4.
7.
2007
NÁVRH USNESENÍ,
který na základě prohlášení Rady a Komise
v souladu s čl.
103 odst.
2 jednacího řádu
předkládají Francis Wurtz, Kyriacos Triantaphyllides a Luisa Morgantini
za skupinu GUE/NGL
o situaci na Blízkém východě
Usnesení Evropského parlamentu o situaci na Blízkém východě
Evropský parlament ,
–
s ohledem na svá předchozí usnesení o Blízkém východě,
–
s ohledem na zprávu, již vypracovala delegace pro vztahy s Palestinskou legislativní radou v návaznosti na svou návštěvu v Palestině na přelomu dubna a května 2007 a na její závěry,
–
s ohledem na rezoluce Rady bezpečnosti Organizace spojených národů, zejména na rezoluce č. 242 (1967), 338 (1973), 425 (1978), 478 (1980), 1373 (2001) a 1397 (2002),
–
s ohledem na rezoluce Valného shromáždění Organizace spojených národů č. 181 (1947), 194 (1948), 3236 (1974) a ES 10/15 (2004),
–
s ohledem na závěrečnou zprávu z května 2007 o misi pana Alvara de Soto, zvláštního koordinátora Organizace spojených národů pro mírový proces na Středním východě a osobního zástupce generálního tajemníka při Organizaci pro osvobození Palestiny a Palestinské samosprávě;
–
s ohledem na rozhodnutí Mezinárodního soudního dvora ze dne 9. července 2004, v němž byla zeď prohlášena za nezákonnou,
–
s ohledem na obnovení arabské mírové iniciativy z roku 2002 na vrcholném setkání v Rijádu,
–
s ohledem na výročí konfliktu z roku 1967 dne 5. června 2007 a čtyřicetileté izraelské okupace palestinských území včetně východního Jeruzaléma, Golanských výšin a Shebaa farem,
–
s ohledem na čl.
103 odst.
2 jednacího řádu,
A.
vzhledem k tomu, že mezinárodní společenství nedokázalo ukončit čtyřicetiletou okupaci těchto území od roku 1967,
B.
vzhledem k tomu, že se EU řídí strategií Bílého domu a užívá dvojí měřítko, Evropská unie nevyužívá historických příležitostí, jako je mírový plán Ligy arabských států z roku 2002, úspěch demokratizačního procesu v Palestině nebo v nedávné době vytvoření vlády národní jednoty poslední šance, a proto nese velkou odpovědnost za krizi v regionu, jak jasně prokazuje závěrečná zpráva o misi zvláštního koordinátora OSN pro mírový proces na Středním východě,
C.
vzhledem k tomu, že prezident Abbás rozpustil vládu národní jednoty, která byla vytvořena na základě dohody z Mekky ze dne 8. února poté, co Hamás převzal vojenskou kontrolu nad pásmem Gazy; vzhledem k tomu, že prezident Palestinské samosprávy v téže době vyhlásil nouzový stav a ustavil nouzovou vládu pod vedením ministerského předsedy Fajada,
D.
vzhledem k tomu, že humanitární krize panující v Gaze dosáhla mimořádně znepokojivé úrovně; vzhledem k tomu, že izolace tohoto pásma má nadále dramatické důsledky v politické a humanitární oblasti,
E.
vzhledem k tomu, že stávající politika, která zhoršuje okupaci, a rozdělení, anexi a roztříštěnost palestinských území, znemožňuje vytvoření palestinského státu, čímž je zmařena jakákoli naděje na mír v regionu,
F.
vzhledem k tomu, že Předjordánsko a Gaza tvoří jeden politický, geografický a hospodářský celek,
G.
vzhledem k tomu, že situace v Libanonu se znepokojivě zhoršuje, což dokládá útok proti vojenským jednotkám OSN s dočasným mandátem FINUL, při němž zahynulo šest osob, vražda poslance Walida Eida a střety v táboře palestinských uprchlíků Nahr el-Bared,
H.
vzhledem k polarizaci postojů v Libanonu, zejména po přijetí rezoluce č. 1757 Rady bezpečnosti Organizace spojených národů ze dne 30. května 2007 o zřízení soudu pověřeného soudit vrahy bývalého libanonského předsedy vlády Rafíka Haririho,
1.
zdůrazňuje závažnou a přímou odpovědnost mezinárodního společenství za zhoršování politické a humanitární situace na okupovaném palestinském území, jak je také zdůrazněno v závěrečné zprávě o misi zvláštního koordinátora Organizace spojených národů pro mírový proces na Středním východě, a žádá Evropskou unii, aby se urychleně poučila z tohoto vážného neúspěchu a přistoupila k hlubokým strategickým revizím, při nichž bude striktně dodržováno mezinárodní právo;
2.
odsuzuje čtyřicetiletou okupaci pásma Gazy a Předjordánska, včetně východního Jeruzaléma, a také Golanských výšin a Shebaa farem; zdůrazňuje, že k řešení současné krize a k nastolení míru a stability může dojít pouze po stažení z území okupovaných od roku 1967 a formou definitivního, spravedlivého a trvalého řešení izraelsko-palestinského konfliktu vytvořením dvou států s tím, že bude ustaven palestinský stát v hranicích z roku 1967, jehož hlavním městem bude východní Jeruzalém, a že bude globálně upravena otázka všech palestinských uprchlíků na základě rezoluce č. 194 Organizace spojených národů; zdůrazňuje, že toto řešení předpokládá odstranění zdi a osad, které jsou z pohledu mezinárodního práva nezákonné, a rovněž osvobození všech arabských a palestinských politických vězňů;
3.
je velmi znepokojen posledními událostmi, k nimž došlo v pásmu Gazy; odsuzuje převzetí vojenské kontroly nad pásmem Gazy Hamásem; zdůrazňuje, že zrušení přímé podpory a odmítnutí uznat vládu národní jednoty přímo přispěly ke zhoršení napětí a k oslabení palestinských orgánů, zejména bezpečnostních služeb, a vedly k současné katastrofální situaci, která ohrožuje samotnou existenci Palestinské samosprávy;
4.
podporuje úsilí Palestinské samosprávy a jejího prezidenta Mahmúda Abbáse čelit politické a humanitární krizi; zdůrazňuje, že politické rozdíly musí být co nejrychleji překonány, aby se dále nezmenšovaly výhledy na zřízení palestinského státu; žádá prezidenta a všechny strany, aby přijali náležitá opatření s tímto cílem;
5.
podporuje výzvu výkonného výboru Organizace pro osvobození Palestiny ke konání nových voleb; žádá mezinárodní společenství, aby se zavázalo uznat a respektovat výsledky těchto voleb;
6.
je velmi znepokojen humanitární situací v Gaze; zdůrazňuje, že izolace pásma Gazy může pouze zvětšit chaos a prohloubit humanitární krizi, která tam panuje; žádá o otevření přechodů vedoucích do pásma Gazy a o zajištění naléhavé humanitární pomoci; žádá Evropskou unii, Izrael a Egypt, aby přijaly všechna nezbytná opatření k okamžitému otevření přechodu v Rafáhu, neboť si je vědom především toho, že se tam ve více než dramatických podmínkách nachází 4 000 Palestinců;
7.
hluboce lituje posledního zásahu izraelské armády v pásmu Gazy a v Nábulusu a odsuzuje jej; žádá izraelskou vládu, aby neprodleně ukončila všechny své vojenské operace směřující proti palestinskému obyvatelstvu v Gaze a v Předjordánsku a také svou nezákonnou politiku poprav prováděných bez soudu; vyslovuje souhlas s výzvou k okamžitému, souběžnému, úplnému a vzájemnému zastavení bojů; podporuje žádost prezidenta Abbáse, aby byly na zelené hranici v Gaze a v Předjordánsku rozmístěny mezinárodní pozorovatelské a ochranné síly pod záštitou Organizace spojených národů v rámci celkové politické strategie s cílem obnovy mírového procesu;
8.
konstatuje omezené výsledky summitu v Šarm el-Šejku; bere na vědomí, že Izrael částečně převedl palestinské platby, které nezákonně zadržoval; žádá Izrael, aby bezpodmínečně vyplatil veškeré daňové a celní příjmy, které patří palestinské samosprávě; vyzývá Izrael, aby neprodleně ukončil výstavbu zdi a osad a také všechna opatření směřující k anexi východního Jeruzaléma; rovněž žádá Izrael, aby ukončil omezování volného pohybu osob a zboží a aby přistoupil k výraznému propouštění palestinských vězňů, bez ohledu na jejich politickou příslušnost, počínaje vedoucími politickými představiteli a volenými zástupci, zejména předsedy Palestinské legislativní rady Azíze Dweika a Marwana Barghoutiho, prvního poslance, který byl uvězněn po vypuknutí intifády;
9.
podporuje příslib prezidenta Abbáse, že po obnově přímé podpory bude tato podpora určena všem Palestincům bez rozdílu mezi pásmem Gazy a Předjordánskem; žádá Evropskou unii, aby nebránila splnění tohoto slibu; zdůrazňuje, že finanční podpora není dostatečná, je však naléhavé poskytnout politickou podporu palestinskému lidu a Palestinské samosprávě s cílem ustavit životaschopný stát v hranicích z roku 1967:
10.
zdůrazňuje, že je naléhavé zahájit jednání o konečném statutu; žádá Evropskou unii, aby v této souvislosti přispěla k uspořádání mezinárodní mírové konference o Blízkém východě, která nikoho nevyloučí a nebude klást žádné předběžné podmínky, a to s cílem dospět k regionální mírové dohodě založené na rezolucích Organizace spojených národů;
11.
připomíná v tomto ohledu cenný příspěvek arabské mírové iniciativy, která znamená skutečnou příležitost nastolit v tomto regionu trvalý a všeobecný mír; vyzývá arabské země, aby hrály aktivní úlohu v řešení konfliktu a současné krize; vyzývá izraelskou vládu, aby využila příležitosti, již tato iniciativa nabízí; zdůrazňuje však, že pokud této příležitosti nebude co nejrychleji využito, mohla by se zcela vytratit, což by mělo dramatické důsledky pro všechny národy regionu;
12.
vítá propuštění novináře Alana Johnstona;
13.
žádá okamžité propuštění tří izraelských vojáků;
14.
žádá členské státy Evropské unie, aby znovu zahájily skutečný dialog se Sýrií s cílem dospět ke globálnímu urovnání konfliktů a zajistit stabilitu v regionu;
15.
vyjadřuje znepokojení nad riziky zhoršení politických rozdílů a jejich důsledků v Libanonu a také v otázce míru a stability v regionu a vyzývá všechny zúčastněné strany v Libanonu, aby vnitřní politickou krizi řešily formou dialogu;
16.
odsuzuje útok, který byl příčinou smrti šesti vojáků mírových sil Organizace spojených národů dne 24. června t.r.;
17.
zdůrazňuje, že pouhé rozmístění vojsk pod záštitou OSN na jihu Libanonu, pokud neprobíhá politický proces, nemůže trvale vyřešit krizi a vystavuje FINUL vážným rizikům; vyzývá Radu, aby Parlamentu předložila svou politickou strategii a politické iniciativy, které hodlá zahájit s cílem nalézt trvalé řešení problému; žádá, aby vysoký představitel pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku co nejrychleji předložil Parlamentu zprávu o této otázce;
18.
odsuzuje útoky a jednání skupiny Fatah al-Islam a její pronikání do uprchlických táborů, které zapříčinilo, že se palestinští uprchlíci stali hlavními oběťmi střetů; zdůrazňuje, že tato naléhavá situace znovu dokládá nutnost dospět ke spravedlivému a celkovému urovnání pro palestinské uprchlíky na základě rezoluce č. 194 Organizace spojených národů;
19.
pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, parlamentům a vládám Izraele, Libanonu a Sýrie, Palestinské národní samosprávě, generálnímu tajemníkovi Arabské ligy, Rusku a Spojeným státům a rovněž generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů.
