31.
1.
2012 B7-0044/2012 NÁVRH USNESENÍ předložený na základě prohlášení Rady a Komise
v souladu s čl.
110 odst.
2 jednacího řádu
o zasedání Evropské rady konaném dne 30. ledna 2012
Elmar Brok
za skupinu PPE
Roberto Gualtieri
za skupinu S&D
Guy Verhofstadt
za skupinu ALDE
Daniel Cohn-Bendit
za skupinu Verts/ALE
PE479.465v01-00 B7‑0044/2012 Usnesení Evropského parlamentu o zasedání Evropské rady konaném dne 30. ledna 2012
Evropský parlament ,
– s ohledem na závěry Evropské rady ze dne 30. ledna 2012,
– s ohledem na závěry zasedání Evropské rady konaného ve dnech 9. a 10. prosince 2011,
– s ohledem na prohlášení představitelů států a vlád zemí eurozóny ze dne 9. prosince 2011,
– s ohledem na postoj vlády Spojeného království,
– s ohledem na balíček šesti právních aktů a na dva návrhy Komise týkající se posílení fiskální kázně Nařízení o posílení hospodářského a rozpočtového dohledu nad členskými státy (COM (2011) 0819) a nařízení o společných ustanoveních týkajících se sledování a posuzování návrhů rozpočtových plánů (COM (2011) 0821).
,
– s ohledem na prohlášení, které učinil předseda Komise na zasedání konaném dne 18. ledna 2012,
– s ohledem na výsledek jednání, které proběhlo v rámci pracovní skupiny pro euro ustanovené ad hoc a Euroskupiny,
– s ohledem na nezbytnost zachovat jednotné podmínky pro smluvní strany jak v rámci eurozóny, tak mimo ni,
– s ohledem na návrh, který jménem Parlamentu předložili jeho zástupci v pracovní skupině ustanovené ad hoc ,
– s ohledem na své usnesení ze dne 18. ledna 2012 o návrhu mezinárodní dohody o stabilitě, koordinaci a správě v hospodářské a měnové unii,
– s ohledem na čl.
110 odst.
2 jednacího řádu,
1. znovu potvrzuje své usnesení ze dne 18. ledna 2012 s poukazem na konečné znění dohody o stabilitě, koordinaci a správě v hospodářské a měnové unii a opakuje, že se domnívá, že by bylo lepší dosáhnout dohody v rámci práva EU; vyjadřuje politování nad tím, že v důsledku námitek ministerského předsedy Spojeného království nebylo možné dosáhnout dohody mezi všemi členskými státy;
2. poznamenává však, že prakticky všech prvků obsažených v nové dohodě lze dosáhnout (a ve značné míře již bylo dosaženo) v rámci stávajícího právního rámce EU a sekundárních právních předpisů, kromě zlatého pravidla, obráceného hlasování kvalifikovanou většinou a zapojení ESD;
3. je přesvědčen, že konečné znění textu bylo oproti původnímu návrhu v několika bodech vylepšeno a že do něj byla začleněna řada změn navržených Parlamentem, a to zejména:
– závazek, že metoda Společenství bude uplatňována v plném rozsahu;
– dohoda o stabilitě, koordinaci a správě bude prováděna prostřednictvím sekundárních právních předpisů, tedy při plném zapojení Evropského parlamentu;
– větší, nikoli však úplný soulad mezi balíčkem šesti právních aktů a novou dohodou;
– uznání práv smluvních stran, jejichž měnou není euro, účastnit se těch částí eurosummitů, na nichž se bude projednávat konkurenceschopnost, celková struktura eurozóny a základní pravidla, jež pro ni budou platit v budoucnosti;
– spolupráce mezi Evropským parlamentem a vnitrostátními parlamenty by měla probíhat na základě vzájemné dohody a v souladu se dohodou;
– doplnění odkazu na cíle udržitelného růstu, zaměstnanosti, konkurenceschopnosti a sociální soudržnosti;
– závazek začlenit do pěti let obsah dohody do právního rámce EU;
4. uznává, že fiskální stabilita je důležitou součástí řešení stávající krize; trvá nicméně na tom, že hospodářská obnova si žádá opatření, jež posílí solidaritu a podpoří udržitelný růst a zaměstnanost; vítá skutečnost, že Evropská rada si je toho nyní vědoma, avšak trvá na tom, že je třeba přijmout konkrétní a dalekosáhlá opatření;
5. připomíná, že vyzýval k co nejrychlejšímu vytvoření fondu pro splácení dluhu na základě návrhu německé rady ekonomických expertů; vyzývá k začlenění právních předpisů, které budou k vytvoření takového fondu nezbytné, a to nejlépe do legislativního procesu spojeného se stávajícím balíčkem dvou právních aktů; vyjadřuje politování nad tím, že k takovému kroku dosud nebyl dán podnět; vyzývá Komisi, aby předložila návrh důrazných opatření, která by podpořila růst a zaměstnanost;
6. kromě série opatření k zajištění fiskální stability žádá nyní rovněž i o zavedení projektových dluhopisů, přijetí plánu pro dluhopisy stability a zavedení globální daně z finančních transakcí na evropské úrovni, což již bylo předmětem návrhu Komise;
7. upozorňuje dále na to, že v nové dohodě chybí několik dalších významných prvků:
– opatření, která zabrání uplatňování dvojích standardů, pokud jde o normy obsažené v dohodě a normy obsažené v Lisabonské smlouvě a v acquis communautaire ;
– všechny smluvní strany dohody, stávající i budoucí členové eurozóny, by měly mít stejné právo účastnit se všech schůzí v rámci eurosummitů, a to v plném rozsahu;
8. vyjadřuje politování nad skutečností, že konečné znění nezohledňuje požadavek Parlamentu zajistit možnost plné účasti jeho předsedy na neformálních schůzích v rámci eurosummitů; trvá na tom, že by stávající pozvání měl nově zvolený předseda eurosummitu změnit tak, aby zajistilo plnou účast předsedy Parlamentu;
9. trvá na tom, že by smluvní strany měly plně dodržet svůj závazek začlenit nejpozději do pěti let dohodu o stabilitě, koordinaci a správě do smluv EU, a žádá, aby do té doby byly odstraněny stávající nedostatky Lisabonské smlouvy;
10. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení hlavám států a předsedům vlád, předsedovi Evropské rady, předsedovi Euroskupiny, parlamentům členských států, Komisi a Evropské centrální bance.
