A7-0110/2011
11.
4.
2011
ZPRÁVA
k cíli 3: výzva k územní spolupráci: budoucí program přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spolupráce
(2010/2155(INI))
Výbor pro regionální rozvoj
Zpravodajka: Marie-Thérèse Sanchez-Schmid
PE 456.853v03-00
OBSAH
Stránka
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU............................................................3
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ..............................................................................................13
VÝSLEDEK ZÁVĚREČNÉHO HLASOVÁNÍ VE VÝBORU.................................................19
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
k cíli 3: výzva k územní spolupráci: budoucí agenda nadnárodní a meziregionální spolupráce
( 2010/2155(INI) )
Evropský parlament,
– s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, především na hlavu XVIII této smlouvy,
– s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999
Úř. věst.
L 210, 31.7.2006, s. 25–78. ,
– s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1082/2006 ze dne 5. července 2006 o evropském seskupení pro územní spolupráci (ESÚS)
Úř. věst.
L 210, 31.7.2006, s. 19. ,
– s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 6. října 2006 o strategických obecných zásadách Společenství pro soudržnost (2006/702/ES)
Úř. věst.
L 291, 21.10.2006, s. 11–32. ,
– s ohledem na své usnesení ze dne 7. října 2010 o regionální politice a politice soudržnosti EU po roce 2013
Přijaté texty, P7_TA(2010)0356 . ,
– s ohledem na své usnesení ze dne 6. července 2010 o strategii Evropské unie pro region Baltského moře a roli makroregionů v budoucí politice soudržnosti
Přijaté texty, P7_TA(2010)0254 . ,
– s ohledem na své usnesení ze dne 20. května 2010 o provádění součinnosti fondů na podporu výzkumu a inovací v nařízení (ES) č. 1080/2006 o Evropském fondu pro regionální rozvoj a o sedmém rámcovém programu pro výzkum a rozvoj ve městech a regionech a také v členských státech a v Unii
Přijaté texty, P7_TA(2010)0189 . ,
– s ohledem na své usnesení ze dne 24. března 2009 o zelené knize o územní soudržnosti a stavu jednání o budoucí reformě politiky soudržnosti
Úř. věst.
C 117E, 6.5.2010, s. 65. ,
– s ohledem na své usnesení ze dne 19. února 2009 o revizi evropského nástroje sousedství a partnerství
Úř. věst.
C 76E, 25.3.2010, s. 83. ,
– s ohledem na své usnesení ze dne 21. února 2008 o krocích v návaznosti na územní agendu a Lipskou chartu: směrem k evropskému akčnímu programu pro územní rozvoj a soudržnost
Úř. věst.
C 184E, 6.3.2009, s. 95. ,
– s ohledem na své usnesení ze dne 1. prosince 2005 o úloze „Euroregionů“ v rozvoji regionální politiky
Úř. věst.
C 285E, 22.11.2006, s. 16. ,
– s ohledem na své usnesení ze dne 28. září 2005 o úloze územní soudržnosti v regionálním rozvoji
Úř. věst.
C 227E, 21.9.2006, s. 88. ,
– s ohledem na sdělení Komise ze dne 8. prosince 2010 s názvem „Strategie Evropské unie pro Podunají“ ( KOM(2010)0715 ) a její orientační akční plán ( SEK(2010)1489 ),
– s ohledem na sdělení Komise ze dne 9. listopadu 2010 nazvané „Závěry páté zprávy o hospodářské, sociální a územní soudržnosti: budoucnost politiky soudržnosti“ ( KOM(2010)0642 ),
– s ohledem na sdělení Komise ze dne 19. října 2010 s názvem „Přezkum rozpočtu EU“ ( KOM(2010)0700 ) a jeho technických příloh ( SEK(2010)7000 ),
– s ohledem na sdělení Komise ze dne 6. října 2010 s názvem „Příspěvek regionální politiky k inteligentnímu růstu v rámci strategie Evropa 2020“ ( KOM(2010)0553 ),
- s ohledem na sdělení Komise ze dne 31. března 2010 nazvané „Politika soudržnosti: Strategická zpráva za rok 2010 o provádění programů na období 2007–2013“ ( KOM(2010)0110 ),
- s ohledem na sdělení Komise ze dne 10. června 2009 o strategii Evropské unie pro region Baltského moře ( KOM(2009)0248 v konečném znění) a s ohledem na její orientační akční plán, který strategii doprovází ( SEK(2009)0712 /2),
- s ohledem na své usnesení ze dne 9. března 2011 o evropské strategii pro oblast Atlantského oceánu, v němž je zmíněno zveřejnění sdělení Komise, které má být vypracováno v roce 2011
Přijaté texty, P7_TA(2011)0089 . ,
- s ohledem na sdělení Komise ze dne 6. října 2008 nazvané „Evropa ve světě: Zelená kniha o územní soudržnosti: Učinit z územní rozmanitosti přednost“ ( KOM(2008)0616 ),
- s ohledem na stanovisko Výboru regionů předložené z vlastní iniciativy ze dne 27. ledna 2011 na téma „Nové perspektivy pro přezkum nařízení o ESÚS“,
- s ohledem na nezávislou zprávu zpracovanou na žádost Komise a nazvanou „Iniciativa Společenství Interreg III (2000–2006): Hodnocení ex post“ (č. 2008.CE.16.0.AT.016),
– s ohledem na článek 48 jednacího řádu,
– s ohledem na zprávu Výboru pro regionální rozvoj ( A7-0110/2011 ),
A. vzhledem k tomu, že se Evropská unie skládá z 27 členských států a 271 regionů,
B. vzhledem k tomu, že v příhraničních oblastech žije přibližně 37,5 % evropského obyvatelstva,
C. vzhledem k tomu, že neformální spolupráce, euroregiony, eurookresy, ESÚS, iniciativy Rady, po sobě následující smlouvy a z nich odvozené právní předpisy Evropské unie přispěly k vybudování pevnějších a trvalejších vazeb mezi jednotlivými územními oblastmi,
D. vzhledem k tomu, že i když byly položeny základy územní spolupráce, je stále třeba čelit mnoha výzvám, a vzhledem k tomu, že povaha těchto výzev vyplývá z historie a z pokročilosti spolupráce,
E. vzhledem k tomu, že poté, co byly hranice „zrušeny“ ve smlouvách, je nyní důležité je odstranit v každodenním životě našich občanů,
F. vzhledem k tomu, že cílem regionální politiky je podpora harmonického rozvoje regionů a zároveň posílení hospodářské, sociální a územní soudržnosti v rámci Evropské unie,
G. vzhledem k tomu, že v rámci politiky soudržnosti se cíl „územní spolupráce“ podílí na základě odstraňování překážek mezi jednotlivými územími a regiony na „vytváření co nejužšího svazku mezi národy Evropy“,
H. vzhledem k tomu, že cíl územní spolupráce se na vnějších hranicích EU podílí na předvstupním procesu i na provádění politiky sousedství, a že je z toho důvodu nutno posílit koordinaci nástrojů Společenství, které působí v tomto rámci,
I. vzhledem k tomu, že územní spolupráce vede obyvatele různých regionů ke spolupráci a je pokračujícím procesem, v němž se mohou učit a zakoušet pocit sounáležitosti a společné budoucnosti,
J. vzhledem k tomu, že je třeba, aby se hlavní prioritou územní spolupráce stali občané, a přednost by se tudíž měla dát přístupu definovanému místně,
K. vzhledem k tomu, že prohlubování územní spolupráce závisí na tom, jak na všech úrovních pokračuje evropská integrace a koordinace, která přispívá k evropské integraci a územní soudržnosti, a vzhledem k tomu, že územní spolupráce sama o sobě je experimentální laboratoří evropské integrace,
L. vzhledem k tomu, že v příhraničních oblastech se málo investuje do transevropských dopravních sítí, ačkoli jejich modernizace je tolik potřebná právě v přeshraničních styčných bodech, a vzhledem k tomu,, že v odstranění přeshraničních překážek infrastruktury spočívá typický přínos ze strany EU;
M. vzhledem k tomu, že význam územní spolupráce značně vzrostl tím, že bylo přijato obecné nařízení o strukturálních fondech a že vstoupila v platnost Lisabonská smlouva,
N. vzhledem k tomu, že hodnocení ex-post programů INTERREG III realizovaných v období 2000–2006 přesvědčivě prokázalo přínos tohoto cíle pro evropský projekt,
Podpořit cíl „územní spolupráce“
1. připomíná, že cílem územní spolupráce je povzbudit území a regiony ke spolupráci na řešení společných problémů, odstraňování fyzických, kulturních, správních a regulačních překážek, které tuto spolupráci zpomalují, a na zmírnění „efektu hranic“;
2. je přesvědčen o tom, že územní spolupráce přináší evropskou přidanou hodnotu a hraje zásadní roli v prohlubování vnitřního trhu a evropské integrace v řadě odvětvových politik, a vyzývá k tomu, aby územní spolupráce zůstala jedním z pilířů politiky soudržnosti;
3. zdůrazňuje, že cíl územní spolupráce, vycházející ze zásady hospodářské, sociální a územní soudržnosti, se týká všech regionů EU a přispívá k podpoře harmonického rozvoje unie jako celku;
4. je přesvědčen, že územní spolupráce prokázala svoji účinnost a že její potenciál v oblasti konkurenceschopnosti doposud nebyl dostatečně využit, a to z důvodu omezených prostředků, které jsou na ni vyčleňovány; žádá, aby se v následujícím programovém období podíl celkového rozpočtu politiky soudržnosti určený na cíl „územní spolupráce“ zvýšil oproti stávajícímu programovému období, kdy tvoří 2,5 %, alespoň na 7 %;
5. doporučuje, aby byla současná struktura cíle 3 zachována v současné podobě, tedy rozdělená na tři části ‒přeshraniční (okruh A), nadnárodní (okruh B) a meziregionální (okruh C) ‒a aby bylo okruhu přeshraniční spolupráce nadále přisuzováno přednostní postavení v tom, že na něj bude i nadále vyčleněno alespoň 70 % rozpočtu územní spolupráce; poznamenává, že v rámci programu by mělo docházet ke spravedlivému a poctivému rozdělení finančních prostředků na všechny regiony.
6. domnívá se, že pokud je třeba zachovat rozdíl mezi přeshraničním okruhem (okruh A), který se zabývá místními potřebami v přeshraničních spádových oblastech, a nadnárodním okruhem (okruh B), včetně takzvané makroregionální úrovně, který umožňuje spolupráci v širších strategických oblastech, je nutno usilovat o lepší koordinaci obou těchto okruhů;
7. doporučuje dále pružnější přístup k využívání možností, které nabízí článek 21 nařízení o Evropském fondu pro regionální rozvoj ohledně umístění operací v rámci přeshraniční a nadnárodní spolupráce, jež by se týkala i přímořských regionů, s cílem zajistit soudržnost a návaznost územních opatření, v závislosti na strategickém charakteru projektů; v tomto ohledu žádá zavedení jisté pružnosti při uplatňování zeměpisné hranice 150 km pro přeshraniční programy spolupráce pro pobřežní a přímořské regiony;
8. domnívá se však, že integrace těchto regionů a jejich otevření se směrem k zeměpisným oblastem vně EU nejsou – ani nemohou být – posuzovány pouze z hlediska zeměpisné vzdálenosti vzhledem k tomu, že bohaté historické, jazykové a kulturní vazby, které je spojují s různými oblastmi ve světě, jim poskytují privilegované postavení umožňující prohlubování těchto vztahů, přispívajících k upevnění postavení EU ve světě;
9. zdůrazňuje zásadní úlohu územní spolupráce při realizaci cílů strategie Evropa 2020; žádá, aby byly u všech hraničních regionů a oblastí spolupráce předem zváženy a určeny strategické potřeby v návaznosti na tuto strategii a aby byla evropská územní spolupráce zohledněna na všech úrovních strategického plánování – evropské, národní, regionální a místní – a byla do nich včleněna; žádá Komisi, aby co nejrychleji upřesnila obsah svých návrhů, pokud jde o soustředění finančních prostředků podle témat v souvislosti s „tematickým menu“ strategie Evropa 2020;
10. vyjadřuje přání, aby přidělování finančních prostředků každému programu územní spolupráce probíhalo na základě harmonizovaných kritérií, s cílem reagovat strategickým a jednotným způsobem na potřeby a specifika každého území a každé oblasti spolupráce; v tomto ohledu vyzývá Evropskou komisi a členské státy, aby zvážily další strategická kritéria, která by byla měřitelná a relevantní a odrážela by potřeby daných území, aniž by upozadily nejdůležitější kritérium, jímž je demografie;
11. opět potvrzuje význam meziregionální spolupráce (okruh C), vyjadřuje však politování nad nedostatkem prostředků, které jsou na ni vyčleňovány; navrhuje proto, aby bylo znovu zvážena možnost zvýšení míry spolufinancování v tomto okruhu, a že pozornost by se měla věnovat také jeho schopnosti působit jako pobídka pro účastníky z regionů zapojených do cíle „konkurenceschopnost a zaměstnanost“ za účelem zvýšení počtu projektů v rámci okruhu C, a žádá, aby byla spolupráce tematicky rozšířena o otázky řízení a vedení operačních programů, jakož i územního rozvoje;
12. vybízí dále regiony, aby lépe využívaly rozsahu možností meziregionální spolupráce, který je jim nabízen v rámci jejich operačních programů obecným nařízením
Čl.
37 odst.
6 písm. b). ; v tomto ohledu doporučuje, aby do okruhu „meziregionální spolupráce“ cíle 3 spadala rovněž koordinace a organizace těchto projektů, společné využívání znalostí a výměna osvědčených postupů;
13. zdůrazňuje, že je důležité, aby nadcházející operační programy územní spolupráce získaly podporu programu INTERACT a možnost zahájit úspěšné asistenční programy, které mají být vytvořeny po vzoru projektu RC LACE, a žádá, aby byla za účelem lepší realizace cíle 3 posílena koordinace programů INTERACT, URBACT, ESPON a okruhu C;
14. podporuje činnost programu ESPON, ale navrhuje, že by příležitosti k aktivnímu zapojení do jeho výzkumu otázky územního vývoje měly být přístupnější místním a regionálním orgánům a zároveň by se výsledné záměry měly jednodušeji uplatňovat v praxi;
15. vítá úspěch, jehož dosáhl program URBACT v oblasti udržitelného rozvoje měst, a vyzývá k jeho pokračování a rozšíření na významnou a široce přístupnou iniciativu, která by nabídla příležitost ke společnému získávání poznatků a přenositelnosti s ohledem na místní městskou problematiku;
16. vyzývá Komisi, aby zvážila, jakým způsobem by bylo možné do těchto celoevropských sítí, které slouží k výměně zkušeností a osvědčených postupů, zapojit členy místních a regionálních zastupitelstev jako první krok k uplatňování projektu Erasmus pro zvolené místní a regionální představitele;
17. znovu opakuje, že podmínkou pro účinné zavedení územní soudržnosti je zapojení orgánů na nižší úrovni správy do uskutečňování cílů EU;
Zařadit územní spolupráci k hlavnímu proudu
18. zastává názor, že je nutné, aby se cíl „územní spolupráce“ prosazoval v cílech „konvergence“ a „konkurenceschopnost a zaměstnanost“; vyzývá k tomu, aby plánování bylo koordinováno lépe než v minulosti; navrhuje, aby se regionální operační programy podílely na přeshraničních, nadnárodních a meziregionálních projektech, které se k nim vztahují, a aby bylo poskytování finančních prostředků na předběžně vypracované prioritní projekty, jimiž je například napojení na transevropské sítě v příhraničních regionech, jež byly jejich programovými partnery schváleny, vymezeno v závislosti na daném území a v souladu se zásadami víceúrovňového systému správy a partnerství, což umožní lepší využívání možností územní spolupráce díky přeshraničním vztahům vzniklým mezi soukromými a veřejnými subjekty;
19. vybízí členské státy a regiony, aby zavedly multiregionální operační programy, které budou odrážet společné územní problémy, jako je přítomnost horského masivu či povodí, které určují strukturu území;
20. vybízí Komisi a členské státy, aby podporovaly koordinaci politik v příhraničních regionech a na trhu práce, aby v rámci budování hospodářské a územní soudržnosti nedocházelo k narušování hospodářské soutěže;
21. domnívá se, že programy přeshraniční spolupráce jsou důležité také z hlediska dosažení účinnosti a výsledků, pokud jde o strategie týkající se snižování chudoby a začleňování znevýhodněných skupin do evropské většinové společnosti; žádá, aby byla tato otázka zvážena při sestavování regulačního rámce, aby bylo zabezpečeno, že ve znevýhodněných regionech jsou k dispozici vhodná opatření pro účast na evropských programech regionálního rozvoje;
Zaujmout územní přístup při zavádění dalších politik EU
22. domnívá se, že přeshraniční spolupráci mohou prohloubit přístupy po vzoru Strategie EU pro region Baltského moře; zastává názor, že by makroregionální strategie měly plně zohledňovat jiné programy regionální spolupráce, aby působily s větší součinností; připomíná, že z popudu Rady je myšlenka vzniku makroregionů založena na experimentální logické koordinaci společných projektů na velmi rozsáhlém území, pro něž jsou charakteristické společné územní problémy, a soustřeďuje se na uplatnění výhod, které plynou z integrovaného, mnohaodvětvového a územního přístupu, a to v souvislosti se společnými strategickými činnostmi, jejichž finanční zajištění pochází z již existujících fondů;
23. připomíná, že by se tyto strategie ve stávající či možné nové podobě měly stát základem pro strategičtější a více zapojující přístupy uplatňované prostřednictvím příslušných nástrojů územní spolupráce, ale pro rozpočet EU z nich nevyplývají žádné další náklady a že jejich využití nevyžaduje vytvoření nových institucí ani zavedení nových právních předpisů;
24. vyzývá Komisi, aby provedla důkladnou kontrolu výsledků prvních zavedených makroregionálních strategií; domnívá se, že proces vyvolal zájem, jejž by bylo příhodné využít, a že představuje poučení pro budoucí uplatňování nových makroregionálních strategií;
25. poukazuje na to, že cíl územní spolupráce může pojmout spolupráci na makroregionální úrovni, zejména v rámci svého nadnárodního zaměření;
26. doporučuje, aby nadnárodní programy tyto územní strategie podpořily tím, že sladí proces přípravy, určování a řízení makroregionálních strategií, aniž by toto vedlo ke zbytečnému zdvojování rozpočtových struktur EU vytvářením zvláštních rozpočtových položek pro různé makroregiony;
27. zároveň zdůrazňuje, že cíle makroregionálních strategií se s cíli mikroregionální přeshraniční spolupráce doplňují, mohou je zahrnovat, ale nemohu je nahradit; z tohoto důvodu musí být přeshraniční prvek územní spolupráce zachován jako svébytný a opodstatněný;
28. je přesvědčen, že nadnárodní okruh cíle 3 může přispět k zintenzivnění spolupráce v rámci makroregionálních strategií, a to díky většímu zapojení regionálních a místních orgánů veřejné správy a organizací občanské společnosti do provádění konkrétních činností;
29. zastává názor, že veškeré nadnárodní strategie musejí zahrnovat možnost koordinace s hlavními směry pro transevropské dopravní sítě a strategie využívané v rámci integrované námořní politiky;
30. zdůrazňuje, že územní spolupráce se týká vnitřních i vnějších hranic Evropské unie, a to též pokud jde o stávající a budoucí makroregionální strategie; zdůrazňuje, že třetí státy mají potíže se spolufinancováním při využívání ustanovení o spolupráci podle nařízení EFRR; vyzývá Komisi, aby zvážila, jakým způsobem by mohla podpora z Evropského fondu pro regionální rozvoj, nástroje předvstupní pomoci, evropského nástroje sousedství a partnerství a z Evropského rozvojového fondu působit s větší součinností, a aby co nejdříve předložila návrh na novou politiku sousedství; vyzývá ke zjednodušení a harmonizaci předpisů pro přístup k různým zdrojům finančních prostředků, aby byla zajištěna slučitelnost a příjemcům bylo usnadněno jejich využívání;
31. s ohledem na zvláštní povahu evropského nástroje sousedství a partnerství vyzývá Komisi, aby jeho řízením pověřila své GŘ pro regionální politiku, i když přitom musí vzít v úvahu hlediska vnějších vztahů; domnívá se, že ve své současné podobě evropský nástroj sousedství a partnerství nepředstavuje dostatečný základ pro uvážení zvláštního charakteru přeshraniční spolupráce; je přesvědčený, že je vhodné uvažovat o jeho vyčlenění z oblasti správy vnějších vztahů alespoň v těch případech, kdy třetí země, které se účastní spolupráce na vnějších hranicích, tuto spolupráci rovněž finančně podporují;
32. vyzývá k uplatňování akčního plánu pro širší sousedství určeného pro nejvzdálenější regiony, který je popsán ve sdělení KOM(2004) 343; zdůrazňuje v tomto ohledu, že v politikách Unie, které se týkají nejvzdálenějších regionů, je nezbytný promyšlený mnohaodvětvový přístup, a to zejména lepší koordinace mezi vnějším a vnitřním okruhem založená na strategii spádových oblastí;
33. připomíná, že bílá kniha o územní soudržnosti navazující na zelenou knihu by představovala příhodný nástroj k vyjasnění toho, jak v budoucí regionální politice zavést územní soudržnost prostřednictvím víceúrovňové správy, i příspěvek k diskusi o příštím legislativním balíčku;
34. uvádí, že podmínky pro přeshraniční spolupráci v rámci evropského nástroje sousedství a partnerství pro její náležitý rozvoj nepostačují; v tomto smyslu doporučuje posílit koordinaci činnosti jednotlivých generálních ředitelství v rámci Evropské komise; je přesvědčen, že je nutné znovu začlenit programy přeshraniční spolupráce v rámci evropského nástroje sousedství a partnerství do cíle územní spolupráce spadajícího do politiky soudržnosti;
Usnadňovat vytváření evropských seskupení pro územní spolupráci (ESÚS)
35. domnívá se, že seskupení ESÚS je jedinečným a cenným nástrojem územní správy, který odpovídá potřebám strukturované spolupráce ve finanční oblasti a v oblasti právního postavení projektů a víceúrovňové správy; připomíná, že nástroj ESÚS musí být propagován jako nástroj k vytváření systému přeshraniční správy a zajišťování podílu na různých politikách na regionální a místní úrovni; zdůrazňuje rovněž významný přínos seskupení ESÚS z hlediska úspěchu při zavádění jednoho modelu správy na různých úrovních;
36. zdůrazňuje skutečnost, že seskupení ESÚS může přispívat nejen k územní soudržnosti, ale také k soudržnosti sociální: poukazuje na to, že tento nástroj má nejlepší předpoklady sblížit navzájem různá kulturní a jazyková společenství, podporovat mírové soužití v rozmanité Evropě a umožnit, aby si občané uvědomili přínos EU;
37. doporučuje, aby bylo provedeno první hodnocení stávajících seskupení ESÚS, aby bylo možno vyvodit z těchto prvních zkušeností poučení;
38. domnívá se však, že by bylo vhodné zjednodušit jejich vytváření, a vyzývá Komisi, aby co nejdříve předložila pozměňovací návrhy k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1082/2006 o evropském seskupení pro územní spolupráci (ESÚS), jež by zohlednily problémy, které odhalily místní a regionální orgány a již vytvořená seskupení a které byly zjištěny na základě práce vykonané Výborem regionů, a jejichž cílem by bylo:
– objasnit postavení seskupení ESÚS v rámci právních systémů členských států, aby bylo v tomto ohledu dosaženo náležitého sblížení právních předpisů,
– povolit vytváření seskupení ESÚS mezi subjekty se sídlem v některém členském státě a subjekty z nečlenských zemí,
– změnit znění čl.
4 odst.
3 tak, aby lhůta tří měsíců pro rozhodování členských států o žádostech o založení ESÚS byla striktně dodržována,
– zjednodušit právní předpisy týkající se zaměstnanců,
– zajistit, aby systém zdanění seskupení ESÚS nebyl pro provádění projektů či programů spolupráce méně výhodný než u subjektů s jinými právními statusy,
39. vybízí, aby byly seskupením ESÚS, která předkládají projekty v souladu s cíli a strategiemi dotyčných programů spolupráce a na základě společných přeshraničních rozvojových strategií udělovány globální granty, které jim umožní přímo využívat strukturální fondy a programy, a žádá, aby nařízení pro ostatní evropské fondy také ve větší míře zohledňovala mnohonárodní a mnohostrannou povahu seskupení ESÚS a usnadnila jim přístup k dalším zdrojům finančních prostředků;
40. vítá skutečnost, že Výbor regionů zřídil evropskou platformu seskupení ESÚS, jejímž cílem je výměna zkušeností, společné využívání osvědčených postupů a technická podpora seskupení ESÚS;
41. domnívá se, že přeshraniční seskupení ESÚS představují výbornou příležitost k budování Evropy podle jednotlivých regionů a k zapojení evropských občanů do tohoto procesu; vyzývá přeshraniční seskupení ESÚS, aby případně vytvořila a zajistila fungování „přeshraničního fóra občanské společnosti“ a aby podporovala přeshraniční občanské iniciativy;
Usnadnit provádění
42. je toho názoru, že provádění programů územní spolupráce je stále příliš složité, a domnívá se, že cíl 3 si žádá samostatný právní předpis, který by odrážel charakteristickou mezinárodní povahu jeho činnosti; domnívá se, že je v současnosti třeba do provádění programů zapojovat příliš mnoho správních orgánů a požaduje v tomto ohledu znatelné zjednodušení;
43. vyzývá Komisi, aby předložila konkrétní opatření s klíčovou zásadou jediného správního orgánu pro jeden program, jimiž by zjednodušila pravidla pro audit a kontrolu, umožnila systematičtější využívání nákladů a financování malých projektů prostřednictvím fixních částek, vymezila přesnější rámec pravidel způsobilosti pro výdaje EU, zaručila větší flexibilitu při postupu rušení prostředků na závazky, zvýšila technickou pomoc, aby tím řídícím orgánům umožnila více se zaměřit na zahájení a strategickou podporu projektů a dosahování výsledků spíše než na pouhé vyřizování žádostí a na kontrolu jejich formální správnosti;
44. vyzývá členské státy, aby zjednodušily své předpisy, které často přispívají k další administrativní zátěži, jež není předpisy Společenství požadována;
45. žádá Komisi, aby co nejrychleji vyjasnila, jak konkrétně by se měla v územní spolupráci projevovat zásada podmíněnosti; má za to, že pokud se má na základě této podmíněnosti vytvořit prostředí, které by bylo příznivé pro lepší využívání a účelnější vynakládání finančních prostředků, tato podmíněnost vést k dalším komplikacím při realizaci programů na úkor vedoucích programů a příjemců pomoci;
46. rovněž zdůrazňuje, že je třeba snažit se o rozšíření a zjednodušení ustanovení, která by umožnila lépe zapojit soukromé subjekty; doporučuje zavést systémy finančního inženýrství podle modelu iniciativ JEREMIE a JESSICA, a tím usnadnit přeshraniční projekty, které jsou hybatelem hospodářského rozvoje, účast soukromých subjektů a vytváření partnerství veřejného a soukromého sektoru;
Zajistit zviditelnění územní spolupráce
47. vyjadřuje politování nad tím, že se územní spolupráce potýká s problémem nedostatečného zviditelnění, a to na úrovni vnitrostátní a místní správy i u občanů, a vybízí v tomto ohledu ke zlepšení komunikace o již uskutečněných projektech;
48. žádá Komisi, aby zvážila, jakými způsoby je možno zajistit zviditelnění seskupení ESÚS a jejich činnosti, a to jak u aktérů územní spolupráce, tak u občanů;
49. má za to, že kulturní a jazykovou příbuznost příhraničních regionů různých členských států, která vyplývá z historie, je nutno zhodnocovat a využívat ve prospěch prohlubování přeshraniční spolupráce;
50. domnívá se, že větší spolupráce v oblasti vzdělávání a kultury, která se zaměřuje na plnění cílů strategie Evropa 2020 pro inteligentní růst podporující začlenění, by zvýšila míru zapojení občanů a nevládních organizací a stejně tak by přispěla ke zviditelnění územní spolupráce a také k odbourávání „psychických bariér“, které občanům brání více se sblížit;
51 . vyzývá k lepší koordinaci mezi řídícími orgány a stávajícími přeshraničními orgány, jako jsou euroregiony, během zavádění přeshraničních programů s cílem zaručit vysokou míru kvality projektů, transparentnosti a blízkosti občanům;
52. žádá, aby byla komunikace mezi všemi subjekty zapojenými do procesu uplatňování územní spolupráce lépe koordinována, navrhuje, aby všechny programy spadající do stejného okruhu zavedly souběžně s logem každého programu (třeba ve standardizované velikosti) jednotné identifikovatelné logo (např. znovu zavést dobře známé LOGO „INTERREG“) , podle nějž by bylo možné je na první pohled rozeznat, a vyzývá Komisi, aby do začátku příštího programového období připravila v příhraničních oblastech rozsáhlou mediální informační kampaň o výhodách územní spolupráce a to dosažených výsledcích v této oblasti;
53. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi a členským státům.
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ
Význam územní spolupráce v uplynulých pěti letech značně vzrostl tím, že bylo přijato obecné nařízení o strukturálních fondech a že vstoupila v platnost Lisabonská smlouva.
Finanční rámec na období 2007–2013 zařadil cíl „územní spolupráce“ ke třem pilířům politiky soudržnosti Evropské unie a následoval po iniciativě Společenství INTERREG.
Následně se „územní soudržnost“ stala v článku 174 Smlouvy jednou ze tří složek politiky soudržnosti společně se soudržností hospodářskou a společenskou.
Díky tomuto postavení se cíl územní soudržnosti jednoznačně zařadil k hlavním prioritám Evropské unie.
Zpravodajka zastává názor, že cílem územní spolupráce je odstranit fyzické, administrativní a regulativní překážky a zmírnit „efekt hranic“ mezi oblastmi a regiony, aby tyto oblasti a regiony mohly společně reagovat na obecné územní výzvy (služby, infrastruktura, urbanismus a územní plánování), globální výzvy (globalizace, změna klimatu), hospodářské a společenské výzvy.
Skýtá doposud nedostatečně využitý potenciál v oblasti konkurenceschopnosti a podílí se na „vytváření co nejužšího svazku mezi národy Evropy“.
Zpráva, v níž jsou následně hodnoceny programy INTERREG III (realizované v období 2000–2006), přesvědčivě dokládá přidanou hodnotu tohoto cíle pro evropský projekt a popisuje některé příklady toho, čeho bylo úspěšné dosaženo: 1030 projektů v oblasti infrastruktury a více než 18 tisíc kilometrů nově vybudovaných nebo finančně podpořených silnic, 115 200 pracovních míst, 5 800 založených a přímo nebo nepřímo vytvořených či zachráněných podniků, téměř 12 tisíc vytvořených sítí a struktur v oblasti spolupráce a více než 544 tisíc osob (včetně studentů), které se zúčastnily kurzů, vzdělávání, seminářů, pracovních skupin, setkání a dalších vzdělávacích činností
Následné hodnocení iniciativy Společenství INTERREG III v období 2000–2006 ( INTERREG III Community Initiative (2000-2006) Ex-Post Evaluation ) (č. 2008.ES.16.0.AT.016). .
Podpořit cíl „územní spolupráce“
Ambiciózní rozpočet
V souladu s postojem Evropského parlamentu vyjádřeným v usnesení ze dne 7. října 2010 o regionální politice a politice soudržnosti EU po roce 2013, s postojem Evropské komise popsaným v závěrech její páté zprávy o hospodářské, sociální a územní soudržnosti, s doporučeními Výboru regionů a se závěry neformálního zasedání Rady ministrů pro regionální politiku, které se konalo v Liège ve dnech 22. a 23. listopadu 2011, se zpravodajka domnívá, že „cíl 3“ je třeba zásadním způsobem posílit.
V současné době na něj víceletý finanční rámec vyčleňuje 8,5 miliard EUR (což představuje pouhých 2,5 % strukturálních výdajů EU).
V průběhu jednání o předchozím programovém období Komise žádala, aby cíl 3 dosáhl podílu alespoň ve výši 5 % celkového rozpočtu politiky soudržnosti.
V roce 2013 tento cíl dozraje.
Poptávka po spolupráci je silná a potřeby jsou nedozírné.
Zpravodajka je přesvědčena o tom, že je na Evropském parlamentu, aby podpořil ambice subjektů zapojených do územní spolupráce a aby opět požádal o vyčlenění alespoň 7 % celkového rozpočtu politiky soudržnosti na tento cíl.
Stabilní struktura
Zpravodajka je toho názoru, že struktura tohoto cíle musí být zachována ve třech okruzích, neboť každý z nich má svoji logiku a účel.
Přeshraniční spolupráce (73 % rozpočtu) poskytuje finanční prostředky na realizaci společných strategií regionů, které se nacházejí podél vnitřních (někdy i vnějších) hranic členských států (přičemž vzdálenost mezi těmito regiony nepřesahuje 150 kilometrů).
Její provádění územně spadá do úrovně NUTS3 a zabývá se místními potřebami v pohraničních spádových oblastech.
Zpravodajka se domnívá, že tento místní rozměr přeshraniční spolupráce by mohl být ohrožen debatou o převedení způsobilosti na úroveň NUTS 2, o něž některé subjekty žádají.
U některých projektů však využití možností nabízených článkem 21 nařízení o Evropském fondu pro regionální rozvoj ohledně umístění operací v rámci přeshraniční a nadnárodní spolupráce přináší flexibilitu, což je třeba podporovat.
Tento článek v odůvodněných případech umožňuje poskytnout finanční prostředky na výdaje, které nespadají pod způsobilost programu.
Nadnárodní spolupráce (20 % rozpočtu) má v širším měřítku podporovat spolupráci mezi sousedícími regiony, které patří do jedné zeměpisné oblasti, a to ve strategicky prioritních oblastech Unie, jako je výzkum a vývoj, informační společnost, životní prostředí, vysokoškolské vzdělávání, mobilita, udržitelný rozvoj měst a řízení přírodních katastrof.
Meziregionální spolupráce (4 % rozpočtu) se týká spolupráce mezi všemi regiony sedmadvaceti členských států bez ohledu na jejich zeměpisnou polohu a týká se výhradně výměny informací, zkušeností a osvědčených postupů.
Ze zkušeností
„Zdroj: Ředitelství programu INTERREG IVC na období 2007–2013: první výzva k předkládání návrhů: 4832 kandidátů a 492 vybraných projektů, druhá výzva k předkládání návrhů: 4671 a 481 vybraných projektů.“ vyplývá, že u výzev k předkládání návrhů projektů v oblasti meziregionální spolupráce je poptávka desetkrát vyšší než nabídka.
Tento rozdíl může správnímu orgánu přinést další administrativní zátěž a u kandidátů může vyvolat pocit frustrace.
Chceme-li dosáhnout určitých úspor a zároveň zvýšit kvalitu projektů, lze přehodnotit míru spolufinancování v případě předkladatelů pocházejících z regionů spadajících pod cíl „konkurenceschopnost a zaměstnanost“.
Zpravodajka rovněž navrhuje, aby regiony ve větší míře využívaly možnosti, které jim nabízí čl.
37, odst.
6 písm. b) obecného nařízení.
Tento článek umožňuje na podnět členského státu do operačního programu „konvergence“ nebo „regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost“ zahrnout opatření v oblasti meziregionální spolupráce s regionem nebo místním orgánem jiného členského státu.
Meziregionální okruh cíle územní spolupráce lze využít za účelem podpory, koordinace, kapitalizace, výměny osvědčených postupů a usnadnění strategických obměn v projektech, které se tímto způsobem provádí.
Program INTERACT by tedy byl účinnější, kdyby byl úžeji propojen s tímto okruhem.
Program URBACT II (který se zabývá výměnou informací s cílem podpořit udržitelný rozvoj měst) zaznamenal jistý úspěch, a proto by měl nadále pokračovat.
V souvislosti s rozpravou o programu Erasmus pro místní zastupitele by bylo užitečné zajistit, aby se do těchto sítí, které slouží k různým výměnám (meziregionální spolupráce/programy INTERACT a URBACT), ve větší míře zapojovali volení zástupci, což tyto výměny lépe zviditelní a poslouží jako politický impulz.
Toto by mohl být první krok při uskutečňování projektu Erasmus pro zvolené místní a regionální představitele;
Účinným nástrojem je i program ESPON, který v oblasti územní spolupráce a příhraničních oblastí zpřístupňuje studie a databáze.
Stále je ale třeba vyvíjet úsilí o lepší zpřístupnění těchto výsledků všem subjektům zapojeným do spolupráce a o jejich další zviditelnění.
Zajistit, aby byla územní spolupráce strategičtější, a zařadit ji k „hlavnímu proudu“
Má-li být poměr těchto tří okruhů z obecného hlediska zachován, musí být plánování strategičtější a probíhat ve všech fázích procesu.
Zpravodajka si přeje, aby opatření v oblasti spolupráce podléhala koordinaci na všech úrovních správy, v souladu se strategií Evropa 2020, která bude přizpůsobena potřebám jednotlivých území, a v souladu s dalšími stávajícími územními strategiemi (eurookresy (eurodistricts) , euroregiony, makroregiony, atd.).
Územní spolupráce se v některých případech potýká s tím, že je finanční návratnost zvažována pouze na vnitrostátní úrovni, a se syndromem „své peníze chci zpět“, kdy si členské státy a zapojené subjekty rozdělí finanční prostředky na projekty na svém území, aniž by skutečně spolupracovaly a využily evropské přidané hodnoty.
Zpravodajka tudíž navrhuje, aby byly přidělovány prostředky na jednotlivé programy územní spolupráce, což umožní lépe a uceleněji reagovat na potřeby v oblasti spolupráce.
Evropská komise by mohla zachovat hlavní demografické kritérium a zároveň by mohla zvážit zavedení dalších strategických kritérií, která by byla měřitelná a relevantní a odrážela by potřeby daných území, aniž by bylo ohroženo nejdůležitější kritérium – demografie.
Doplňující ukazatele by mohly zohlednit specifické rysy územní spolupráce, jako je propojení a přístup k infrastrukturám nebo jako jsou některé další ukazatele související se strategií Evropa 2020.
Zpravodajka je toho názoru, že rozpočet pro územní spolupráci je sice nutné výrazným způsobem navýšit, avšak stejně se nikdy nebude moci zhostit financování velkých projektů přeshraniční či nadnárodní infrastruktury, které Evropa potřebuje v oblasti dopravy, energie a nových komunikačních technologií.
Chceme-li skutečně uplatnit zásadu územní soudržnosti a posílit přidanou evropskou hodnotu finančních prostředků přidělených v rámci cíle „konvergence“ a „konkurenceschopnost a zaměstnanost“, je třeba, aby se cíl „územní spolupráce“ lépe doplňoval s hlavním proudem.
Navrhujeme tedy, aby byl na počátku programového období pro účely cíle „konvergence“ a „konkurenceschopnost a zaměstnanost“ použit územní přístup pro poskytování finančních prostředků řadě prioritních projektů, jako jsou např. transevropské dopravní sítě, jež byly předem vymezeny a schváleny příslušnými programovými partnery v souladu se zásadami víceúrovňového systému správy a partnerství.
Zpravodajka by rovněž chtěla zdůraznit význam zkušeností nabytých při realizaci multiregionálních operačních programů, jako je např. program „Loire“ nebo „Massif Central“ ve Francii, které vycházejí ze společného územního základu.
Zaujmout územní přístup k dalším politikám EU
Makroregionální strategie pro Pobaltí a Podunají u mnoha subjektů vzbudily obavy i nadšení.
Zpravodajka by chtěla připomenout, že tyto strategie nepředstavují novou mezivládní strukturu spolupráce, která by byla řízena výhradně ústředními orgány členských států, ani nový subjekt Společenství, neidentifikovaný, svébytný a nezávislý na regionální politice.
Zásadní a rozhodující význam má pravidlo „tří ne“: žádné nové orgány, žádná nová pravidla a žádné nové rozpočtové linie v makroregionálních strategiích.
Logika makroregionů a experimentální logika koordinace společných projektů na velmi rozsáhlém území, která se soustředí na uplatnění výhod plynoucích z integrovaného a mnohaodvětvového přístupu, a to v souvislosti se společnými strategickými činnostmi, jejichž finanční zajištění pochází z již existujících fondů, si však v závislosti na prokázaných výsledcích zasluhuje zvláštní pozornost.
Nechceme-li, aby se Evropa zahltila makroregiony, můžeme využít systém správy nadnárodního okruhu ke koordinaci procesu přípravy, určování a řízení těchto strategií, a zároveň určit, ve kterých oblastech by tyto strategie byly užitečné a žádoucí.
Stejně tak musí nadnárodní okruh do svých příprav zahrnout možnost koordinace s dalšími zásadními strategiemi Společenství, jako jsou transevropské dopravní sítě a strategie využívané v rámci integrované námořní politiky.
Uplatňování spolupráce na vnějších hranicích se potýká s nedostatky a obtížemi, především kvůli nedostatečné součinnosti předpisů pro jednotlivé fondy (Evropský fond pro regionální rozvoj, evropský nástroj sousedství a partnerství, nástroj předvstupní pomoci, Evropský rozvojový fond) a kvůli otázkám řízení.
Vyzýváme dotčená generální ředitelství Evropské komise k lepší koordinaci svých činností v této oblasti.
Podporovat vytváření evropských seskupení pro územní spolupráci (ESÚS)
V roce 2006 byl zvláštním nařízením vytvořen právní nástroj, který usnadňuje územní spolupráci a jímž je Evropské seskupení pro územní spolupráci (ESÚS).
Seskupení ESÚS lze využít pro všechny tři okruhy územní spolupráce a představuje jedinečný nástroj územní správy.
K jeho zavedení došlo v době, kdy probíhala jednání o legislativním balíčku pro stávající víceletý finanční rámec (2007–2013).
Toto nařízení umožňuje vnitrostátním, regionálním nebo místním orgánům vytvářet společná seskupení s vlastní právní subjektivitou s cílem realizovat programy a projekty spolupráce.
Významným způsobem tedy přispívá k víceúrovňovému systému správy.
Zkušenosti s již ustavenými nebo vytvářejícími se seskupeními ESÚS dokládají, že tento nástroj funguje uspokojivě.
Pokud jde o regionální a místní orgány, vyhovuje potřebám strukturované spolupráce z finančního hlediska, z hlediska právního statusu a víceúrovňové správy, a to dokonce nad očekávání evropských zákonodárců.
Nicméně je nezbytné, aby místní a regionální orgány v EU lépe znaly problematiku seskupení ESÚS.
Seskupení ESÚS se kromě toho potýká s nezanedbatelným množstvím dalších obtíží, které se týkají především právní oblasti, organizační složky a problémů spojených s přístupem k finančním prostředkům, a to zejména v počáteční fázi (jako jsou například problémy související se zřizovatelskou zemí a s příliš dlouhými registračními postupy).
Zpravodajka by se ráda připojila k Výboru regionů, jenž upozorňuje na řadu problémů: nezbytnost vyjasnit status evropského seskupení pro územní spolupráci (ESÚS) v rámci právních systémů členských států, problémy při zajišťování, aby bylo schváleno vytvoření evropského seskupení pro územní spolupráci (ESÚS) zahrnujícího subjekty sídlící v členském státě a ve státě mimo EU, nezbytnost přeformulovat čl.
4 odst.
3 s cílem zajistit, že tříměsíční časový limit, v rámci něhož musejí členské státy schválit jeho zřízení, či se mu jinak přísně podřídit a u seskupení ESÚS zjednodušit právní předpisy týkající se zaměstnanců a systému zdanění.
Dále je třeba, aby pravidla pro přístup k finančním prostředkům lépe zohledňovala zvláštní povahu seskupení ESÚS, nepovažovala je za jednočlenné partnery, ale přistupovala k nim jako k mnohostranným a mnohonárodním orgánům.
Konečně, budou-li seskupením ESÚS udělovány globální granty, které jim umožní přímo využívat strukturální fondy v souladu se strategií určenou daným programem, usnadní to realizaci projektů a podpoří vytváření nových seskupení.
Usnadnit provádění
Cíl 3 umožňuje komplexní a mnohostrannou spolupráci, která sdružuje partnery z různých členských států.
Tato omezení si vyžadují vypracování zvláštního nařízení, které by skutečně usnadnilo provádění těchto programů.
Zpravodajka navrhuje řadu opatření, o něž žádají subjekty působící na místní úrovni, a to především: zjednodušení pravidel pro audit a kontrolu, systematičtější využívání nákladů, vymezení přesnějšího rámce pravidel způsobilosti pro výdaje Společenství, flexibilitu při postupu automatického rušení prostředků na závazky a navýšení technické pomoci, aby se řídící orgány mohly ve větší míře zaměřit na strategickou podporu projektů spíše než na formální správnost žádostí.
Zpravodajka by nicméně chtěla připomenout, že první na seznamu opatření vedoucích ke zjednodušení je stabilizace pravidel.
Při uplatňování územní spolupráce se rovněž často setkáváme s problémem, který spočívá v tom, že se soukromé subjekty obávají složitosti tohoto typu projektů a rizik, jež s nimi souvisí.
Zpravodajka tudíž vyzývá Komisi, aby zajistila větší zapojení těchto subjektů, především tím, že zavede systémy finančního inženýrství podle modelu iniciativ JEREMIE a JESSICA, a tím usnadní přeshraniční projekty, které jsou hybatelem hospodářského rozvoje, a vytváření partnerství veřejného a soukromého sektoru.
Zajistit zviditelnění územní spolupráce
Územní spolupráce se značným způsobem týká problém, s nímž se z obecného hlediska potýkají strukturální fondy jako takové: nedostatečné zviditelnění.
Územní spolupráce nepřijde na mysl občanům v každodenním životě, ústředním, regionálním ani místním správním orgánům členských států, a ani těm, kteří vytváří dlouhodobé plány politik evropských orgánů.
Chceme-li územní spolupráci zviditelnit, musíme jednat na všech třech zmíněných úrovních.
Odpověď na tuto výzvu musí být dvojí:
– územní spolupráce, tato velká evropská myšlenka, se musí stát pro všechny občany symbolickým ztělesněním EU,
– političtí činitelé a úředníci na všech úrovních se musí obeznámit s praktickými aspekty územní spolupráce, které mohou souviset s jejich pracovní činností.
Zpravodajka tudíž vyzývá Komisi, aby především zvážila možnosti řešení, které by seskupením ESÚS umožnily se lépe zviditelnit u subjektů zapojených do územní spolupráce a u občanů.
Domnívá se rovněž, že zintenzivnění spolupráce v oblasti vzdělávání a kultury spolu se zapojením do plnění cílů strategie Evropa 2020 pro inteligentní růst podporující začlenění by zvýšila míru zapojení občanů a nevládních organizací a stejně tak přispěla ke zviditelnění územní spolupráce a také k odbourávání „psychických bariér“, které občanům brání více se sblížit;
Konečně je rovněž nezbytné lépe koordinovat komunikaci mezi všemi subjekty zapojenými do procesu uplatňování územní spolupráce, například počínaje zavedením jednotného loga.
Komise by kromě toho mohla zvážit přípravu informační kampaně, která by za pomoci programu INTERACT proběhla v příhraničních regionech.
VÝSLEDEK ZÁVĚREČNÉHO HLASOVÁNÍ VE VÝBORU
Datum přijetí
22.3.2011
Výsledek konečného hlasování
+:
–:
0:
45
1
Členové přítomní při konečném hlasování
François Alfonsi, Luís Paulo Alves, Charalampos Angourakis, Sophie Auconie, Victor Boştinaru, Zuzana Brzobohatá, Francesco De Angelis, Tamás Deutsch, Rosa Estaràs Ferragut, Danuta Maria Hübner, Juozas Imbrasas, María Irigoyen Pérez, Seán Kelly, Evgeni Kirilov, Constanze Angela Krehl, Petru Constantin Luhan, Ramona Nicole Mănescu, Riikka Manner, Iosif Matula, Erminia Mazzoni, Miroslav Mikolášik, Franz Obermayr, Jan Olbrycht, Markus Pieper, Tomasz Piotr Poręba, Monika Smolková, Georgios Stavrakakis, Csanád Szegedi, Nuno Teixeira, Michail Tremopoulos, Lambert van Nistelrooij, Oldřich Vlasák, Joachim Zeller, Elżbieta Katarzyna Łukacijewska
Náhradník(ci) přítomný(í) při konečném hlasování
Andrea Cozzolino, Karima Delli, Jens Geier, Ivars Godmanis, Karin Kadenbach, Marie-Thérèse Sanchez-Schmid, Vilja Savisaar-Toomast, Elisabeth Schroedter, László Surján
Náhradník(ci) (čl.
187 odst.
2) přítomný(í) při konečném hlasování
Vladko Todorov Panayotov, Britta Reimers, Ivo Strejček
