borghezio, Ryszard Czarnecki, Hanna Foltyn-Kubicka, Konrad Szymański a Mieczysław Edmund Janowski za skupinu UEN,
– Bastiaan Belder za skupinu IND/DEM,
– Vittorio Agnoletto a Giusto Catania
a který nahrazuje návrhy usnesení předložené níže uvedenými skupinami:
– PPE-DE ( B6‑0449/2007 )
– PSE ( B6‑0450/2007 )
– UEN ( B6‑0455/2007 )
– IND/DEM ( B6‑0459/2007 )
– ALDE ( B6‑0467/2007 )
o závažných událostech, ohrožujících existenci křesťanských a jiných náboženských komunit
Usnesení Evropského parlamentu o závažných událostech, ohrožujících existenci křesťanských a jiných náboženských komunit
Evropský parlament ,
–
s ohledem na článek 18 Všeobecné deklarace lidských práv z roku 1948,
–
s ohledem na článek 9 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv z roku 1950,
–
s ohledem na článek 18 Mezinárodního paktu o občanských a politických právech z roku 1966,
–
s ohledem na Deklaraci o odstranění všech forem nesnášenlivosti a diskriminace založených na náboženství či víře z roku 1981,
–
s ohledem na zprávy zvláštní zpravodajky OSN pro svobodu náboženského vyznání a přesvědčení a zejména její zprávy ze dne 8. března 2007, 20. července 2007 a 20. srpna 2007,
–
s ohledem na své výroční zprávy o stavu lidských práv ve světě a na svá předchozí usnesení o náboženských menšinách ve světě,
–
s ohledem na svá předchozí usnesení ze dne 25. října 2007 o Pakistánu a Iránu,
–
s ohledem na své usnesení ze dne 28. dubna 2005 o výroční zprávě o stavu lidských práv ve světě v roce 2004 a o politice EU v této oblasti,
–
s ohledem na své usnesení ze dne 6. července 2005 o Evropské unii a Iráku – rámec pro angažovanost,
–
s ohledem na své usnesení ze dne 6. dubna 2006 o Iráku, komunitě Asyřanů, situaci v iránských věznicích,
–
s ohledem na své usnesení z dne 10. května 2007 o strategii EU pro reformy v arabském světě,
–
s ohledem na čl.
115 odst.
5 jednacího řádu,
A.
připomíná, že Evropská unie ve svých vztazích s ostatními zeměmi potvrzuje a prosazuje své hodnoty, přispívá k míru, k vzájemné úctě mezi lidmi a k ochraně lidských práv,
B.
zdůrazňuje, že se již několikrát vyslovil pro dodržování práv náboženských komunit a pro ochranu jejich identity na celém světě, i pro uznání a ochranu náboženských menšin bez rozdílu,
C.
v této souvislosti je vážně znepokojen stále četnějšími projevy nesnášenlivosti a represemi vůči křesťanským komunitám, zejména v zemích Afriky, Asie a na Středním východě,
D.
připomíná, že podporuje principy svobody myšlení, svědomí, náboženství a svobodný výkon náboženských úkonů na celém světě i princip laicity státu a jeho veřejných institucí; východě, zdůrazňuje, že tyto orgány by na celém světě měly tyto svobody zajistit, včetně možnosti svobodně změnit náboženství,
E.
s ohledem na význam dialogu mezi náboženstvími pro podporu míru a porozumění mezi národy,
F.
vzhledem k tomu, že úkolem politických a náboženských vůdců na všech úrovních je boj proti extremismu a podpora vzájemné úcty,
G.
vzhledem k tomu, že podle mezinárodního humanitárního práva, a zejména článku 18 Mezinárodního paktu o občanských a politických právech, který stanoví, že „každý má právo na svobodu myšlení, svědomí a náboženství; toto právo zahrnuje v sobě svobodu vyznávat nebo přijmout náboženství nebo víru podle vlastní volby a svobodu projevovat své náboženství nebo víru sám nebo společně s jinými, ať veřejně nebo soukromě, prováděním náboženských úkonů, bohoslužbou, zachováváním obřadů a vyučováním“,
H.
vzhledem k tomu, že zvláštní zpravodajka OSN pro svobodu náboženského vyznání a přesvědčení poukazuje na znepokojivé události, při kterých došlo k porušení svobody přijmout či změnit náboženství či víru nebo se náboženství či víry vzdát, a dokládá četné případy mezináboženské diskriminace a násilí, vražd a svévolného zadržování z důvodů náboženského vyznání či přesvědčení,
I.
vzhledem k tomu, že další skupiny osob, jako jsou uprchlíci, vnitřně vysídlené osoby, žadatelé o azyl, migranti, osoby zbavené svobody, etnické, náboženské a jazykové menšiny a děti věřících rovněž čelí rostoucímu počtu případů porušování práva na svobodu náboženského vyznání či přesvědčení; připomíná v tomto ohledu zásadu ochrany před pronásledováním podle článku 33 Ženevské úmluvy,
J.
je znepokojen nedávnými násilnými událostmi v Iráku včetně únosu dvou katolických kněží, otce Pia Afase a Mázina Išoy, k němuž došlo 14. října 2007 v Mosúlu, zavraždění dvou asyrských křesťanů – členů organizace Národní sjednocení Bét Nahrajnu, Zuhajra Júsufa Ústava Kermlese a Luyae Salomona Numána, k němuž došlo 28. června 2007 v Mosúlu, vraždy kaldejského kněze Rághida Ganního a tří jáhnů, jeho pomocníků, jež byla spáchána 3. června 2007 v Mosúlu,
K.
vyjadřuje politování nad situací v asyrských vesnicích v oblasti hranic s Tureckem, jako např. ve vesnici Kani Masi;
L.
je znepokojen nedávnými násilnými událostmi v Pákistánu včetně útoku na křesťanský kostel, ke kterému došlo 10. října 2007 v Godwinu v blízkosti Láhauru; bombovým útokem dne 15. září 2007, který vážně poškodil modelovou školu sv. Jana Bosca, kterou provozují misionáři z Mill Hill v oblasti Bannu; a zavražděním protestantského biskupa Arifa Khana a jeho manželky dne 29. srpna 2007 v Islámabádu,
M.
vyjadřuje politování nad vraždou majitele křesťanského knihkupectví v Gaze Ramiho Chadera Ajjáda, ke které došlo 7. října 2007 v Gaze,
N.
je zarmoucen vraždou dvou mladých Koptů, Wasfiho Sadeka Ishaqa a Karama Klieba Endarawise, k níž došlo 3. října 2007 v egyptském Awlad Toq Garb,
O.
je otřesen útoky na křesťanské vydavatelství Zirve, které se odehrály 18. dubna 2007 v turecké Malatyi a při nichž byli zavražděni tři křesťané – Tilmann Geske, Necati Aydin a Ugur Yuskel, s ohledem na své prohlášení o vztazích mezi EU a Tureckem z 25. října 2007 a důrazné odsouzení vražd Hranta Dinky a katolického kněze Andrea Kantora,
P.
vyjadřuje politování nad únosem katolického kněze Giancarla Bossiho na Filipínách,
Q.
zdůrazňuje zejména závažnost situace křesťanských komunit v Sudánu, kde chartúmské orgány pokračují v potlačování příslušníků komunit,
R.
vzhledem k tomu, že v posledních letech stovky asyrských křesťanských rodin, které obývaly čtvrť Dora na jihu Bagdádu, v důsledku zastrašování, výhrůžek a násilí opustily město,
S.
vzhledem k tomu, že exodus křesťanů z Iráku je vážným důvodem ke znepokojení, což ještě podtrhuje skutečnost, že v roce 2006 činil podíl křesťanů z celkového počtu 38 000 Iráčanů evidovaných UNHCR v Sýrii zhruba 24 %, a vzhledem k tomu, že vnitřní vysídlení v rámci Iráku se týká dvou milionů osob, z nichž velká většina patří ke křesťanské menšině, která se přesouvá zejména na Ninivskou planinu,
T.
zdůrazňuje závažnost situace v oblasti náboženských svobod v Čínské lidové republice, kde orgány nadále potlačují veškeré náboženské projevy, zejména v případě katolické církve, jejíž mnozí příslušníci a biskupové byli několik let vězněni a někteří z nich ve vězení zemřeli,
U.
zdůrazňuje, že rovněž ve Vietnamu lze zaznamenat silné potlačování činnosti katolické církve i dalších náboženství, jak ukazuje vážná situace komunit vietnamských „horalů“,
V.
vzhledem k tomu, že v některých případech je situace křesťanských komunit tak vážná, že je ohrožena jejich existence v budoucnu, a pokud by zanikly, znamenalo by to velkou ztrátu významné části náboženského bohatství těchto zemí;
1.
důrazně odsuzuje veškeré projevy násilí proti křesťanským komunitám bez ohledu na to, kde k nim dojde, a naléhavě žádá vlády příslušných zemí, aby pachatele těchto zločinů postavily před soud;
2.
důrazně odsuzuje veškeré formy diskriminace a nesnášenlivosti založené na náboženském vyznání a víře a projevy násilí vůči náboženským komunitám; naléhavě žádá příslušné země, aby zajistily, že jejich ústavní a právní systémy budou poskytovat přiměřené a účinné záruky svobody náboženství a vyznání i účinné opravné prostředky pro oběti v případě, kdy dojde porušení práva na svobodu náboženství nebo vyznání;
3.
zdůrazňuje, že právo na svobodu myšlení, svědomí a náboženského vyznání je základním lidským právem, které je zaručeno různými mezinárodními právními nástroji; současně připomíná, že podporuje základní pojetí provázanosti lidských práv;
4.
důrazně podporuje veškeré iniciativy propagující dialog a vzájemnou úctu mezi náboženstvími; vyzývá všechny církevní orgány, aby podporovaly toleranci a podnikly kroky proti nenávisti, násilné radikalizaci a extremismu; vyzývá všechny církevní orgány, aby podporovaly toleranci a podnikly kroky proti nenávisti, násilné radikalizaci a extremismu;
5.
naléhavě vyzývá vlády příslušných zemí, aby zlepšily bezpečnostní situaci křesťanských komunit; potažmo zdůrazňuje, že úkolem politických skupin je ochrana všech náboženských komunit, včetně křesťanských komunit, před diskriminací a represemi;
6.
vyzývá Komisi a Radu, aby se situací křesťanských komunit zabývaly v rámci politického dialogu se zeměmi, kde jsou tyto komunity ohroženy, prostřednictvím podpory strategického závazku uzavřeného příslušnými zeměmi na základě mezinárodních smluv o lidských právech;
7.
vyzývá Komisi, Radu a členské státy, aby i nadále přispívaly k upevňování lidských práv a právního státu všemi nástroji zahraniční politice EU;
8.
vyzývá Komisi a Radu, aby věnoval zvláštní pozornost situaci náboženských komunit, včetně křesťanských komunit, včetně zemí, v nichž jsou ohrožen, při tvorbě a uplatňování rozvojové spolupráce a programů spolupráce s těmito zeměmi;
9.
vyzývá Evropskou unii a členské státy, aby vyčlenily více finančních prostředků na činnost UNHCR a na humanitární pomoc, kterou tyto organizace řídí;
10.
doporučuje, aby příslušné výbory Evropského parlamentu zvážily situaci křesťanských komunit, zejména na Blízkém východě;
11.
pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, generálnímu tajemníkovi OSN a Radě OSN pro lidská práva.
