A6-0034/2008
7.
2.
2008
ZPRÁVA
o udržitelném zemědělství a bioplynu: potřeba přezkumu právních předpisů EU
(2007/2107(INI))
Výbor pro zemědělství a rozvoj venkova
Zpravodaj:
Csaba Sándor Tabajdi
Navrhovatel(*):
Werner Langen , Výbor pro průmysl, výzkum a energetiku
(*) Postup s přidruženými výbory – článek 47 jednacího řádu
PE 398.436v02-00
OBSAH
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU.............
Error!
Bookmark not defined.
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ.................................................
Error!
Bookmark not defined.
STANOVISKO Výboru pro průmysl, výzkum a energetiku Error!
Bookmark not defined.
STANOVISKO Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin Error!
Bookmark not defined.
VÝSLEDEK ZÁVĚREČNÉHO HLASOVÁNÍ VE VÝBORU....
Error!
Bookmark not defined.
(*) Postup s přidruženými výbory – článek 47 jednacího řádu
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
o udržitelném zemědělství a bioplynu: potřeba přezkumu právních předpisů EU
( 2007/2107(INI) )
Evropský parlament ,
- s ohledem na sdělení Komise ze dne 7. prosince 2005 nazvané „Akční plán pro biomasu“ ( KOM(2005)0628 ),
- s ohledem na sdělení Komise ze dne 10. ledna 2007 nazvané „Pracovní plán pro obnovitelné zdroje energie – Obnovitelné zdroje energie v 21. století: cesta k udržitelnější budoucnosti“ ( KOM(2006)0848 ),
- s ohledem na sdělení Komise ze dne 26. listopadu 1997 nazvané „Energie pro budoucnost: obnovitelné zdroje energie – Bílá kniha o strategii a akčním plánu Společenství ( KOM(1997)0599 ),
- s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/77/ES ze dne 27. září 2001 o podpoře elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie na vnitřním trhu s elektřinou
Úř. věst.
L 283, 27.10.2001, s. 33. ,
- s ohledem na sdělení Komise ze dne 26. května 2004 nazvané „Podíl obnovitelných zdrojů energie v EU.
Zpráva Komise v souladu s článkem 3 směrnice 2001/77/ES, vyhodnocení účinku legislativních nástrojů a ostatních politik Společenství na rozvoj příspěvku zdrojů obnovitelné energie v EU a návrhy konkrétních opatření.“ ( KOM(2004)0366 ),
- s ohledem na program Komise „Inteligentní energie – Evropa“
2 Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1230/2003/ES ze dne 26. června 2003, kterým se přijímá víceletý program činnosti v oblasti energie: „Inteligentní energie – Evropa“ (2003–2006), Úř. věst.
L 176, 15.7.2003, s. 29. a na její sdělení ze dne 8. února 2006 nazvané „Strategie Evropské unie pro biopaliva“ ( KOM(2006)0034 ),
- s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/30/ES ze dne 8. května 2003 o podpoře užívání biopaliv nebo jiných obnovitelných pohonných hmot v dopravě
3 Úř. věst.
L 123, 17.5.2003, s. 42. ,
- s ohledem na nařízení Rady č. 1782/2003/ES ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce
4 Úř. věst.
L 270, 21.10.2003, s. 1. , a na nařízení Rady č. 1698/2005/ES ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV)
5 Úř. věst.
L 277, 21.10.2005, s. 1. ,
- s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES ze dne 11. února 2004 o mechanismu monitorování emisí skleníkových plynů ve Společenství a provádění Kjótského protokolu
1 Úř. věst.
L 49, 19.2.2004, s. 1. ,
- s ohledem na směrnici Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny
2 Úř. věst.
L 283, 31.10.2003, s. 51. ,
- s ohledem na své usnesení ze dne 29. září 2005 o podílu obnovitelných zdrojů energie v EU a návrzích konkrétních opatření
3 Úř. věst.
C 227E, 21.9.2006, s. 599. ,
- s ohledem na své usnesení ze dne 23. března 2006 o podpoře pěstování zemědělských rostlin pro jiné než potravinářské účely
Úř. věst.
C 292E, 1.12.2006, s. 140. ,
- s ohledem článek 45 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro zemědělství a rozvoj venkova a na stanoviska Výboru pro průmysl, výzkum a energetiku a Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin ( A6-0034/2008 ),
A. vzhledem k tomu, že bílá kniha o strategii a akčním plánu Společenství týkajícím se energie pro budoucnost – obnovitelných zdrojů energie ( KOM(1997)0599 ) stanoví cíl zvýšit podíl obnovitelných zdrojů energie z 6 % v roce 1995 na 12 % v roce 2010,
B. vzhledem k tomu, že Komise ve svém Akčním plánu pro biomasu uvedla, že k dosažení tohoto cíle je nezbytné, aby se množství energie z biomasy více než zdvojnásobilo,
C. vzhledem k tomu, že zemědělství a lesnictví v Evropské unii významně přispívají ke zmírňování dopadů změny klimatu, o čemž svědčí snížení emisí skleníkových plynů ze zemědělství v období mezi lety 1990 a 2004 o 10 % v zemích EU-15, a o 14 % v zemích EU-25; vzhledem k tomu, že se očekává, že do roku 2010 bude množství emisí z evropského zemědělství o 16 % nižší než v roce 1990,
D. vzhledem k tomu, že existuje významný potenciál pro velký nárůst výroby bioplynu, zejména s ohledem na potenciální příspěvek ze strany živočišné výroby (hnůj), kalů, odpadů a rostlin nevhodných pro výrobu potravin a krmiv coby preferovaných materiálů pro výrobu bioplynu; vzhledem k tomu, že je ovšem nutno zohlednit dopady energetického využívání statkových hnojiv na půdní strukturu a půdní život,
E. vzhledem k tomu, že se dosud s využitím hnoje, energetických rostlin, kalů a organického odpadu vyrobí jen 50 PJ bioplynu, přičemž jen z hnoje může být vyrobeno až 827 PJ,
F. vzhledem k tomu, že je rozmístění výroby bioplynu a bioplynových stanic v Evropě nerovnoměrné, což dále dokládá, že potenciál bioplynu není využíván v plné míře,
G. vzhledem k tomu, že bioplyn může být využíván mnoha užitečnými způsoby, včetně výroby energie, topení, chlazení, pohonu motorových vozidel atd.,
H. vzhledem k tomu, že využívání bioplynu k výrobě elektrické energie může přispět ke snížení emisí skleníkových plynů a je považováno za jeden z nejlevnějších zdrojů energie pro vytápění,
I. vzhledem k tomu, že rozvoj bioplynových stanic využívajících energetických rostlin se výrazně zpomalil, a to z důvodu rychlého růstu cen obilí, dodávek potravin a obav v oblasti životního prostředí,
J. vzhledem k tomu, že obavy ohledně souvislosti mezi výrobou bioenergie (především bioethanol a bionafta) a rostoucími cenami obilí a potravin na světovém trhu nejsou pro výrobu bioplynu z chlévské mrvy, kalu, organického odpadu a rostlinných vedlejších produktů nevhodných pro výrobu potravin a krmiv, tedy materiálů, jejichž bezpečné zpracování je navíc tak jako tak nezbytné, relevantní,
K. vzhledem k tomu, že hnůj v nových členských státech mívá nejčastěji smíšené složení s 20% nebo větším podílem slámy a mezi jeho produkcí a odstraněním může být velký časový odstup, což nevyhovuje žádné z forem fermentace,
Bioplyn jako životně důležitý zdroj
1. uznává, že bioplyn je životně důležitým zdrojem energie, jenž přispívá k udržitelnému hospodářskému a zemědělskému rozvoji i rozvoji venkova a k ochraně životního prostředí;
2. zdůrazňuje, že bioplyn může přispět ke snížení energetické závislosti Evropské unie;
3. zdůrazňuje, že výroba bioplynu z hnoje, kalu a městského, zvířecího a organického odpadu přispívá k diverzifikaci energetických zdrojů a tím může ve stále větší míře přispět nejen k bezpečnosti, konkurenceschopnosti a trvalé udržitelnosti zásobování energiemi v Evropě, ale zemědělcům může také poskytnout nové možnosti příjmu;
4. domnívá se, že používání bioplynu pro výrobu tepla a elektrické energie by mohlo významně přispět k dosažení závazného cíle, podle nějž mají v roce 2020 obnovitelné energie představovat 20 % celkové energetické spotřeby Evropské unie;
5. zdůrazňuje, že díky intenzívnějšímu úsilí ve výzkumu se z dlouhodobého hlediska může prostřednictvím obnovitelných zdrojů energie, jako je bioplyn a biopaliva – v kombinaci se sluneční a větrnou energií, dosáhnout značné nezávislosti na fosilních zdrojích energie;
6. vybízí Evropskou unii i členské státy, aby obrovský potenciál bioplynu využívaly tím, že pro něj vytvoří příznivé prostředí a budou udržovat a rozvíjet podpůrné programy s cílem povzbudit investice do bioplynových stanic i na jejich údržbu;
Životní prostředí, energetická účinnost a udržitelnost
7. zdůrazňuje, že výroba bioplynu z hnoje má četné výhody pro životní prostředí, jako je snížení emisí metanu a CO 2 , snížení emisí pevných částic a oxidu dusného, mnohem méně nepříjemný zápach, hygienizace kejdy a větší hnojivý potenciál dusíku ve zpracovaném hnoji, což znamená, že je třeba méně dusíku k dosažení stejného hnojivého účinku;
8. zdůrazňuje, že výroba paliv z odpadu by se neměla stát sama o sobě cílem; v politikách životního prostředí Evropské unie a členských států by mělo být i nadále upřednostňováno omezení odpadů;
9. žádá, aby kejda byla ve větší míře používána jako vstupní surovina pro výrobu bioplynu, neboť toto využití skýtá ještě velké možnosti, a aby byla podporována také decentralizace bioplynových stanic jako zařízení pro výrobu energie; konstatuje, že zvýšeným využíváním kejdy k tomuto účelu lze podstatně snížit uvolňování metanu při skladování kejdy;
10. zdůrazňuje, že chlévská mrva, komunální odpadní voda a odpad ze zemědělské produkce mohou obsahovat látky (bakterie, viry, parazity, těžké kovy či škodlivé organické sloučeniny), které představují potenciální nebezpečí pro veřejné zdraví a životní prostředí; důrazně žádá Komisi, aby zajistila, že budou přijata náležitá opatření proti znečištění těmito látkami, jejich šíření a nemocem, které způsobují;
11. konstatuje, že využívání kalu a živočišného nebo organického odpadu zlepší účinnost bioplynových stanic; dále konstatuje, že hygienické problémy spojené s používáním živočišného odpadu lze ve většině případů mít poměrně snadno pod kontrolou;
12. žádá, aby se jako biomasa v bioplynových stanicích používaly také výrobky 1. řady zpracování jako např. slupky z brambor nebo dužnina;
13. zdůrazňuje, že se v blízké budoucnosti očekává další vývoj v oblasti technologie a řízení, což dále zvýší environmentální a zdravotní přínos zařízení na výrobu bioplynu využívajících hnůj, kejdu a organický odpad;
14. domnívá se, že má-li environmentální přínos vést rovněž k větší toleranci hospodářství s chovem zvířat, jež se nyní potýkají s velkým množstvím problémů kvůli rostoucímu počtu stížností ze strany sousedů a z řad veřejnosti, je pro bioplynové stanice i pro hospodářství s chovem zvířat nezbytná udržitelnost a velikost, která je přizpůsobená danému regionu;
15. upozorňuje, že bioplynové stanice vyrábějící bioplyn z hnoje, kalu nebo organického odpadu mohou být příčinou uvolňování většího množství amoniaku, ale je toho názoru, že tento vedlejší účinek je možné poměrně snadno omezit a že by do vnitrostátních právních předpisů i podpor v oblasti bioplynových stanic měla být začleněna příslušná preventivní opatření;
16. vyzývá členské státy a Komisi, aby zajistily, že bioplynové stanice nebudou uvolňovat metan, protože by tím mohl být narušován pozitivní vliv na globální oteplování;
Hospodářská životaschopnost a režimy podpory
17. znovu opakuje, že veškerá finanční podpora bioplynových stanic by měla být založena na účinnosti, technickém vývoji, kladné bilanci skleníkových plynů, vytváření přínosu pro zemědělské podniky a venkovské regiony a na dalších ekonomických a environmentálních výhodách daných stanic; domnívá se, že zajištění zásobování obyvatelstva potravinami nesmí být ohroženo;
18. konstatuje se značným znepokojením, že v řadě členských států roste u některých zemědělských produktů, jako je kukuřice, boj o to, zda budou tyto produkty využity pro energetické zpracování, či v potravinovém řetězci; zdůrazňuje, že tato hospodářská soutěž vedla k výraznému nárůstu cen krmiv;
19. vyzývá členské státy a Komisi, aby v příštích návrzích na regulaci odvětví bioplynu nezkoumaly pouze hlediska životního prostředí, ale aby se zabývaly také vlivy na vysoce kvalitní a trvale udržitelnou výrobu potravin;
20. zdůrazňuje, že výroba bioplynu z chlévské mrvy, kalu a živočišného a organického odpadu by se měla stát prioritou, neboť udržitelnost těchto postupů i jejich přínos pro životní prostředí jsou nesporné;
21. konstatuje, že optimální velikost zařízení na výrobu bioplynu závisí na různých okolnostech určujících úspory z rozsahu, který je třeba pečlivě studovat; domnívá se, že kromě ekonomického hodnocení a bilance skleníkových plynů je především nutno posoudit, jak velikost stanice ovlivňuje okolní krajinu, pokud jde o rozšíření monokulturního pěstování některých polních plodin;
22. zdůrazňuje, že pro provozovatele zařízení na výrobu bioplynu by jak z environmentálního, tak z ekonomického hlediska bylo nejlepší, aby kombinovali a využívali všechny dostupné organické látky;
23. je toho názoru, že mladé a inovační odvětví bioplynu sice potřebuje na začátku podporu, ale že by tyto systémy podpory měly zaniknout poté, kdy se pozice odvětví na trhu upevní; požaduje proto, aby byl v Evropské unii ověřen jednotný nástroj pro podporu podobný německému zákonu o obnovitelných energiích;
24. je toho názoru, že je třeba pokračovat ve financování bioplynových stanic zpracovávajících pouze rostliny, přičemž je nutné je pečlivě monitorovat a opětovně se zaměřit na ty nejvyspělejší a nejefektivnější stanice či systémy s cílem zajistit ekonomický a technický náskok Evropy v této oblasti a prozkoumat možnosti pro budoucnost;
25. žádá Komisi, aby předložila zprávu o tom, jakým způsobem mohou být zavedena kritéria pro ekonomickou a environmentální účinnost a udržitelnost energetických plodin, což by vedlo k větší šetrnosti této relativně nové technologie vůči životnímu prostředí a zajistilo řádné zohlednění obav týkajících se produkce a dodávek potravin;
26. žádá zvýšené úsilí při výzkumu a propagaci nových technologií pro bioplyn, zejména při jeho zpracování na biomasu (2. generace bioplynu), při jeho využití jako biopaliva a ke zvýšení rentability zařízení na výrobu bioplynu z rostlin, které jsou z hlediska životního prostředí nejprospěšnější, protože účinnost zařízení na výrobu bioplynu lze podstatně zvýšit pouze využitím inovačních technologií jako např. technikou na rekuperaci plynu;
27. zdůrazňuje v této souvislosti význam zelené genové technologie a žádá zvýšené úsilí členských států a Komise při výzkumu moderních technologií na ochranu osiv a rostlin s cílem zajistit, aby se výroba bioplynu nestala konkurencí výrobě vysoce kvalitních potravin a aby se podíl biomasy vzhledem k ploše mohl podstatně zvýšit;
28. připomíná členským státům a Komisi, že další pokrok v oblasti bioplynu není možný, nebudou-li poskytnuty další finanční prostředky; připomíná, že finanční prostředky je třeba poskytnout na výzkum a vývoj, využití výsledků specifických projektů, na stanice a na větší podporu „zelené elektrické energie“ a „zeleného plynu“;
29. připomíná, že ty členské státy, které poskytují zvláštní pobídky v oblasti „zelené“ energie prostřednictvím adekvátního dotování cen nebo jiných opatření, slaví rovněž největší úspěchy v oblasti prosazování bioplynu;
30. domnívá se, že výroba „zeleného plynu“ by měla být dotována stejným způsobem jako výroba „zelené elektrické energie“;
31. požaduje, aby Komise a členské státy zajistily, že finanční prostředky z evropských a vnitrostátních programů budou směřovat do nejúčinnějších a nejudržitelnějších stanic, zejména stanic vyrábějících elektrickou energii a teplo, a na instalaci zařízení a rozvodných sítí pro úpravu a dodávky bioplynu do sítí se zemním plynem;
32. zdůrazňuje v této souvislosti, že dodávky elektrického proudu, tepla a zemního plynu do sítí musí být nediskriminační a požaduje, aby byl bioplyn postaven na stejnou úroveň jako zemní plyn, aby se po jeho odeslání do sítě se zemním plynem mohlo plně využít jeho potenciálu;
33. domnívá se, že zjednodušení postupů pro obchodování s emisemi CO 2 může významně přispět k hospodářské životaschopnosti a udržitelnosti zařízení na výrobu bioplynu;
34. zdůrazňuje, že bioplynové stanice mohou zemědělcům, kteří dosud nemají dostatečné kapacity na uskladnění hnoje, pomoci tento problém vyřešit ekonomicky udržitelným způsobem;
35. žádá Komisi a členské státy, aby zajistily, že zřizování zařízení na výrobu bioplynu i udělování povolení k využití organického odpadu a kalů nebude komplikováno zbytečně zdlouhavými byrokratickými postupy a předpisy;
36. poukazuje na značné rozdíly v délce a obsahu postupů jednotlivých států týkajících se schvalování bioplynových stanic a vyzývá členské státy, aby zajistily, že požadavky jednotlivých států v souvislosti s územním plánováním, vydáváním licencí a schvalováním nebudou vytvářet zbytečné překážky;
37. žádá, aby bylo pro výstavbu bioplynových stanic zavedeno zjednodušené stavební řízení;
38. vyzývá Komisi, aby vytvořila společný pozitivní seznam výrobků, které je povoleno využívat v bioplynových stanicích, aby měli zemědělci v jednotlivých členských státech stejné podmínky;
39. vybízí zemědělce, aby spolupracovali na zřizování a provozu zařízení na výrobu bioplynu;
Potřeba přezkumu právních předpisů EU
40. požaduje, aby Komise a členské státy vytvořily soudržnou politiku v oblasti bioplynu; žádá Komisi, aby předložila zvláštní zprávu o bioplynu a jeho propagaci v Evropě, ve které nastíní nezbytné změny v právních předpisech Společenství a ve vnitrostátních právních předpisech, které usnadní další expanzi odvětví bioplynu, upozorní na nejefektivnější způsoby využití evropských fondů a programů a poskytne příklady osvědčených postupů; požaduje v této souvislosti také posouzení dopadů různých způsobů výroby bioplynu na klima, ekologii krajiny, příjmy venkova a celosvětové zajištění potravy;
41. podporuje přijetí směrnice EU o výrobě bioplynu, která by měla obsahovat tyto prvky:
a) specifické cíle pro přednostní využívání hnoje, například formou určitého podílu zpracovaných statkových hnojiv, a zohlednění zemědělských podmínek a situace v členských státech,
b) výroční statistické údaje a zprávy o výrobě bioplynu v zemědělství, aby bylo možno sledovat stanovené cíle,
c) opatření na výstavbu a podporu bioplynových stanic, která vycházejí z hodnocení dopadu na vnitrostátní a regionální úrovni a podporují ta zařízení, jež jsou v daném státě a/nebo regionu pro životní prostředí nejpřínosnější a jsou ekonomicky udržitelná; opatření na šíření a podporu výsledků získaných z předchozích zkušeností nebo vzorových projektů musejí být zahrnuty do všech plánů; pokud předpisy pro regionální rozvoj a rozvoj venkova neumožňují financování těchto opatření, musejí být změněny,
d) členské státy EU by měly být zapojeny do národních a regionálních plánů, které omezí právní a správní překážky, např. zemní plyn nebo jiná fosilní paliva by neměla být upřednostňována v oblastech, kde lze prodávat teplo získané z bioplynu místním poskytovatelům tepla,
42. důrazně žádá Komisi, aby co nejdříve předložila návrh směrnice o biologických odpadech, která bude zahrnovat jakostní normy; vyzývá Komisi, aby se zabývala možností společné směrnice pro bioplyn a biologické odpady;
43. žádá Komisi, aby předložila návrhy právních předpisů pro využívání zbytků z bioplynových stanic; žádá Komisi, aby zajistila, že v bioplynových stanicích bude povoleno používat pouze takový organický materiál, který umožňuje využívání zbytků, aniž by bylo ohroženo životní prostředí; žádá Komisi, aby zvážila zákaz stimulátorů růstu obsahujících těžké kovy v krmivech, pokud by se ukázalo, že představují celoevropský problém pro následné využití zbytků bioplynu na polích;
44. žádá Komisi, aby zajistila účinné provádění směrnice IPPC, směrnice o dusičnanech, směrnice o kalech z čistíren odpadních vod, rámcové směrnice o vodě, směrnice o ptácích, směrnice o nalezištích živočišných druhů a právních předpisů o těžkých kovech ve všech členských státech a regionech, a tím zvýšila atraktivnost bioplynových stanic, které vyrábějí bioplyn z hnoje a kalů;
45. požaduje, aby Komise co nejdříve předložila strategii začlenění bioplynových stanic do kjótského mechanismu, například pomocí „zelených osvědčení“, zvláštních prémií nebo daňových úlev na elektrickou energii a teplo z bioplynových stanic nebo pomocí jiných opatření; zdůrazňuje, že by se tak zvýšila rentabilita bioplynových stanic a současně by úsilí vynaložené v boji proti změnám klimatu v oblasti zemědělství bylo transparentnější;
46. požaduje, aby se ověřilo, není-li směrnice o dusičnanech nadbytečná, až bude plně provedena směrnice o podzemních vodách;
47. vyzývá Komisi, aby doporučením nebo směrnicí podpořila dodávání bioplynu do sítí se zemním plynem;
48. vyzývá Komisi, aby co nejdříve předložila návrhy na zlepšení využívání vedlejších produktů živočišného původu a ze zemědělských plodin na výrobu bioplynu, jak bylo oznámeno v „Akčním plánu pro biomasu“;
49. požaduje, aby členské státy, které do svých stávajících rozvojových programů nezačlenily žádná nebo dostatečná opatření pro bioplyn, zahrnuly taková opatření do svých hodnocení (týkajících se stávajících programů rozvoje venkova a regionálního rozvoje) uskutečněných v polovině období a aby navrhly opatření, která hodlají v budoucnu učinit;
50. vyzývá Komisi, aby zajistila, že členské státy, včetně těch, které v současné době nemají žádná zařízení na výrobu bioplynu nebo jich mají málo, budou v této oblasti postupovat koordinovaně a že mezi nimi bude probíhat spolupráce, tak aby mohlo docházet k výměně osvědčených postupů, které se těchto zařízení týkají, prostřednictvím předávání znalostí a technologií;
51. žádá Komisi, aby nejpozději do 15. prosince 2008 předložila Evropskému parlamentu komplexní zprávu o výrobě bioplynu v Evropě a jejích budoucích vyhlídkách, včetně posouzení dopadů, která bude zohledňovat výše uvedené návrhy a informace o dosaženém pokroku;
52. vyzývá současná a budoucí předsednictví, aby pokračovala v diskusích ohledně způsobů podpory udržitelné výroby bioplynu; podpora zařízení na výrobu bioplynu by měla v této souvislosti zahrnovat i kombinovanou výrobu tepla a elektrické energie;
53. pověřuje svého předsedu, aby toto usnesení předal Radě a Komisi a vládám a parlamentům členských států.
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ
Environmentální a ekonomické výhody bioplynu
I.
Obecná charakteristika výroby bioplynu v Evropské unii
V dnešní době, kdy rychle rostou ceny ropy, zvyšují se ceny zemního plynu a země jsou do značné míry závislé na dovozu energie, stále více zemí zavádí právní předpisy, jež mají podporovat zhodnocení energetického potenciálu bioplynu, který je podobný zemnímu plynu a může ho nahradit (bioplyn obsahuje 55 %–65 % metanu).
Bioplyn vyráběný v integrovaných zemědělských podnicích hraje významnou roli mezi zdroji biologické energie a může být využíván jako univerzální zdroj energie.
Po zvýšení koncentrace metanu lze upravený bioplyn použít k získání mechanického pohonu k výrobě elektrické energie (osvětlení budov a zemědělských živočišných provozů); při spalování bioplynu vzniká teplo využitelné pro ohřev a sušení (fóliovníky, skleníky, sušení obilí, vytápění vepřínů, vytápění veřejných zařízení).
Bioplyn je možno využít také na pohánění chladicích strojů (ledničky) nebo v palivových článcích.
Upravený a stlačený bioplyn lze využít jako biopalivo pro silniční motorová vozidla.
Bioplyn získaný z 1 hektaru biomasy je dvakrát účinnější než bionafta.
V současnosti existuje v EU 4 242 zařízení na výrobu bioplynu v zemědělských podnicích a asi 26 stanic centralizovaných, které se však v jednotlivých členských státech EU velmi liší.
Výroba bioplynu je nejvíce rozvinutá v Německu, Belgii, Rakousku a Dánsku.
Ve většině zemí převažují bioplynové stanice v zemědělských podnicích, avšak v Dánsku má největší podíl bioplyn vyrobený v centralizovaných bioplynových stanicích.
Roční produkce bioplynu v zemědělských bioplynových stanicích v Evropě se v polovině roku 2007 odhadovala na 1,85x10 9 m 3 bioplynu (s obsahem 65 % metanu).
Teoreticky je možné v EU vyrábět z hnoje 827 PJ (Petajoule) bioplynu, avšak v současné době se z hnoje, energetických plodin a organického odpadu vyrábí kolem 50 PJ.
To znamená, že pouze z hnoje lze výrobu čtrnáctinásobně zvýšit.
II.
Environmentální aspekty
Bioplyn vyrobený z hnoje má četné výhody pro životní prostředí, např. snižování emisí metanu a CO 2 , snižování emisí pevných částic a oxidu dusného, daleko menší nepříjemný zápach, hygienizace kejdy a mnohem lepší možnost získat hnojivo z dusíku obsaženého ve zpracovávaném hnoji.
Výroba bioplynu (a tím i metanu) v uzavřeném a kontrolovaném systému, jako je bioplynová stanice, a následné využití bioplynu jako obnovitelného zdroje energie při spalování má velmi příznivý vliv na „účet emisí skleníkových plynů“.
V běžných podmínkách dochází při skladování a používání hnoje ke značnému unikání metanu; sběrem bioplynu prostřednictvím bioplynových stanic se celkový únik metanu ze zemědělství ve srovnání s variantou „bez zařízení na výrobu bioplynu“ sníží.
Přeměnou metanu na energii a oxid uhličitý spalováním dochází k „opačnému“ vkladu na účet skleníkového efektu, protože CO 2 je mnohem méně škodlivý než metan a energie ze spalování bioplynu nahrazuje fosilní zdroje energie.
Emise CO 2 z obnovitelných zdrojů energie (jako spalování slámy, dřeva a bioplynu) jsou považovány za neutrální, protože při spalování se vylučuje v zásadě stejné množství CO 2 , jako nejdříve asimilovaly zelené rostliny k výrobě biomasy.
Když se mluví o možných nebezpečích bioplynu, je zřejmě sirovodík (H 2 S) tou látkou, na kterou se soustředí největší pozornost.
Ke snížení koncentrace H 2 S v bioplynu lze použít různé metody; buď se čistí samotný bioplyn, např. v odsiřovacím zařízení, nebo se přidává malé množství (zhruba 4 %) čistého vzduchu do bioplynu v nádrži – např. uzavřená neprodyšná nádrž na skladování kejdy – kde bakterie na povrchu kejdy H 2 S absorbuje.
Další výhodou této metody je skutečnost, že síra zůstane v kejdě pro pozdější výživu rostlin.
V bioplynu může být přítomno malé množství jiných látek.
Dusík (N 2 ) a kyslík (O 2 ) může být přítomen v koncentracích až několika procent (typické v případě přidávání čistého vzduchu do bioplynu na odsíření), ale tyto plyny samozřejmě nepředstavují nebezpečí pro životní prostředí.
Může být přítomno také malé množství vodíku (H 2 ), ale to je odstraněno během spalování.
Bioplyn může obsahovat stopové množství dvou potenciálně nebezpečných plynů, oxidu uhelnatého (CO) a amoniaku (NH 3 ), avšak je-li spalování bezpečné a pod kontrolou, CO je zcela odstraněn.
Množství amoniaku je zanedbatelné ve srovnání s možnou redukcí dusíku unikajícího do životního prostředí, která je výsledkem lepšího využívání biologických hnojiv ve srovnání s nezpracovanou kejdou.
Obecně lze tedy říci, že pokud je účinně bráněno úniku bioplynu z bioplynových stanic a pokud spalování bioplynu probíhá za optimálních podmínek, je celkový výsledek, pokud jde o emise z přeměny organické biomasy anaerobní fermentací na bioplyn, naprosto příznivý, a to nejen proto, že dojde ke snížení emisí CO 2 vznikajících využíváním fosilních paliv, ale i čistým snížením jiných emisí (metanu atd.) z živočišného hnoje atd. ve srovnání se situací bez bioplynových stanic.
III.
Energetické aspekty a potřeba podpory EU a jednotlivých států
Z živočišných hnojiv se získá poměrně málo bioplynu (40–90 m 3 /t), mnohem více se jej vyrobí z obilovin (170–220 m 3 /t) a ještě více z biologického materiálu z potravinářského průmyslu (především vedlejší produkty a odpady z jatek (250–480 m 3 /t).
Smícháním různých surovin by se mělo vyrobit alespoň 120 m 3 /t bioplynu.
Zpracování chlévské mrvy a technologie výroby bioplynu mají společné prvky, proto lze doporučit, aby byla podpora zakládání zařízení na výrobu bioplynu spojena společně se zpracováním chlévské mrvy, ale také aby se využívaly jiné suroviny, jako organický odpad nebo energetické plodiny, které není možné použít na výrobu potravin.
Ve fermentačních zařízeních je možné zpracovávat různé typy odpadů současně, zejména tekutá a pevná hnojiva smíchaná s jiným organickým odpadem.
Výroba bioplynu je nerentabilní jak v případě zařízení na výrobu bioplynu v zemědělských podnicích, tak i v případě centralizovaných zařízení na výrobu bioplynu.
Přínosem je samotný bioplyn ve formě tepla a elektrické energie a hodnota spočívající ve větší úrodnosti způsobené obsahem dusíku ve statkových hnojivech.
Větší bioplynové stanice, kterým je dodávána biomasa zvenčí, mohou získávat dodatečné příjmy z umělých hnojiv z dusíku, fosforu a draslíku, z poplatků za převzetí odpadu a z hodnoty, kterou představuje snížení emisí CO 2 .
V některých členských státech EU mají zařízení na výrobu bioplynu možnost vytvářet zisky z prodeje zelených osvědčení.
Pokud jde o náklady, jsou investice i provozní náklady značné.
Ziskovost a konkurenceschopnost bioplynových stanic je určována především prodejní cenou vyrobené elektrické energie (obvykle stanovenou státem).
V Maďarsku je například cena za kWh u všech obnovitelných zdrojů energie stanovena na 0,09 EUR, zatímco v Německu – s možnými bonusy – dosahuje 0,2 EUR za kWh, tedy dvakrát více než v Maďarsku, přičemž velkoobchodní ceny elektrické energie jsou téměř totožné.
V mnoha případech tedy není prodejní cena stanovená státem postačující pro udržitelnost výroby bioplynu.
Rozbory ukazují, že cena emisí CO 2 by mohla téměř uvést hospodářství zařízení na výrobu bioplynu v zemědělských podnicích do rovnováhy a pokrýt asi polovinu hospodářských ztrát centralizovaných stanic.
Odstranění nákladů spojených s přechodem na obchodování s emisemi CO 2 by nejen přispělo k rentabilitě výroby bioplynu, ale bylo by výhodné i pro účty jednotlivých států, pokud jde o produkci emisí CO 2 .
Nerentabilita však jasně ukazuje, že výrobu bioplynu nelze realizovat bez značné podpory z evropských i vnitrostátních finančních zdrojů.
Investování by se mělo podporovat různými opatřeními, včetně fondů EU určených na regionální rozvoj a rozvoj venkova.
Klíčovým faktorem však je cena za „zelenou elektrickou energii“, kterou stanovuje stát a která by měla být postačující k zajištění udržitelnosti a měla by působit jako skutečná motivace.
Evropské i vnitrostátní prostředky by se však měly čerpat rozumně.
Veškerá finanční podpora bioplynových stanic by měla být založena na účinnosti, technickém vývoji a kladné bilanci skleníkových plynů i na dalších výhodách, které tyto stanice znamenají pro životní prostředí.
IV.
Potřeba nové směrnice o bioplynu a nutnost přezkumu právních předpisů
K usnadnění zakládání a fungování bioplynových stanic v celé EU je třeba podrobit právní předpisy EU i vnitrostátní právní předpisy přezkumu:
· V prvé řadě je zapotřebí směrnice EU o výrobě bioplynu, v níž budou stanoveny zvláštní cíle pro podíl zemědělského bioplynu v rámci cílů pro výrobu energie z obnovitelných zdrojů, dále zde budou uvedeny statistické prvky, opatření na výstavbu a podporu bioplynových stanic, která vycházejí z hodnocení dopadu na vnitrostátní a regionální úrovni, opatření na šíření a podporu výsledků získaných z předchozích zkušeností, výzva k přijetí vnitrostátních a regionálních plánů, které omezí právní a správní překážky, a doporučení ohledně minimální výše a mechanismu každoroční úpravy plateb za „zelenou elektrickou energii“ a „zelený plyn“.
· Právní předpisy pro využívání zbytků z bioplynových stanic by měly být přezkoumány.
· Měl by být zvážen zákaz stimulátorů růstu obsahujících těžké kovy v krmivech, pokud by představovaly celoevropský problém pro pozdější využití zbytků bioplynu na polích.
· Zásadní význam má účinné provádění směrnice IPPC a směrnice o dusičnanech společně se směrnicí o kalech z čistíren odpadních vod, rámcovou směrnicí o vodě, směrnicí o ptácích, směrnicí o nalezištích živočišných druhů a právními předpisy o těžkých kovech.
· Je třeba vypracovat strategii pro začlenění bioplynových stanic do kjótského mechanismu.
· Je zapotřebí právních předpisů na úrovni EU, aby se zajistilo, že bioplyn – upravený na kvalitu zemního plynu – může být dodáván do sítí se zemním plynem.
· Je zapotřebí návrhů na zlepšení využívání vedlejších produktů živočišného původu na výrobu bioplynu, jako bylo oznámeno v „Akčním plánu pro biomasu“.
· Členské státy by měly bioplyn začlenit do svých hodnocení v polovině období ohledně stávajících programů rozvoje venkova a regionálního rozvoje a navrhnout opatření, která hodlají v budoucnu učinit.
Strategie rozvoje venkova, včetně projektů v rámci programu LEADER, by měly obsahovat možnosti rozvoje využití biomasy a bioplynu.
· Komise by měla do 15. prosince 2008 předložit Evropskému parlamentu komplexní zprávu o výrobě bioplynu v Evropě, která bude zohledňovat výše uvedené návrhy a informace o dosaženém pokroku.
· Mělo by být vynaloženo úsilí na financování výzkumu, vývoje a demonstrací.
Návrh byl projednáván také s nezávislými odborníky a zaměstnanci státní správy členských států, které velmi pomohly objasnit určitá hlediska budoucí politiky v oblasti bioplynu.
28.
1.
2008
STANOVISKO Výboru pro průmysl, výzkum a energetiku
pro Výbor pro zemědělství a rozvoj venkova
k trvale udržitelnému zemědělství a bioplynu: nutnost přezkoumat předpisy EU
( 2007/2107(INI) )
Navrhovatel:
Werner Langen
(*) Postup s přidruženými výbory – článek 47 jednacího řádu
NÁVRHY
Výbor pro průmysl, výzkum a energetiku vyzývá Výbor pro zemědělství a rozvoj venkova jako příslušný výbor, aby do svého návrhu usnesení začlenil tyto návrhy:
1. zdůrazňuje, že výroba bioplynu z hnoje, bahna a městského, zvířecího a organického odpadu je jedním z prostředků diverzifikace energetických zdrojů a tím může ve stále větší míře přispět nejen k bezpečnosti, konkurenceschopnosti a trvalé udržitelnosti zásobování energiemi, ale zemědělcům může také poskytnout nové možnosti příjmu;
2. s vážným znepokojením poukazuje na sílící hospodářskou soutěž v mnoha členských státech mezi užíváním energie a užíváním určitých zemědělských výrobků, jako je kukuřice, v potravinovém řetězci; zdůrazňuje, že tato hospodářská soutěž vedla k výraznému nárůstu cen krmiv;
3. žádá, aby se bioplyn nevyužíval pouze pro výrobu elektrické energie a tepla, ale aby bylo přednostně zajištěno jeho nejlepší místní využití, pokud to bude z technického a ekonomického hlediska možné a bude zajištěna ochrana zdraví, a aby se mohl dodávat přímo do sítí se zemním plynem, čímž by se snížila závislost Unie na dovozu zemního plynu ze třetích zemí;
4. zdůrazňuje v této souvislosti, že dodávky elektrického proudu, tepla a zemního plynu do sítí musí být nediskriminační a požaduje, aby byl bioplyn postaven na stejnou úroveň jako zemní plyn, aby se po jeho odeslání do sítě se zemním plynem mohlo plně využít jeho potenciálu;
5. žádá zvýšené úsilí při výzkumu a propagaci nových technologií pro bioplyn, zejména při jeho zpracování na biomasu (2. generace bioplynu), při jeho využití jako biopaliva a ke zvýšení rentability zařízení na výrobu bioplynu z rostlin, které jsou z hlediska životního prostředí nejprospěšnější, protože účinnost zařízení na výrobu bioplynu lze podstatně zvýšit pouze využitím inovačních technologií jako např. technikou na rekuperaci plynu;
6. zdůrazňuje v této souvislosti význam zelené genové technologie a žádá zvýšené úsilí členských států a Komise při výzkumu moderních technologií na ochranu osiv a rostlin, s cílem zajistit, aby se výroba bioplynu nestala konkurencí výrobě vysoce kvalitních potravin a aby se podíl biomasy vzhledem k ploše mohl podstatně zvýšit;
7. je toho názoru, že mladé a inovační odvětví bioplynu sice potřebuje na začátku podporu, ale že by tyto systémy podpory měly existovat pouze po dobu, než se pozice odvětví na trhu upevní;
8. požaduje proto, aby byl v Evropské unii ověřen jednotný nástroj pro podporu podobný německému zákonu o obnovitelných energiích;
9. vyzývá členské státy a Komisi, aby v příštích návrzích na regulaci odvětví bioplynu nezkoumaly pouze hlediska životního prostředí, ale aby se zabývaly také vlivy na vysoce kvalitní a trvale udržitelnou výrobu potravin;
10. žádá, aby byl živočišný odpad ve větší míře používán jako vstupní surovina pro výrobu bioplynu, protože tato oblast skýtá ještě velké možnosti, a aby byla podporována také decentralizace zařízení na výrobu bioplynu jako zařízení pro výrobu energie, a konstatuje, že zvýšeným využíváním živočišného odpadu lze podstatně snížit uvolňování metanu při skladování živočišného odpadu;
11. žádá, aby bylo pro výstavbu zařízení na výrobu bioplynu zavedeno zjednodušené stavební řízení;
12. žádá, aby se jako biomasa v zařízeních na výrobu bioplynu používaly také výrobky 1. řady zpracování jako např. slupky z brambor nebo dužnina;
13. zdůrazňuje, že z dlouhodobého hlediska se prostřednictvím obnovitelných zdrojů energie, jako je bioplyn a biopaliva, může v kombinaci se sluneční a větrnou energií a na základě výsledků dalšího intenzivního vědeckého úsilí dosáhnout značnější nezávislosti na fosilních a jaderných zdrojích energie.
VÝSLEDEK ZÁVĚREČNÉHO HLASOVÁNÍ VE VÝBORU
Datum přijetí
24.1.2008
Výsledek závěrečného hlasování
+:
–:
0:
45
Členové přítomní při závěrečném hlasování
Šarūnas Birutis, Jan Březina, Renato Brunetta, Philippe Busquin, Jerzy Buzek, Pilar del Castillo Vera, Dragos Florin David, Den Dover, Adam Gierek, Norbert Glante, Fiona Hall, David Hammerstein, Rebecca Harms, Erna Hennicot-Schoepges, Mary Honeyball, Romana Jordan Cizelj, Werner Langen, Anne Laperrouze, Pia Elda Locatelli, Eugenijus Maldeikis, Eluned Morgan, Angelika Niebler, Reino Paasilinna, Atanas Paparizov, Francisca Pleguezuelos Aguilar, Anni Podimata, Miloslav Ransdorf, Vladimír Remek, Herbert Reul, Teresa Riera Madurell, Mechtild Rothe, Paul Rübig, Andres Tarand, Britta Thomsen, Catherine Trautmann, Nikolaos Vakalis, Alejo Vidal-Quadras, Dominique Vlasto
Náhradník(ci) přítomný(í) při závěrečném hlasování
Neena Gill, Lambert van Nistelrooij, Pierre Pribetich, Vittorio Prodi, John Purvis, Esko Seppänen, Vladimir Urutchev
Náhradník(ci) (čl.
178 odst.
2) přítomný(í) při závěrečném hlasování
19.
12.
2007
STANOVISKO Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin
pro Výbor pro zemědělství a rozvoj venkova
k trvale udržitelnému zemědělství a bioplynu a nutnosti přezkoumat právní předpisy EU
( 2007/2107(INI) )
Navrhovatel:
Adamos Adamou
NÁVRHY
Výbor pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin vyzývá Výbor pro zemědělství a rozvoj venkova jako příslušný výbor, aby do svého návrhu usnesení začlenil tyto návrhy:
1. domnívá se, že používání bioplynu zejména pro výrobu tepla a elektrické energie by mohlo významně přispět k dosažení závazného cíle, podle nějž mají v roce 2020 obnovitelné energie představovat 20 % celkové energetické spotřeby EU;
2. zdůrazňuje, že výroba paliv z biomasy by se neměla stát sama o sobě cílem; v politikách životního prostředí Evropské unie a členských států by mělo být i nadále upřednostňováno omezení odpadů;
3. zdůrazňuje, že hnůj, komunální odpadní voda a odpad ze zemědělské produkce může obsahovat látky, činitele a organismy (bakterie, viry, parazity, těžké kovy či škodlivé organické sloučeniny), které představují potenciální nebezpečí pro veřejné zdraví a životní prostředí;
4. důrazně žádá Komisi, aby proti znečištění těmito látkami, činiteli a organismy a proti jejich šíření a nemocem, které způsobují, přijala náležitá bezpečnostní opatření, v nichž zohlední skutečnost, že viry lze tepelným zpracováním zničit pouze do určité míry, přičemž obsah většiny znečišťujících organických látek se tak sníží jen nepatrně a na množství těžkých kovů nemá tento proces žádný vliv;
5. konstatuje se značným znepokojením, že v řadě členských států existuje rostoucí konkurence mezi využitím některých zemědělských produktů, jako je kukuřice, pro energetické zpracování a jejich využitím v potravinovém řetězci; zdůrazňuje, že k tomuto jevu, který měl za následek i výrazné zvýšení cen krmiv, dochází zejména v důsledku chybějících sociálních a environmentálních kritérií pro výrobu paliv z biomasy a příliš centralizovaného přístupu k výrobě bioplynu;
6. vyzývá Komisi, aby srovnala cyklus přeměny různých druhů biomasy používaných v zařízeních na výrobu bioplynu a posoudila jejich udržitelnost z hlediska objemu emisí skleníkových plynů a jejich vlivu na kvalitu ovzduší, biologickou rozmanitost, včetně přirozené vegetace (lesů, luk a bažinatých oblastí), obhospodařování půdy a potravinářskou výrobu;
7. zdůrazňuje, že neexistuje žádný právní předpis Společenství, který by se bioplynem výslovně zabýval; uznává, že pro zajištění udržitelné výroby bioplynu je nezbytné, aby se prováděly příslušné právní předpisy týkající se zemědělství a životního prostředí, včetně směrnice o dusičnanech, směrnice o mezinárodní úmluvě o ochraně rostlin (IPPC), směrnice o kalech z čistíren odpadních vod, rámcové směrnice o vodě, směrnice o ptácích, směrnice o stanovištích a právních předpisů o těžkých kovech;
8. vyzývá Komisi, aby zajistila, že členské státy, včetně těch, které mají v současné době jen několik zařízení na výrobu bioplynu nebo tato zařízení nemají vůbec, budou v této oblasti postupovat koordinovaně a že mezi nimi bude probíhat spolupráce, tak aby mohlo docházet k výměně osvědčených postupů, které se těchto zařízení týkají, prostřednictvím předávání znalostí a technologií;
9. vyzývá Komisi, aby shromáždila příslušné údaje o výrobě bioplynu v členských státech, aby měla jasnou představu o postupu v otázce bioplynu v Evropské unii, přičemž zohlední skutečnost, že uvedené údaje jsou nezbytné a prospěšné pro stanovení vhodné strategie na řešení této otázky;
10. důrazně žádá Komisi, aby co nejdříve předložila návrh směrnice o biologických odpadech včetně jakostních norem; domnívá se, že je třeba porovnat výhody a nevýhody výroby bioplynu s výhodami a nevýhodami alternativního využití odpadů a živočišného hnoje;
11. naléhavě žádá Komisi, aby předložila návrh na zavedení certifikačního systému pro udržitelný bioplyn; tento certifikační systém by měl vycházet z přístupu nazvaného „od zdroje po kolo“ a zohlednit veškerá relevantní sociální a environmentální hlediska;
12. vyzývá současná a budoucí předsednictví, aby pokračovala v diskusích ohledně způsobů podpory udržitelné výroby bioplynu; podpora zařízení na výrobu bioplynu by měla v této souvislosti zahrnovat i kombinovanou výrobu tepla a elektrické energie;
VÝSLEDEK ZÁVĚREČNÉHO HLASOVÁNÍ VE VÝBORU
Datum přijetí
19.12.2007
Výsledek závěrečného hlasování
+:
–:
0:
40
1
Členové přítomní při závěrečném hlasování
Adamos Adamou, Georgs Andrejevs, Margrete Auken, Liam Aylward, John Bowis, Magor Imre Csibi, Avril Doyle, Mojca Drčar Murko, Anne Ferreira, Matthias Groote, Satu Hassi, Gyula Hegyi, Jens Holm, Marie Anne Isler Béguin, Christa Klaß, Eija-Riitta Korhola, Aldis Kušķis, Linda McAvan, Roberto Musacchio, Riitta Myller, Miroslav Ouzký, Vladko Todorov Panayotov, Vittorio Prodi, Guido Sacconi, Carl Schlyter, Richard Seeber, María Sornosa Martínez, Antonios Trakatellis, Thomas Ulmer, Anders Wijkman, Glenis Willmott
Náhradník(ci) přítomný(í) při závěrečném hlasování
Kathalijne Maria Buitenweg, Bairbre de Brún, Karsten Friedrich Hoppenstedt, Miloš Koterec, Johannes Lebech, Miroslav Mikolášik, Alojz Peterle, Bart Staes, Marianne Thyssen
Náhradník(ci) (čl.
178 odst.
2) přítomný(í) při závěrečném hlasování
VÝSLEDEK ZÁVĚREČNÉHO HLASOVÁNÍ VE VÝBORU
Datum přijetí
29.1.2008
Výsledek závěrečného hlasování
+:
–:
0:
33
1
Členové přítomní při závěrečném hlasování
Vincenzo Aita, Bernadette Bourzai, Niels Busk, Luis Manuel Capoulas Santos, Giuseppe Castiglione, Giovanna Corda, Gintaras Didžiokas, Constantin Dumitriu, Carmen Fraga Estévez, Ioannis Gklavakis, Lutz Goepel, Esther Herranz García, Lily Jacobs, Elisabeth Jeggle, Heinz Kindermann, Véronique Mathieu, Mairead McGuinness, Rosa Miguélez Ramos, Neil Parish, María Isabel Salinas García, Willem Schuth, Czesław Adam Siekierski, Alyn Smith, Petya Stavreva, Csaba Sándor Tabajdi, Witold Tomczak, Janusz Wojciechowski, Andrzej Tomasz Zapałowski
Náhradník(ci) přítomný(í) při závěrečném hlasování
Christa Klaß, Wiesław Stefan Kuc, Catherine Neris, Maria Petre, Markus Pieper, Kyösti Virrankoski
