2.
3.
2011 B7-0162/2011 NÁVRH USNESENÍ předložený na základě prohlášení místopředsedkyně Komise, vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku
v souladu s čl.
110 odst.
2 jednacího řádu
o postoji a prioritách Parlamentu v souvislosti s 16. zasedáním Rady OSN pro lidská práva a s hodnocením v roce 2011
Heidi Hautala
,
Barbara Lochbihler
,
Nicole Kiil-Nielsen
,
Raül Romeva i Rueda
za skupinu Verts/ALE
PE459.700v01-00 B7‑0162/2011 Usnesení Evropského parlamentu o postoji a prioritách Parlamentu v souvislosti s 16. zasedáním Rady OSN pro lidská práva a s hodnocením v roce 2011
Evropský parlament ,
– s ohledem na Všeobecnou deklaraci lidských práv, Evropskou úmluvu o lidských právech a na Listinu základních práv EU,
– s ohledem na svá předchozí usnesení o Radě OSN pro lidská práva (UNHRC), zejména na usnesení ze dne 25. února 2010 o třináctém zasedání Rady OSN pro lidská práva Přijaté texty, P7_TA-PROV(2010)0036 .
, usnesení ze dne 14. ledna 2009 o vývoji Rady OSN pro lidská práva, včetně úlohy EU Přijaté texty, P6_TA(2009)0021 .
, a dále na usnesení ze dne 16. března 2006 o výsledku jednání o Radě pro lidská práva a o 62. zasedání UNHRC Přijaté texty, P6_TA(2006)0097 .
, usnesení ze dne 29. ledna 2004 o vztazích mezi Evropskou unií a Organizací spojených národů Přijaté texty, P5_TA(2004)0037 .
, usnesení ze dne 9. června 2005 o reformě OSN Přijaté texty, P6_TA(2005)0237 .
, usnesení ze dne 29. září 2005 o výsledku jednání světového summitu Organizace spojených národů ve dnech 14.–16. září 2005 Přijaté texty, P6_TA(2005)0362 .
a na usnesení ze dne 7. května 2009 o výroční zprávě o stavu lidských práv ve světě v roce 2009 a politice EU v této oblasti Přijaté texty, P7_TA(2010)0489 .
,
– s ohledem na svá naléhavá usnesení o lidských právech a demokracii,
– s ohledem na rezoluci Valného shromáždění OSN A/RES/60/251 o zřízení Rady pro lidská práva (UNHRC),
– s ohledem na předchozí řádná a zvláštní zasedání UNHRC a na předchozí kola všeobecného pravidelného přezkumu,
– s ohledem na 16. zasedání UNHRC a na 11. kolo všeobecného pravidelného přezkumu, které se mají uskutečnit ve dnech 2. až 13. května 2011,
– s ohledem na hodnocení UNHRC, které se má uskutečnit v roce 2011,
– s ohledem na institucionální změny zavedené po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost, k nimž patří zejména vytvoření Evropské služby pro vnější činnost a vytvoření funkce vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
– s ohledem na článek 2, čl.
3 odst.
5 a články 18, 21, 27 a 47 Smlouvy o Evropské unii ve znění Lisabonské smlouvy,
– s ohledem na čl.
110 odst.
2 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že dodržování, prosazování, ochrana a obecná povaha lidských práv je součástí etického a právního acquis Evropské unie a jedním ze základních kamenů evropské jednoty a celistvosti Článek 2, čl.
3 odst.
5 a článek 6 Smlouvy o Evropské unii.
,
B. vzhledem k tomu, že UNHRC je jedinečnou platformou soustředící se na univerzální lidská práva a zvláštním fórem zabývajícím se lidskými právy v rámci systému OSN; vzhledem k tomu, že Rada OSN pro lidská práva je odpovědná za zlepšování podpory, ochrany a dodržování lidských práv na celém světě,
C. vzhledem k tomu, že hodnocení UNHRC probíhá na dvou místech souběžně, neboť o statutu orgánu se diskutuje v New Yorku a o postupech v Ženevě; vzhledem k tomu, že všichni mezinárodní aktéři musí současně usilovat o odstranění dvojích standardů a zamezení selektivity a politizace při posuzování otázek lidských práv,
D. vzhledem k tomu, že odvolávání se na státní svrchovanost a vnitrostátní jurisdikci již nelze používat k ochraně států před kontrolu jejich činnosti v oblasti lidských práv;
E. vzhledem k tomu, že Evropská unie by měla v rámci OSN obecně a konkrétně v rámci Rady OSN pro lidská práva vystupovat jako globální aktér a nový přístup uplatňovaný nově vytvořenou Evropskou službou pro vnější činnost (ESVČ) by měl pomoci Unii jednat účinněji a důrazněji, aby byla schopna soudržně, důsledně a efektivně čelit celosvětovým výzvám a tyto výzvy řešit,
F. vzhledem k vytvoření ředitelství pro lidská práva a demokracii v rámci ESVČ,
G. vzhledem k tomu, že delegace podvýboru pro lidská práva Evropského parlamentu vycestuje do Ženevy, aby se zúčastnila 16. zasedání UNHRC, jak tomu bylo i v předchozích letech, kdy byl Parlament přítomen na zasedáních UNHRC a dříve na zasedáních její předchůdkyně, Komise OSN pro lidská práva,
1. zdůrazňuje význam 16. zasedání UNHRC a zejména procesu přezkumu UNHRC, který nabízí jedinečnou příležitost k posouzení toho, jak rada plní svůj mandát, a který radě umožní zlepšit pracovní metody tak, aby účinněji a systematicky reagovala na případy porušování lidských práv; vítá skutečnost, že UNHRC jmenovala pro proces hodnocení dva zprostředkovatele – Maroko a Lichtenštejnsko;
2. vítá skutečnost, že na program 16. pravidelného zasedání byla mimo jiné zařazena zpráva o právech osob, které patří k národnostním nebo etnickým, náboženským a jazykovým menšinám, a zpráva o prosazování a ochraně lidských práv a základních svobod v boji proti terorismu, jakož i četné schůze, na nichž se bude jednat o právech dítěte;
3. vítá skutečnost, že v tomto roce byli pro tato klíčová témata jmenováni zvláštní zpravodajové, a bere na vědomí, že tito zpravodajové předloží zprávy o mučení a jiném krutém, nelidském či ponižujícím zacházení nebo trestání, o svobodě náboženského vyznání a přesvědčení a o situaci zastánců lidských práv; vyzývá členské státy EU, aby se do těchto diskusí aktivně zapojily;
4. vítá vytvoření ředitelství pro lidská práva a demokracii a podporuje zřízení pracovní skupiny Rady EU pro lidská práva (COHOM) se sídlem v Bruselu, neboť v Bruselu jsou lepší předpoklady pro sledování politik EU; pracovní skupina tvořená odborníky na lidská práva ze všech 27 členských států EU bude pomáhat s organizací multilaterální spolupráce s ohledem na dvoustrannou činnost;
5. podporuje jmenování zvláštního zástupce EU na vysoké úrovni pro lidská práva a znovu zdůrazňuje, že je nezbytné vypracovat pro jednotlivé země strategie v oblasti lidských práv a demokracie;
6. zdůrazňuje, že je důležité, aby EU zaujala k tématům, jež budou projednávána na 16. zasedání UNHRC, společný postoj, a vyzývá členské státy EU, aby posílily metodu, kdy EU vyjadřuje „jedno poselství, ale mnoha hlasy“, která se osvědčila v minulých letech, např. v rámci iniciativ EU namířených proti trestu smrti;
Činnost Rady pro lidská práva
7. opět vyzývá členské státy EU, aby aktivně vystupovaly proti jakýmkoli pokusům o oslabení koncepce univerzality, nedělitelnosti a vzájemné provázanosti lidských práv a aby vybízely UNHRC k tomu, aby věnovala stejnou pozornost všem formám diskriminace, včetně diskriminace na základě pohlaví, postižení, rasového nebo etnického původu, věku, sexuální orientace a vyznání nebo přesvědčení;
8. připomíná význam vzájemné provázanosti občansko-politických, hospodářských, sociálních a kulturních práv; žádá, aby byl přístup k vodě a hygienickým zařízením považován za základní právo, díky němuž lze zlepšit životní podmínky lidí;
9. je znepokojen tím, že největší překážku pro efektivnější plnění mandátu UNHRC představuje často převládající „politika bloků“ a její dopad na vybrané země a situace, kterým UNHRC věnuje pozornost; opakuje svůj názor, že schopnost UNHRC účinně, zavčas a adekvátně řešit situaci v různých zemích má zásadní význam pro její autoritu a důvěryhodnost;
10. domnívá se, že Rada pro lidská práva by měla disponovat lepšími nástroji k řešení neustále se opakujících i mimořádných situací a že takové nástroje by mohla kupříkladu získat, pokud by rozšířila svůj soubor nástrojů pro lidská práva ( human rights toolbox ) tak, že by skupiny odborníků využívala nejen během zasedání, ale i mezi nimi, a svá zasedání pořádala i mimo Ženevu; vyslovuje politování nad skutečností, že kvůli absenci vhodných nástrojů nebyla UNHRC již při několika příležitostech schopna pohotově a včas řešit závažné situace týkající se lidských práv, a podporuje myšlenku nezávislých „spouštěcích mechanismů“ pomoci; aktivně usiluje o vytvoření účelově zaměřených mechanismů UNHRC, které by tomuto orgánu umožňovaly bezprostředně reagovat na krize v oblasti lidských práv, k nimž došlo například v Tunisku, Egyptě, Íránu a Bělorusku;
11. vítá iniciativu USA, které navrhují předložení rezoluce o Íránu; vyzývá členské státy EU, aby v případě Íránu důrazně podporovaly zavedení zvláštního mechanismu; vyzývá vysokou představitelku a Evropskou službu pro vnější činnost, aby koordinovaly spolupráci EU a Spojených států týkající se otázek společného zájmu v oblasti lidských práv, ačkoliv by přitom EU měla vystupovat zcela nezávisle, chce-li dosáhnout účinnosti a důvěryhodnosti;
12. s potěšením konstatuje, že ve dnech 27. ledna až 2. února 2011 byla do Tuniska vyslána mise OSN na vysoké úrovni zaměřená na lidská práva, a důrazně vybízí k uplatňování jejích doporučení v plném rozsahu; připomíná svou výzvu k zřízení nezávislé mezinárodní vyšetřovací komise, která by prošetřila všechny případy porušování lidských práv, k nimž údajně došlo v souvislosti s událostmi po 17. prosinci 2010;
13. vyjadřuje svou podporu vyslání mise Úřadu vysokého komisaře OSN pro lidská práva do Egypta, jejímž účelem je posoudit, jaká je celková situace v oblasti lidských práv po výměně čelních představitelů této země;
14. vítá skutečnost, že na 15. zvláštním zasedání konaném dne 25. února byla po společné dohodě přijata rezoluce o situaci v oblasti lidských práv v Libyi, v níž se odsuzuje hrubé a soustavné porušování lidských práv v Libyi, přičemž v některých případech se dokonce může jednat o zločiny proti lidskosti; v této rezoluci se dále vyzývá k vyslání nezávislé mezinárodní vyšetřovací komise do Libye, která by prověřila všechny případy údajného porušování lidských práv v této zemi, a doporučuje Valnému shromáždění, aby zvážilo pozastavení členství Libye v UNHCR; vítá v tomto ohledu skutečnost, že se Valné shromáždění OSN na základě konsensu dne 1. března 2011 rozhodlo pozastavit členství Libye v UNHCR;
15. vyjadřuje svou podporu otevření regionální kanceláře Úřadu vysokého komisaře OSN pro lidská práva v oblasti Středomoří;
16. vítá skutečnost, že na podnět Nigérie a Spojených států amerických se konalo 14. zvláštní zasedání o situaci v oblasti lidských práv na Pobřeží slonoviny v souvislosti s ukončením prezidentských voleb v roce 2010 a že na tomto zasedání bylo odsouzeno porušování lidských práv a že všechny zúčastněné strany byly vyzvány, aby plně dodržovaly lidská práva, základní svobody a zásady právního státu; znovu zdůrazňuje, že podporuje výsledky voleb, jež uznala OSN, a vyzývá všechny zúčastněné strany, aby uznaly, že prezidentem byl zvolen Alassane Ouattara; podporuje rozhodnutí Africké unie vytvořit panel složený z hlav států s cílem dosáhnout mírového a diplomatického řešení povolební krize na Pobřeží slonoviny;
17. s ohledem na zprávy zvláštních zpravodajů o situaci v oblasti lidských práv v Korejské lidově demokratické republice a v Myanmaru/Barmě opakuje svou výzvu, aby EU veřejně podpořila zřízení vyšetřovacích komisí OSN, které by posoudily porušování lidských práv v těchto zemích a rozhodly, do jaké míry se jedná o zločiny proti lidskosti; vyjadřuje politování nad tím, že KLDR se zvláštním zpravodajem nespolupracuje, a žádá o prodloužení mandátu zvláštního zpravodaje pro Myanmar/Barmu;
18. naléhavě vyzývá EU, aby se na nadcházejícím zasedání HRC proaktivně podílela na vypracování a podpoře rezoluce ke zprávě o krocích komise nezávislých odborníků v návaznosti na mezinárodní vyšetřovací misi do oblasti konfliktu v Gaze a zajistila tak, aby byli viníci porušování mezinárodního práva pohnáni k odpovědnosti, a podpořila postoupení dotčených případů Valnému shromáždění i uplatnění mechanismů mezinárodní justice v případě, že na izraelské a palestinské straně nebude plněna povinnost provádět vyšetřování v souladu s mezinárodními normami; dále vyzývá vysokou představitelku, aby bedlivě sledovala, zda jsou respektovány výsledky „kroků navazujících na zprávu mezinárodní vyšetřovací mise o incidentu souvisejícího s humanitární flotilou“, a zajistila dodržování zásady odpovědnosti; trvá na tom, že mezi politikou EU v oblasti lidských práv a její vnější činností musí existovat soudržnost na všech úrovních; v této souvislosti zdůrazňuje, že hlediska lidských práv musí být nejdříve projednána v rámci Rady přidružení EU – Izrael; je obzvláště znepokojen skutečností, že závěry, k nimž tato rada dospěla dne 21. února 2011, nevyjadřují postoj EU k této problematice;
19. vítá prohlášení vysoké komisařky OSN pro lidská práva, jež vydala v souvislosti se svou první návštěvou okupovaného palestinského území a Izraele, a zejména její jednoznačné sdělení o tom, že všechny činnosti související s osídlováním považuje za nelegální a že mezinárodní právo v oblasti lidských práv a mezinárodní humanitární právo jsou neoddiskutovatelné;
20. lituje toho, že ačkoliv kritéria pro členství v UNHRC stanovená rezolucí Valného shromáždění č. 60/251 požadují plnou spolupráci s tímto orgánem, přináší stávající přístup založený na dobrovolných závazcích velmi nesourodé a nedostatečné výsledky; znovu proto zdůrazňuje, že všichni členové by jako minimální požadavek pro členství měli mít platné stálé pozvání pro držitele mandátů pro zvláštní postupy OSN a navíc i spolehlivě prokazatelný závazek k dodržování lidských práv; zdůrazňuje význam skutečně konkurenčního prostředí při volbách; vyzývá ke zrušení možnosti, aby regionální skupiny předkládaly předem stanovený seznam kandidátů na členství v UNHRC;
21. vyzývá členské státy EU a ESVČ, aby se aktivně zapojily do hodnocení UNHRC v roce 2011, a podpořily tak dodržování její mandátu; zdůrazňuje, že UNHRC by měla více fungovat i jako mechanismus včasného varování a prevence a že za tímto účelem by se měly využít zkušenosti držitelů mandátů pro zvláštní postupy; znovu opakuje, že je třeba provést transparentní a komplexní přezkum, který zohlední i názory nevládních organizací, občanské společnosti a všech ostatních zúčastněných stran; vyzývá ESVČ, aby podvýbor Evropského parlamentu pro lidská práva informovala o aktuálním stavu hodnocení;
22. znovu zdůrazňuje své stanovisko, že v rámci tohoto hodnocení je třeba zachovat nezávislost Úřadu vysokého komisaře pro lidská práva, a staví se proti všem pokusům udělit mu stejný statut, jako požívají ostatní agentury OSN, protože by to mohlo negativně ovlivnit jeho financování a následně i jeho nezávislost; vítá nedávné jmenování asistenta generálního tajemníka OSN zodpovědného za lidská práva, který povede kancelář Úřadu vysokého komisaře pro lidská práva v New Yorku; tato nová kancelář pomůže posílit kontakty, dialog a transparentní vztahy mezi Valným shromážděním OSN a UNHCR; zdůrazňuje, že je třeba zajistit dostatek finančních zdrojů k zachování regionálních poboček UNHCR, aby mohly pokračovat ve své práci v terénu;
23. trvá na tom, aby byly zachovány a posíleny zvláštní postupy a aby byla zaručena možnost UNHRC reagovat na konkrétní případy porušení lidských práv prostřednictvím rezolucí a mandátů pro jednotlivé země; zdůrazňuje nedělitelnost lidských práv, ať už se jedná o práva sociální, hospodářská, kulturní, občanská či politická; se znepokojením bere na vědomí, že mechanismus pro podávání stížností, což je jedinečný univerzální mechanismus na podporu obětí, zatím ve srovnání s počtem přijatých podnětů vykázal minimální výsledky; zdůrazňuje, že je třeba se tomuto problému věnovat v rámci hodnocení UNHRC;
Všeobecný pravidelný přezkum
24. uznává přínos všeobecného pravidelného přezkumu jako společné zkušenosti pro všechny vlády, při níž se ke všem členů OSN přistupuje stejně a při níž jsou podrobeni stejnému zkoumání, přestože státy musí dobrovolně souhlasit s přezkumem a musí se následně řídit doporučeními; připomíná, že do prosince 2011 budou v rámci tohoto mechanismu přezkoumány všechny členské státy Organizace spojených národů;
25. trvá na tom, že je nezbytné vytvářet v rámci Rady OSN pro lidská práva prostor pro občanskou společnost za účelem posílení její účasti na dialogu, díky čemuž se otevřou i nové možnosti nevládních organizací k navázání dialogu v jednotlivých státech;
26. podporuje větší zapojení nevládních organizací do všeobecného pravidelného přezkumu prostřednictvím písemných doporučení vydávaných pro pracovní skupinu a účasti na jejích diskusích;
27. bere na vědomí, že všeobecný pravidelný přezkum poskytuje státům možnost, aby se zavázaly k plnění svých povinností v oblasti lidských práv a k jednání v souladu se závěry smluvních subjektů a držitelů mandátů pro zvláštní postupy;
28. znovu potvrzuje, že doporučení by měla být více zaměřena na výsledky, a žádá, aby do všeobecného pravidelného přezkumu byly ve větší míře zapojeni nezávislí odborníci a vnitrostátní instituce činné v oblasti lidských práv, aby se zajistilo, že tento přezkum bude účinným kontrolním mechanismem; domnívá se, že nezávislé odborné poradenství může v rámci procesu všeobecného pravidelného přezkumu probíhat tak, že odborníci budou sledovat jeho průběh a při schvalování konečné zprávy předloží shrnutí a analýzu všeobecného pravidelného přezkumu;
29. lituje skutečnosti, že první fáze přezkumu určitých zemí nesplnila očekávání transparentního, neselektivního a nekonfrontačního procesu; v této souvislosti oceňuje úlohu, kterou členské státy EU sehrály při snaze o překonání mentality spojené s rozdělením do bloků, a nabádá členské státy EU, aby poskytly technickou pomoc, a usnadnily tak realizaci doporučení;
30. vyzývá členské státy EU, aby se i nadále podílely na hodnocení UNHRC, a zajistily tak, aby nebyla přerušena návaznost mezi první a druhou fází všeobecného pravidelného přezkumu a aby se druhá fáze zaměřila na provádění doporučení a následná opatření; souhlasí s názorem, že země, u nichž se provádí všeobecný pravidelný přezkum, by měly předkládat jasné odpovědi ke každému z doporučení a harmonogramy pro provádění doporučení vydaných pracovní skupinou; konstatuje, že pro tento proces může být přínosem předložení zprávy o stavu provádění v polovině období;
Zvláštní postupy
31. opakovaně prohlašuje, že zvláštní postupy jsou základem systému ochrany lidských práv OSN a že důvěryhodnost a účinnost ochrany lidských práv ze strany UNHRC závisí na spolupráci se zvláštními zpravodaji a jejich plném zapojení; zdůrazňuje, že posílení nezávislosti a interaktivity držitelů mandátů pro zvláštní postupy s Radou je v tomto ohledu zásadní;
32. odsuzuje pokusy o oslabení nezávislosti držitelů mandátů pro zvláštní postupy, kdy se vlády staví do pozice dozorce nad zvláštními zpravodaji, a zdůrazňuje, že jakékoli ovládání by účinnost tohoto systému politizovalo a poškodilo;
33. připomíná, že zvláštní postupy pro situaci v jednotlivých zemích jsou základním nástrojem pro zlepšení situace v oblasti lidských práv v tamních obyvatel; zdůrazňuje, že s ohledem na jejich zásadní charakteristiky, jako jsou pravidelnost a odbornost z nichž vychází, nemohou být mandáty pro jednotlivé země nahrazeny všeobecným pravidelným přezkumem;
34. vyzývá členské státy EU, aby v přezkumu chránily integritu a odpovědnost UNHRC tím, že podpoří vytvoření kontrolního mechanismu v souvislosti s prováděním doporučení zvláštních zpravodajů a kromě toho také přijmou výběrová kritéria a zavedou transparentnější postup jmenování založený na osobní historii, dovednostech, kvalifikaci a zkušenostech kandidáta; schvaluje návrh nevládních organizací posílit schopnost včasného varování zvláštních zpravodajů prostřednictvím mechanismu, který jim umožní, aby automaticky zahájily proces posouzení situace ze strany UNHRC;
Zapojení EU
35. vítá účast vysoké představitelky / místopředsedkyně EU na 16. zasedání UNHRC;
36. trvá na tom, aby ESVČ, a zejména delegace EU v Ženevě a New Yorku, zlepšila soudržnost, viditelnost a důvěryhodnost činnosti EU v rámci UNHRC tím, že rozšíří přeshraniční dosah a spolupráci, a to zejména spolupráci ve věci ovlivňování umírněných států ve všech skupinách;
37. připomíná v této souvislosti svůj postoj k pojmu „hanobení náboženství“ a přestože uznává, že je třeba důkladně se zabývat problémem diskriminace náboženských menšin, domnívá se, že není vhodné začlenit tento pojem do protokolu o dodatečných normách v oblasti rasismu, rasové diskriminace, xenofobie a všech forem diskriminace; vítá doprovodnou akci, kterou zorganizovala delegace EU u příležitosti oslav 25. výročí ustanovení mandátu zvláštního zpravodaje pro svobodu náboženského vyznání a přesvědčení; žádá EU, aby za účelem nalezení alternativy rezoluce o hanobení, jež bude předložena, zahájila spolupráci se zeměmi, které tuto rezoluci především podporují;
38. znovu vyjadřuje podporu aktivní účasti EU na práci UNHRC již od jejího zřízení, konkrétně prostřednictvím prosazování či společného prosazování rezolucí, vydávání prohlášení, zapojení do interaktivních dialogů a diskusí; oceňuje, že se EU zavázala k řešení situací jednotlivých zemí v rámci UNHRC, a zdůrazňuje, že je důležité, aby tomuto svému závazku dostála;
39. podporuje společnou iniciativu EU a skupiny GRULAC (latinskoamerická a karibská skupina) na rezoluci o dětech, které žijí a pracují na ulici;
40. podporuje meziregionální prohlášení, které bude předloženo k problematice práv lesbiček, homosexuálů, bisexuálů a transsexuálů;
41. vyzývá členské státy EU, aby udělaly vše, co je v jejich silách, pro zachování veškerých mandátů pro zvláštní postupy, a žádá zejména o obnovení mandátu zvláštního zpravodaje OSN pro situaci zastánců lidských práv;
42. vyjadřuje politování nad tím, že se často zdá, že EU upouští od svých ambicí, což je vedlejším účinkem jejích snah o dosažení shody, a domnívá se, že by EU při předkládání a podpoře rezolucí o jednotlivých zemích měla být mnohem smělejší;
43. se znepokojením poukazuje na to, že EU není v rámci širšího systému OSN schopna účinně uplatnit svůj vliv; zdůrazňuje, že je třeba, aby EU z UNHRC učinila prioritu a aby lépe koordinovala členské státy, a vyzývá Radu, aby přijala pokyny, kterými v této souvislosti usnadní koordinaci a přijímání rozhodnutí, a aby usilovala o vytvoření koalic s významnými regionálními partnery a všemi umírněnými státy ve snaze překonat logiku bloků uvnitř UNHRC;
44. upozorňuje na to, že je z praktického hlediska důležité, aby měla EU v Ženevě a v New Yorku početnější a dobře zajištěnou delegaci; zdůrazňuje skutečnost, že události, k nimž dochází v Ženevě a v New Yorku, se musí stát nedílnou součástí zahraniční politiky EU, která se musí zaměřit na zlepšení vnitřní koordinace, a dále zdůrazňuje, že je potřebná kvalitní souhra bilaterální a multilaterální úrovně;
45. lituje skutečnosti, že byla odložena rezoluce, kterou EU v září 2010 předložila Valnému shromáždění OSN s cílem posílit své postavení tak, aby bylo v souladu s novým institucionálním uspořádáním vyplývajícím z Lisabonské smlouvy; posílení postavení by umožnilo, aby byla EU stabilně zastupována jednou osobou (předsedou Evropské rady nebo místopředsedou Komise / vysokým představitelem Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku) a aby vystupovala jednotně, a rovněž by zvýšilo viditelnost a vliv EU na celosvětové úrovni; trvá na tom, že je třeba v úzké spolupráci s členskými státy EU nadále pokračovat v úsilí, které vyvíjí zvláštní pracovní skupina ESVČ s cílem podpořit přijetí této rezoluce;
46. pověřuje svou delegaci vyslanou na 16. zasedání UNHRC, aby vyslovila obavy vyjádřené v tomto usnesení; vyzývá tuto delegaci, aby podala zprávu o své cestě podvýboru pro lidská práva, a považuje za nezbytné, aby Evropský parlament nadále vysílal své delegace na významná zasedání této rady;
47. znovu vyzývá členské státy, aby zajistily, že budou v rámci jejich vnitřních politik dodržována lidská práva, aby se tak předešlo vytváření dvojích norem, a také s ohledem na probíhající proces přistoupení EU k Evropské úmluvě o lidských právech, neboť neúspěch by v tomto případě mohl zásadně oslabit postavení EU v UNHRC;
*
* *
48. pověřuje svého předsedu, aby toto usnesení předal místopředsedkyni Komise / vysoké představitelce Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku, vládám a parlamentům členských států, Radě bezpečnosti OSN, generálnímu tajemníkovi OSN, předsedovi 64. zasedání Valného shromáždění, předsedovi Rady OSN pro lidská práva, vysoké komisařce OSN pro lidská práva a pracovní skupině EU-OSN zřízené Výborem pro zahraniční věci.
