23.
11.
2009 B7-0173/2009 NÁVRH USNESENÍ předložený na základě prohlášení Komise
v souladu s čl.
110 odst.
2 jednacího řádu
o světovém summitu FAO o zajišťování potravin – vymýcení hladovění ve světě
Patrick Le Hyaric
a
João Ferreira
za skupinu GUE/NGL
PE432.789v01-00 B7‑0173/2009 Usnesení Evropského parlamentu o světovém summitu FAO o zajišťování potravin – vymýcení hladovění ve světě
Evropský parlament ,
– s ohledem na prohlášení světového summitu o zajišťování potravin, který uspořádala Organizace OSN pro výživu a zemědělství (FAO) ve dnech 16. až 18. listopadu 2009,
– s ohledem na nedávná podrobná doporučení vládám, jak posílit udržitelné zemědělské systémy a ukončit hladovění a chudobu, která vypracoval Mezinárodní panel OSN pro hodnocení zemědělských technologií a vědy pro rozvoj (IAASTD), jenž byl zřízen z podnětu organizace FAO a Světové banky pod záštitou rozvojového programu OSN, programu OSN pro životní prostředí, Světové zdravotnické organizace a organizace UNESCO,
– s ohledem na čl.
110 odst.
2 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že právo na výživu je lidským právem,
B. vzhledem k tomu, že mezinárodní společenství musí reagovat na nebývalé navýšení počtu osob, které trpí hladem a jichž je nyní přes miliardu,
C. vzhledem k tomu, že jedním z rozvojových cílů tisíciletí je do roku 2015 snížit počet hladovějících ve světě o polovinu,
D. vzhledem k tomu, že návrh vymýtit hladovění ve světě do roku 2025 nebyl na summitu organizace FAO schválen,
E. vzhledem k tomu, že rozsah současné potravinové krize je důsledkem dvacetiletého uplatňování nevhodné politiky, nedostatečných investic do zemědělství a zanedbání zemědělského odvětví na úkor malých a středních zemědělských podniků, ačkoli toto odvětví přímo zajišťuje výživu 70 % chudého obyvatelstva na celém světě,
F. vzhledem k tomu, že politika liberalizace, privatizace a volného obchodu měla za následek opuštění půdy malými a středními zemědělci, sloučení půdy a zaujetí dominantního postavení v produkci velkými zemědělsko-potravinářskými společnostmi,
G. vzhledem k tomu, že v chudých zemích, které nejsou čistými dovozci potravin, zůstávají ceny potravin, i přes dobrou světovou produkci obilovin v roce 2009, neúměrně vysoké, což je způsobeno volatilitou cen, a že velká potravinová nejistota tíží 31 zemí, které nezbytně potřebují urychlenou pomoc,
H. vzhledem k tomu, že dotace členských států na zemědělská paliva vede k intenzivní velkovýrobě paliv na zprivatizovaných půdách, aby se vyhovělo poptávce vývozních trhů; vzhledem k tomu, že tato podpora přispěla ke zvýšení cen obilovin a olejnatých semen a plodů na mezinárodním trhu,
I. vzhledem k tomu, že Světová banka, Mezinárodní měnový fond a Světová obchodní organizace prosadily v rozvojových zemích opatření k liberalizaci obchodních výměn, což posílilo hospodářskou soutěž v zemědělství na úkor místních kultur a zemědělců,
J. vzhledem k tomu, že obchod se zemědělskými produkty a nespravedlivé podmínky obchodních výměn na světovém trhu vedou k hladovění,
K. vzhledem k tomu, že zahraniční podniky a státy získávají přístup k milionům hektarů zemědělské půdy v rozvojových zemích s cílem zajistit své vlastní zásobování potravinami z dlouhodobého hlediska a že nárůst počtu nákupních transakcí zemědělské půdy státy a podniky je novou formou neokolonialismu, kdy chudé země produkují potraviny pro bohaté země na úkor svého vlastního obyvatelstva,
L. vzhledem k tomu, že změna klimatu sníží zdroje vody a povede k většímu zaplevelení, četnosti výskytu škůdců a nemocí a že v roce 2050 se potravinová a zemědělská produkce v některých oblastech rozvojových zemí sníží o 30 %,
M. vzhledem k tomu, že rozvojové země se na změně klimatu podílely nejméně, ale trpí jejími nejzávaznějšími následky, a že 40 % mezinárodních investic určených na snížení chudoby je ohroženo změnou klimatu,
1. opětovně zdůrazňuje svůj požadavek vytvořit strategii boje proti hladovění založenou na právu na výživu, která se zaměřuje na spravedlivé sdílení odpovědnosti, zajištění příjmů pro nejchudší obyvatele a přístup k potravinám;
2. domnívá se, že světový potravinový systém naléhavě potřebuje rozsáhlou reformu, a žádá přijetí nezbytných politik, strategií a programů pro zajištění zásad potravinové soběstačnosti, bezpečnosti a nezávislosti;
3. lituje nedostatečného zájmu bohatých zemí, a zejména skupiny G8, a ostatních vedoucích představitelů států a vlád, kteří se nezúčastnili summitu organizace FAO;
4. lituje, že závěrečné prohlášení ze summitu organizace FAO v Římě neobsahuje ani časový plán, ani údaje související s bojem proti hladovění ve světě, a zároveň lituje, že neobsahuje finanční závazky pro uskutečnění nezbytných investic do udržitelného rodinného zemědělství;
5. zdůrazňuje, že pro boj proti chudobě je zapotřebí investovat do udržitelného rodinného zemědělství, zejména v rozvojových zemích, a že je nezbytné vyvinout úsilí o zvýšení podílu zemědělství v těchto fondech;
6. lituje, že na summitu organizace FAO v Římě nebyla přijata konkrétní opatření pro posílení Výboru pro celosvětové zajišťování potravin, ani opatření, která by umožnila nezbytnou bezodkladnou reformu FAO;
7. vyzývá Radu, Komisi a členské státy, aby zajistily nezbytnou pomoc v zemědělství rozvojovým zemím s cílem dosáhnout rozvojového cíle tisíciletí, a zejména snížení počtu osob trpících hladem ve světě o polovinu do roku 2015;
8. obává se, aby nárůst nepotravinářského využití zemědělských produktů, na prvním místě zejména jako biopaliv, nenahradil zemědělskou produkci potravin a aby používání geneticky modifikovaných organismů pod tlakem zemědělského průmyslu neohrozilo potravinovou bezpečnost a nezávislost;
9. domnívá se, že reformy společné zemědělské politiky, jež se řídí liberalizací zemědělských trhů, která je prováděna v rámci vyjednávání Světové obchodní organizace a odpovídá jedinému zájmu velkých potravinářských podniků, přispěly k oslabení světového zemědělského odvětví;
10. domnívá se, že zemědělská produkce musí sloužit především k výživě obyvatelstva a neměla by upřednostňovat monokultury pro vývoz a že veřejné dotace ve prospěch kultury olejových semen a plodů musí být omezeny na vytvoření nezbytných soběstačných kapacit a podmínek pro dodržení ekologických a sociálních norem;
11. domnívá se, že schopnost zemí rozvíjet produkci pro zajištění jejich vnitrostátních nebo regionálních potravinových potřeb se musí stát prioritou, a předpokládá, že všem zemím poskytne možnost dosáhnout potravinové nezávislosti;
12. požaduje více investic do zemědělského odvětví a potravinové produkce rozvojových zemí, zejména do infrastruktur, jako je zavlažování, přeprava a skladování zemědělských produktů;
13. prohlašuje, že propojení udržitelného rodinného zemědělství a zemědělských družstev s politickou vůlí přemístit produkce a upřednostnit místní a regionální obchod mohou přispět k ochlazení planety, ale také k ochraně úrodnosti půd a biologické rozmanitosti;
14. odmítá vnucování obchodních dohod a slepou liberalizaci a je naopak nakloněn spravedlivému obchodu a kultuře založené na právech, tedy na právech přístupu ke vzdělání, vodě, potravinám a zdravotní péči;
15. vyzývá mezinárodní společenství, aby výrazně zvýšilo svou finanční podporu na účely přizpůsobování se změně klimatu jednotlivých rozvojových zemí a zmírňování jejích dopadů na tyto země a aby prozkoumalo inovační mechanismy financování v tomto ohledu;
16. vyzývá Komisi a členské státy, aby správně vyhodnotily spojitosti mezi změnou klimatu a rozvojovými cíli tisíciletí a zahrnuly přizpůsobení se změně klimatu a zmírnění jejích dopadů do projektů a programů určených pro plnění rozvojových cílů tisíciletí, stejně jako do všech strategií ke snížení chudoby;
17. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, vládám a parlamentům členských států a generálnímu tajemníkovi OSN.
