KONEČNÉ ZNĚNÍ
A6-0180/2005
6.
6.
2005
ZPRÁVA
o zúčtování a vypořádaní v Evropské unii
(2004/2185(INI))
Hospodářský a měnový výbor
Zpravodajka:
Piia-Noora Kauppi
PE 353.491v03-00
OBSAH
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU............................................................3
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ..............................................................................................11
POSTUP...................................................................................................................................15
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
o zúčtování a vypořádání v Evropské unii
( 2004/2185(INI) )
Evropský parlament ,
– s ohledem na sdělení Komise ze dne 28. dubna 2004 nazvané „Zúčtování a vypořádání v Evropské unii – cesta vpřed“ ( KOM(2004)0312 ),
– s ohledem na první a druhou zprávu Giovanniniho skupiny o struktuře přeshraničního zúčtování a vypořádání v EU, vydané v listopadu 2001 a v dubnu 2003,
– s ohledem na své usnesení ze dne 15. ledna 2003 o sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu nazvaném „Zúčtování a vypořádání v Evropské unii: hlavní otázky politiky a budoucí úkoly“
Úř. věst.
C 38 E, 12.2.2004, s. 265. ,
– s ohledem na poradní a monitorovací expertní skupinu (skupina CESAME), kterou zřídila Komise a jejíž první schůzka se konala dne 16. července 2004,
– s ohledem na prohlášení čtyř po sobě následujících předsednictví EU – Irské republiky, Nizozemska, Lucemburska a Spojeného království ze dne 26. ledna 2004, v němž je zdůrazněn význam lisabonského procesu a potřeba zlepšit kvalitu regulace a posoudit jiné než legislativní možnosti,
– s ohledem na připomínky vznesené prezidentem Evropské centrální banky v průběhu diskuse v plénu dne 25. října 2004;
– s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
– s ohledem na zprávu Hospodářského a měnového výboru ( A6‑0180/2005 ),
A. vzhledem k tomu, že se v současné době infrastruktura pro zúčtování a vypořádání cenných papírů v EU teprve vytváří a přeshraniční zúčtování a vypořádání je stále nedostatečně harmonizováno, a vzhledem k tomu, že Komise provádí studii hodnocení dopadu s přihlédnutím k zájmům všech účastníků (emitentů, investorů a finančních zprostředkovatelů), aby zjistila komparativní výhody regulačních nebo neregulačních opatření ke snížení nákladů na přeshraniční transakce (včetně odstranění Giovanniniho překážek), a vzhledem k tomu, že studie může nebo nemusí navrhnout legislativní úpravu,
B. vzhledem k tomu, že evropský sektor zúčtování a vypořádání je v případě domácích transakcí úspěšné, inovativní a vstřícné k požadavkům klientů, a vzhledem k tomu, že existuje významný prostor pro zvýšení efektivity v oblasti přeshraničního zúčtování a vypořádání transakcí s cennými papíry, kde je infrastruktura pro vypořádání cenných papírů roztříštěna do mnoha různých národních systémů; a vzhledem k tomu, že uživateli zúčtovacích a vypořádacích služeb jsou převážně velké firmy, které jsou schopny tvrdě vyjednávat s poskytovateli služeb na obranu svých zájmů; vzhledem k tomu, že je třeba zdůraznit význam dosažení globálního systému, který poskytuje bezpečný a účinný rámec pro transakce ve prospěch všech uživatelů (investorů, emitentů, finančních zprostředkovatelů), a tím podporuje hospodářskou soutěž,
C. vzhledem k tomu, že v EU existuje na trhu služeb poskytujících zúčtování a vypořádání konkurence, avšak její míra se různí v závislosti na konkrétní poskytované službě a počet hlavních poskytovatelů služeb je poměrně nízký (například řada větších místních správců cenných papírů provádí „interní“ zúčtování a vypořádání převodem cenných papírů mezi zákazníky ve svých vlastních účetních záznamech);
Vzhledem k tomu, že by Komise měla náležitě rozlišovat mezi službami po uskutečnění obchodu, v jejichž zajišťování mezi sebou soutěží tyto instituce:
a) centrální depozitáře cenných papírů (CSD), které vedou centrální evidenci a současně také zajišťují konečné (centrální) vypořádání.
V určitých případech mohou rovněž provádět jiné než klíčové operace, např. netting, ve sdělení Komise popisovaný jako zúčtování (clearing).
V některých případech rovněž zajišťují správu cenných papírů a bankovní služby;
b) mezinárodní centrální depozitáře cenných papírů (ICSD), které provádějí dvojí činnost: (1) působí jako centrální depozitáře cenných papírů pro vypořádání obchodů s eurobondy (mezinárodně obchodovatelnými dluhopisy), a (2) provádějí rovněž globální správu cenných papírů, pro něž nefungují jako depozitáře.
Jako součást této globální správy zajišťují úvěrové programy a ostatní tripartitní služby; a
c) centrální protistrany (CCP), které poskytují centrální záruku a v mnoha případech provádějí nettingové operace (obojí je ve sdělení Komise definováno jako zúčtování).
Protože základní poslání centrálních protistran spočívá v tom, že zastupují každou protistranu obchodu tak, že samy vstupují do transakcí, nesou rizika ze zastoupení spolu se členy svého zúčtovacího centra;
d) banky spravující cenné papíry klientů, které nabízí služby zúčtovaní a vypořádání a mohou se podílet na poskytování služeb centrálních protistran jako členové zúčtovacího centra;
D. vzhledem k tomu, že neefektivnost na trhu přeshraničního zúčtování a vypořádání v EU vzniká částečně ze dvou příčin: vyšších provozních nákladů na transakci, způsobených vnitrostátními rozdíly právní povahy, technickými požadavky, zvyklostmi trhu a daňovými postupy, a v některých případech vyšších marží v důsledku restriktivních tržních opatření,
E. vzhledem k tomu, že výše uvedené zprávy Giovanniniho skupiny určily 15 překážek způsobených těmito vnitrostátními odlišnostmi, a skupina CESAME se snaží sladit podněty z veřejného a soukromého sektoru k odstranění těchto překážek, a vzhledem k tomu, že některé z právních a s přístupem souvisejících překážek lze odstranit pouze legislativní cestou,
F. vzhledem k tomu, že současná koncentrace burz cenných papírů a tendence služeb zúčtování a vypořádání k vytváření monopolů svědčí o potřebě větší transparentnosti na trhu přeshraničního zúčtování a vypořádání,
1. vřele podporuje cíl stanovený ve sdělení Komise o efektivním, integrovaném a bezpečném trhu zúčtování a vypořádání cenných papírů v EU;
2. domnívá se, že vytváření účinných systémů zúčtování a vypořádání v EU bude složitým procesem, a poznamenává, že skutečná evropská integrace a harmonizace bude vyžadovat společné úsilí různých zainteresovaných stran a že současná diskuse o veřejné politice by měla věnovat patřičnou pozornost zásadám, jež jsou základem směrnice 2004/39/ES
2 Směrnice 2004/39/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 21. dubna 2004 o trhu s finančními nástroji a o investičních službách (Úř. věst L 145, 30.4.2004, s.1).
2 (MiFid) a měla by se soustředit na (a) snížení nákladů na přeshraniční zúčtování a vypořádání, (b) zajištění řádného řízení a regulace každého systémového rizika při přeshraničním zúčtování a vypořádání, (c) podporu integrace zúčtování a vypořádání odstraněním deformací hospodářské soutěže a (d) odpovídající průhlednost a opatření v oblasti správy a řízení;
3. domnívá se, že by měla platit obecná zásada, že právní předpisy Evropské unie by měly podléhat analýze nákladů a přínosů a že by se EU měla uchýlit k právní úpravě tam, kde existuje zřetelné riziko selhání trhu a kde je právní úprava tím nejúčinnějším a nejpřiměřenějším způsobem řešení jasně definovaných problémů;
4. důrazně požaduje, aby jakákoli nová právní úprava v této oblasti nezdvojovala stávající právní úpravu pro konkrétní subjekty; upozorňuje, že je to zejména důležité v zájmu vyloučení duplicitní právní úpravy v sektoru bankovních a investičních služeb; upřednostňuje funkční přístup k regulaci, který zohledňuje odlišnou povahu rizika a konkurenční situaci různých subjektů a také úlohu centrálního depozitáře cenných papírů uznávanou většinou členských států;
5. je přesvědčen o tom, že zbytečné regulační zátěži se lze nejlépe vyhnout důkladným posouzením analýzy zaměřené na zjištění těch problémů, u nichž může vyvstat potřeba právní úpravy;
6. domnívá se, že nic nenasvědčuje tomu, že by na vnitrostátní úrovni byla regulace poskytovatelů služeb zúčtování a vypořádání špatná (i když je v rámci EU prováděna různým způsobem), nebo že by řízení jakýchkoli systémových rizik, které tyto služby představují, bylo nedostatečné; konstatuje, že existují rozsáhlá opatření k řízení provozních rizik (selhání systémů), které jsou příčinou systémových rizik, jimiž je zúčtování a vypořádání nejvíce ohroženo; upozorňuje však na potřebu ochrany před každým systémovým rizikem, ať již jde o provozní riziko nebo riziko týkající se likvidity, úvěrů atd.; poukazuje na to, že přirozená tendence služeb centrálního zúčtování a vypořádání ke koncentraci v důsledku síťových externalit, úspor z rozsahu a jiných faktorů nevyhnutelně povede ke koncentraci rizik, která jsou nyní rozptýlena do mnoha systémů vypořádání;
7. vítá rozhodnutí Komise provést hodnocení dopadů, které by mělo zahrnovat důkladnou analýzu možných nákladů a přínosů legislativních i nelegislativních opatření a rozsah jejich působnosti;
8. je přesvědčen, že je třeba účinně prosazovat a zlepšovat stávající právní předpisy; vyzývá Komisi, aby přijala rázné kroky k zajištění řádného a důsledného provádění a přísného prosazování příslušných právních předpisů (např. směrnice 98/26/ES
3 Úř.věst.
L 166, 11.6.1998, s. 45.
3 o neodvolatelnosti zúčtování v platebních systémech a v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry a směrnice 2004/39/ES
4 Úř.věst.
L 145, 30.4.2004, s. 1.
4 o trhu s finančními nástroji a o investičních službách);
9. je znepokojen zpožděním provádění směrnice 2004/39/ES v úrovni 2 a zdůrazňuje, že při každém odkladu data použití směrnice by se neměly přehlížet pravomoci Evropského parlamentu;
10. vyjadřuje politování, že se Komise nezabývala službami po uskutečnění obchodu současně s investičními službami; je znepokojen takto vzniklým právním vakuem, zejména pokud jde o harmonizaci postupů, vydávání povolení (pasů)a dohled, které vyplývají ze zásad volného přístupu stanovených směrnicí 2004/39/ES;
11. domnívá se, že pokud se Komise na základě výsledků studie hodnocení dopadů rozhodne pro legislativní úpravu, její návrh by se měl zaměřit zejména na:
i) potvrzení a posílení přístupových práv za účelem zajištění spravedlivého a rovného přístupu k centrálním poskytovatelům služeb v oblasti zúčtování a vypořádání,
ii) posílení práv držitelů oprávnění (jednotných pasů) k poskytování služeb v oblasti zúčtování a vypořádání, v případě nutnosti podpořené regulační konvergencí;
iii) zajištění transparentnosti a efektivního působení tržních sil;
iv) dosažení konzistentnosti regulace, dohledu a transparentnosti, které umožní poskytovatelům služeb v oblasti zúčtování a vypořádání zvládat systémová rizika a protikonkurenční chování;
v) zavedení funkčního přístupu k regulaci různých aktérů zohledňujícího různou povahu rizika a konkurenční situaci různých subjektů; a
vi) zavedení definic, které jsou srozumitelné a konzistentní se stávajícími tržními postupy a s výrazy používanými na celém světě a v rámci EU;
12. souhlasí s Komisí, že je to v první řadě trh, který by měl rozhodnout o struktuře zúčtovacích a vypořádacích služeb; domnívá se, že by neměl být povinný žádný konkrétní model, např. vlastněný a řízený uživatelem, ve vlastnictví akcionářů, ve veřejném vlastnictví atd.; nevidí potřebu zavést v oblasti zúčtování a vypořádání jednotnou infrastrukturu ve formě veřejné služby;
Giovanniniho překážky
13.
Domnívá se, že snížení nákladů na přeshraniční zúčtování a vypořádání vyžaduje především odstranění 15 „Giovanniniho překážek“, pokud možno pomocí tržních mechanismů; požaduje, aby všechny subjekty, veřejné i soukromé, značně zvýšily své úsilí o jejich odstranění; podporuje Komisi v jejích snahách koordinovat tento projekt prostřednictvím skupiny CESAME;
14. obává se, že zaměření se na novou směrnici a nejistota, která by z toho vyplývala, by odváděly pozornost od snah odstranit Giovanniniho překážky (včetně významných investičních programů založených na široké shodě o vhodných technologiích); domnívá se, že v případě potřeby by si úprava měla jako svůj hlavní cíl stanovit odstranění těch právních a fiskálních překážek, které nelze odstranit bez zásahu veřejnoprávních orgánů;
15. domnívá se, že odlišnosti mezi národními právními předpisy o převodu finančních nástrojů jsou jedním z hlavních důvodů vyšších nákladů na přeshraniční transakce v porovnání s domácími; podporuje pokračující snahy sblížit tyto předpisy, ale je si vědom toho, že dokončení tohoto procesu by mohlo trvat mnoho let; vítá, že Komise zřídila skupinu pro právní jistotu; žádá Komisi, aby zintenzívnila činnost této skupiny jako prioritního nástroje prosazování sbližování na evropské úrovni; vyzývá Komisi, aby jednala podle výsledků této činnosti a úzce spolupracovala se třetími zeměmi a skupinami, jako jsou např. Mezinárodního institut pro sjednocení soukromého práva (UNIDROIT) a Haagská úmluva, a vyzývá proto Evropský parlament a členské státy, aby se v patřičnou dobu dohodly na definování evropské vyjednávací pozice v tomto rámci;
16. domnívá se, že fiskální překážky jsou důvodem vyšších nákladů na přeshraniční zúčtování a vypořádání; podporuje pokračující snahy o omezení těchto překážek; vítá vytvoření pracovní skupiny pro fiskální otázky, navrženou Komisí za účelem zahájení procesu koordinace a harmonizace v daňových záležitostech;
17. domnívá se, že krátkodobým těžištěm práce v daňové oblasti by měla být standardizace přihlašovací povinnosti, po níž by mělo následovat další odstraňování diskriminačních daňových postupů; domnívá se, že pokud by bylo možné poskytovat informace daňovým úřadům na standardním formuláři po celé Evropě, značně by to snížilo náklady na zúčtování a vypořádání, aniž by se tím oslabila pravomoc členských států rozhodovat o svých vlastních daních;
Standardy CESR/ESCB
18. vyzývá Výbor evropských regulátorů na trzích s cennými papíry (CESR), aby jasně uvedl právní základ svých aktivit v otázkách, pro něž nemají oprávnění vyplývající z právních předpisů EU, a aby v každém případě úzce spolupracoval s Evropských parlamentem a průběžně ho podrobně informoval o svých činnostech v rámci třetí a čtvrté úrovně, zejména o vysoce politických otázkách strukturovaného trhu, jako je zúčtování a vypořádání, a aby zrušil závazný charakter svých standardů;
19. vyjadřuje politování nad tím, že Výbor evropských regulátorů na trzích s cennými papíry (CESR) a Evropský systém centrálních bank (ESCB) nekonzultoval šířeji a otevřeněji se zainteresovanými účastníky trhu a jinými evropskými instituce; zpochybňuje užitečnost koncepce „významného správce cenných papírů“předloženou CESR-ESCB, protože je nejednoznačná; domnívá se, že standardy CESR-ESCB musí zabezpečit, aby nedošlo k dvojí regulaci institucí, které již podléhají bankovní regulaci;
20. vyjadřuje politování nad načasováním přijetí standardů CESR-ESCB na dobu, kdy se posuzují opatření úrovně 1; znovu zdůrazňuje, že standardy Výboru evropských regulátorů na trzích s cennými papíry (CESR) nesmějí předurčovat opatření EU, ať již legislativní nebo nelegislativní povahy; důrazně požaduje rozsáhlé konzultace a transparentnost při zavádění standardů a domnívá se, že jejich uplatňování by mělo být odloženo alespoň do té doby, než Komise rozhodne, zda navrhne směrnici či nikoli; v každém případě zdůrazňuje, že bez ohledu na příspěvek CESR-ESCB, prvořadá odpovědnost a příslušnost v legislativní oblasti spočívá na evropském zákonodárci;
21. je znepokojen tím, že přes rozhodnutí Výboru evropských regulátorů na trzích s cennými papíry (CESR) odložit uplatňování standardů, jsou někteří regulátoři iniciativní a již požadují, aby je účastníci trhu uplatňovali; dále je znepokojen zprávami, že CESR-ESCB standardy přepracovávají, a to bez konzultací a za zavřenými dveřmi;
22. je přesvědčen, že pokud nebude navržena směrnice o zúčtování a vypořádání, musí se vytvořit alternativní prostředek kontroly CESR, kterým se zajistí účinný dohled parlamentu nad aktivitami úrovně 3; vyzývá všechny příslušné instituce a zainteresované strany, aby se zapojili do diskuse o tom, jakým způsobem lze tohoto cíle dosáhnout; uvádí tyto možnosti:
(i) zajistit, aby se Evropskému parlamentu oznamovaly veškerá pověření zaslaná CESR, a rovněž zajistit, aby CESR Evropský parlament co nejdříve informoval o činnostech prováděných v oblasti úrovně 3, které se týkají politicky citlivých záležitostí;
(ii) rozvíjet a zvyšovat účinnost parlamentních slyšení za účasti zástupců CESR, s přísně křížově kladenými dotazy;
(iii) petiční proces, jehož prostřednictvím mohou občané znepokojení určitými rozhodnutími CESR předkládat Hospodářskému a měnovému výboru formální stížnosti;
(iv) pravidelné písemné zprávy Výboru evropských regulátorů na trzích s cennými papíry (CESR) předkládané Hospodářskému a měnovému výboru;
Hospodářská soutěž
23. domnívá se, že definice uvedené ve sdělení Komise
5 KOM(2004) 312 v konečném znění, ze dne 28.4.2004 5 jasně neodlišují činnosti různých sektorů trhu a musí se výrazně zkvalitnit, bude-li navržena legislativní úprava;
24. uznává výhody úspor ze šíře nabídky a rozsahu, které může povolení koncentrace přinést ; poukazuje na to, že uživatelé zúčtovacích a vypořádacích služeb požadují konsolidaci již řadu let a od nedávné konsolidace se v případě, že bude řádně kontrolována, očekává, že v blízké budoucnosti přinese další výhody; je přesvědčen, že bez odpovídajícího legislativního a regulačního rámce nebude možné zajistit vyrovnané šance, potřebné k podpoře integrace;
25. vyzývá Komisi, aby aktivně využívala své obecné pravomoci v rámci předpisů o hospodářské soutěži k ochraně před zneužitím dominantního postavení nebo před jiným protikonkurenčním chováním; poukazuje na významný dopad posledních případů narušení hospodářské soutěže v této oblasti; zdůrazňuje však, že tyto případy se týkaly velkých účastníků trhu s významnou vyjednávací silou, a že zvláštní pozornost by se měla věnovat tomu, aby všichni účastníci měli rovný přístup k nezbytným zařízením a možnostem.
26. souhlasí s tím, že některé části systému zúčtování a vypořádání zasluhují z pohledu politiky hospodářské soutěže důkladnější pozornost; uznává, že některé firmy mají na trhu zúčtovacích a vypořádacích služeb velký podíl, avšak že to samo o sobě nepůsobí protikonkurenčně; domnívá se, že pouze tam, kde je dominantního postavení zneužíváno v neprospěch klientů, je oprávněn zásah veřejné politiky;
27. varuje Komisi před jakýmkoliv oslabováním předpisů o hospodářské soutěži; vyzývá Komisi k tomu, aby aktivněji využívala své pravomoci k ochraně hospodářské soutěže před zneužitím dominantního postavení nebo před jiným protikonkurenčním chováním, zejména pokud jde o transparentnost cenové struktury; , aby (i) zajistila rovný a spravedlivý přístup pro všechny uživatele; (ii) zkoumala výskyt vnitřního subvencování mezi klíčovými službami a službami s přidanou hodnotou; a (iii) zajistila řádné chování subjektů s dominantním postavením na trhu v souladu s čl.
82 Smlouvy o ES; poukazuje na dopad nedávných případů v této oblasti;
28. domnívá se, že účinná a transparentní rovná práva přístupu k zúčtovacím a vypořádacím službám jsou důležitá k zajištění konkurenceschopného integrovaného finančního trhu v EU; doporučuje využít možnosti aktivnějšího prosazování směrnice 2004/39/ES spolu s obezřetným využíváním obecných pravomocí Komise v oblasti hospodářské soutěže, aby se zajistilo, že omezení přístupu nebudou zneužívána z důvodů potlačení konkurence;
29. souhlasí s tím, aby byl přístup odmítnut tam, kde to bude technicky neproveditelné nebo komerčně neživotaschopné z objektivních a transparentních důvodů; vyzývá Komisi, aby s použitím svých obecných pravomocí v oblasti hospodářské soutěže zajistila, že omezení přístupu nebudou zneužívána z důvodů potlačení konkurence;
30. podporuje pokračující hodnocení dopadů, jež Komise provádí, aby posoudila potřebu legislativních opatření; podporuje názory Komise týkající se transparentnosti cenové struktury; poukazuje na to, že mohou vzniknout problémy s možností srovnání, pokud je několik nákladových položek sloučeno do jednoho tarifu; není přesvědčen o tom, že je nutné legislativně upravit oddělení „klíčových“ operací zúčtování a vypořádání a takzvaných služeb „přidané hodnoty“ za účelem legitimního řešení otázek týkajících se otevřené soutěže, nediskriminačního přístupu a zmírnění rizika; očekává, že návrhy Komise v této oblasti budou přiměřené zjištěným problémům na trhu;
31. vyjadřuje obavy v souvislosti s otázkou, zda by služby po uskutečnění obchodu měly spadat do kategorie služeb obecného zájmu; vyzývá Komisi, aby zajistila, že všichni aktéři poskytující tutéž službu budou regulováni stejným způsobem;
32. domnívá se, že centrální poskytovatelé zúčtovacích a vypořádacích služeb by měli brát plně v úvahu zájmy všech uživatelů, v co největší míře využívat konzultace s uživateli a transparentnost cenové struktury a měly by zajistit, aby nedocházelo k vnitřnímu subvencování mezi jejich centrálními službami a službami nabízenými v rámci hospodářské soutěže s jinými účastníky trhu, zejména bankami poskytujícími správu cenných papírů, jak je tomu již v případě jiných odvětví; je přesvědčen o tom, že uživatelé by měli platit pouze za služby, které využívají, a měli by mít jasný a neomezený výběr v tom, kde nakoupit bankovní služby, týkající se jejich transakce; domnívá se, že systémy vypořádání obchodů s cennými papíry, které provádějí vypořádání prostřednictvím peněz komerční banky by měly nabízet alespoň možnost vypořádání prostřednictvím peněz centrální banky;
33. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě a Komisi.
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ
Clearing and settlement has been described as the "plumbing" of the financial markets – largely invisible, seldom understood and frequently overlooked but causes really unpleasant problems for everyone if it goes wrong.
All recognise that getting clearing and settlement right is vital for safe, integrated and successful financial markets, but opinions differ sharply about how best to achieve this.
Domestic settlement services have been traditionally been carried out by Central Securities Depositories (“CSDs”) such as Crest in the UK and Sicovam in France.
The 1970s saw the establishment of 2 International Central Securities Depositories ("ICSDs"), Euroclear in Belgium and Cedel in Luxembourg, to service the stateless Eurobond market.
With the growth of cross border activity and mergers at the trading level, market participants starting calling for consolidation of clearing and settlement systems, seeing scale and systems integration as the best way to bring down costs.
Clearstream was formed out of a merger of CEDEL and Deutsche Boerse Clearing in January 2000.
Euroclear subsequently bought the domestic CSDs in France, Netherlands and the UK/Ireland and is in the process of buying the Belgian CSD.
A vertical model has emerged in Germany and Italy where the stock exchanges own the clearing and settlement systems (DBAG-Clearstream and Borsa Italiana/Monte Titoli).
Across the Euronext zone, the UK and Ireland, there is a broadly horizontal model, where the ownership of exchanges and settlement systems are separate.
However, the lines between the two tend to be blurred because Euronext also has limited vertical holdings in clearing and settlement systems.
A varied pattern exists in Nordic, Central and Eastern Europe.
What is Clearing and Settlement?
It is important to understand the separate activities making up the long value chain of buying and selling a security and transferring legal title to it and the different degrees of risk, cost and competition associated with each step.
It is immensely difficult to formulate universally accepted definitions so it should be emphasised that the following is only a rough guide.
Clearing is the calculation of the mutual obligations of the parties to the transaction ie working out who owes what to whom.
This should not be confused with the distinct and separate risk management activity whereby a central counterparty (or “CCP”) takes on the obligations agreed by the parties to the transaction and becomes the buyer to every seller and vice versa.
Although the exact definition is controversial, settlement generally involves the transfer of instruments and funds between the parties to the transaction.
Thus settlement usually (though not invariably) involves the transfer of ownership.
Custody covers safekeeping of physical securities, record keeping and asset servicing (eg receipt of dividends, interest payments and corporate actions (share repurchases etc)).
Custodian banks fall into 2 categories.
Local custodians (also known as sub-custodians or agent banks) are direct participants in the national CSD.
They play a very significant role as intermediaries, with many institutions choosing to access CSDs indirectly via a local custodian.
Some use local custodians because they themselves are not eligible to become a CSD member; others do so in order to outsource back office activity, particularly for cross border transactions where the complexity and fragmentation discussed below (under "Do we need a directive?") can often be managed more efficiently by a local specialist.
Global custodians provide customers with a single access points to different markets around the world.
They are not generally members of CSDs but instead gain indirect access via a local custodian.
Do we need a new directive?
There is little evidence that provision of clearing and settlement services is inadequately regulated.
Rather than focusing on new legislation, our focus should be on bringing down the cost of cross border clearing and settlement, which is usually higher than for domestic transactions.
There is widespread consensus that the 15 barriers identified in the 2 Giovannini reports are the primary reasons for the higher relative costs of cross border clearing and settlement: these barriers cover differences in technical requirements, market practices, legal rules and tax procedures.
Removing the barriers could take years of difficult and detailed work by market participants, technicians, lawyers, regulators and public officials.
The Commission's focus should be on the work of the CESAME group in coordinating market led efforts to complete this challenging task.
Removal of some of the barriers requires public sector action (for example regarding convergence of legal requirements and tax procedures) but we are at too early a stage of this project to know what, if any, legislation might be required and at what level.
There is, as yet, no proven case for a new EU directive.
Embarking on legislation on competition, along the lines being considered by the Commission, may slow down progress on the Giovannini barriers.
The focus of policy makers and market participants would inevitably be diverted from work on removing the barriers in order to concentrate on the battle over the directive.
Following extensive work to develop a broad consensus on appropriate technology, very high levels of investment are now being made, aimed at making cross border settlement more efficient.
The uncertainty caused by a proposal for a directive may discourage and jeopardise this vital investment.
There are significant risks associated with the legislative option.
The polarisation of the current debate gives rise to the danger of the sort of political mishaps that have undermined the success of previous directives such as ISD2/MIFID.
We should also bear in mind that inappropriate legislation could lead to disruption of highly efficient and low cost markets such as those for domestic transactions in securities and for cross border settlement of Eurobond transactions.
The Giovaninni reports show that the primary cost drivers are not anti-competitive practices or lack of competition.
Most of the barriers have little relevance to competition.
However, even if the Commission puts too much emphasis on competition in its communication on clearing and settlement, active use of competition policy by the Commission in prevention of anti-competitive behaviour and in ensuring market access is welcomed.
Although there are competition issues relevant to clearing and settlement, these may best be dealt with by other than legislative means.
For example, maintaining fair and non-discriminatory access to clearing and settlement systems is very important in promoting competition in EU financial markets.
It is not possible for exchanges to compete effectively with one another unless they can get fair access to clearing and settlement services (including netting).
However, extensive access rights are already granted by ISD2/MIFID.
What we need is effective implementation and enforcement of existing laws, not a new directive.
Clearly, certain firms have a large share of the market for clearing and settlement.
This concentration is not, in itself, anti-competitive.
On the contrary, customers of clearing and settlement services have been actively calling for consolidation, viewing economies of scale as the best way to bring down costs.
To guard against anti-competitive practices in a concentrated market, it is important to ensure that providers of clearing and settlement services have transparent pricing structures, that there is zero or minimal cross subsidy between services, that users pay only for the services they consume and that they have a clear and free choice about where they buy banking services relating to their transaction.
These important goals are best achieved by a combination of market pressure and general competition law.
Committee members should recall that the users of clearing and settlement systems are large and expert firms who negotiate firmly to defend their interests, thereby helping to guard against anti-competitive practices.
An example of competition working well occurred last May when LSE sought to compete with Euronext in listing Dutch stocks.
LSE successfully negotiated access to clearing systems of the Netherlands market, even though Euronext are significant shareholder in the company that runs them (LCH Clearnet).
In addition, the Commission has sweeping powers under general competition law to intervene to stop and prevent anti-competitive practices, powers it has already used with significant impact.
The best way to police competition in clearing and settlement is by a pro-active and vigorous use of general competition law powers.
The case for new "ex-ante" competition measures has not been made out.
The Commission’s ideas regarding special governance requirements and mandatory unbundling for providers of clearing and settlement services are not proportionate to any problem identified in the market.
They could be highly intrusive and disruptive for both providers and users of clearing and settlement services.
Competing Views
Particular controversy has centred on the provision of banking services by CSDs.
Some local custodians feel that they are facing unfair competition for banking services from CSDs/ICSDs.
Hence the calls for a separation of banking services from clearing and settlement services and the debate between Euroclear and BNP Paribas.
However, there is nothing inherently anti-competitive in allowing CSDs/ICSDs to provide banking services.
A problem only arises if a CSD abuses its strong position in clearing and settlement to try to foreclose competition in the adjacent market for banking services.
For example, it would not be acceptable for a CSD to require customers to have their cash accounts with the CSD where this could restrict participants from obtaining credit from other suppliers.
Market pressure is successfully preventing any such abusive practice, reinforced, no doubt, by the power of competition authorities to intervene if any were to emerge.
No convincing case has been made for ex ante measures to split banking and clearing and settlement functions.
Equally controversial is the extent to which local custodians compete with CSDs/ICSDs.
It is clear that a significant proportion of trades never reach the books of any CSD/ICSD.
A number of the larger local custodians internalise transactions.
Effectively, they are able to transfer securities between 2 customers on their own books without having to use a CSD/ICSD.
Local custodians and CSD/ICSDs therefore provide services which compete with one another, albeit that their respective services are not perfect substitutes because holding a security at a local custodian may confer different legal rights to holding a security at its central register.
The extent of the difference is dependent on national laws which vary between Member States.
It has been argued that this overlap in functions means that local custodians should be regulated in the same way as CSDs/ICSDs.
This argument is rejected in the draft report because adopting a risk based functional approach to regulation means that different firms may undertake the same activities but be subject to different levels of regulation because the risks for their undertakings are different.
This may occur, for example, because there are different ways of delivering the same service, or because the firms face different degrees of competition or pose different degrees of systemic risk.
Whether the activities of the firm can readily be substituted by others in the market is also an important factor.
Elements on both sides of this debate could well be accused of attempting to shackle their competitors' activity by the imposition of inappropriate regulatory requirements.
Central Bank Money
Central bank money is a useful means of mitigating risk in clearing and settlement systems, particularly in relation to intraday exposures.
It should be recognised, however, that central bank money is just one of a number of methods that can be used to control risk.
It would be desirable to extend access to central bank money.
The Target 2 project should improve access to central bank money but is taking longer to complete than had been anticipated.
It is important that the ESCB speed up work on delivering Target 2.
They should ensure that Target 2:
· allows “virtual account liquidity pooling” so that users are able to make payments from an account at one central bank, using liquidity raised at another
· is open 24 hours a day.
which will significantly increase the efficiency of cross border clearing and settlement.
POSTUP
Název
Zúčtování a vypořádaní v Evropské unii
Číslo postupu
2004/2185(INI)
Základ v jednacím řádu
článek 45
Příslušný výbor Datum oznámení na zasedání
ECON 18.11.2004
Výbor(y) požádaný(é) o stanovisko Datum oznámení na zasedání
Nezaujaté stanovisko Datum rozhodnutí
Užší spolupráce Datum oznámení na zasedání
Návrh(y) usnesení začleněný(é) do zprávy
Zpravodaj(ové) Datum jmenování
Piia-Noora Kauppi
15.3.2005
Předchozí zpravodaj(ové)
Theresa Villiers
Projednání ve výboru
21.2.2005
30.3.2005
26.4.2005
Datum přijetí
24.5.2005
Výsledek závěrečného hlasování
pro:
proti:
zdrželi se:
33
6
2
Členové přítomní při závěrečném hlasování
Zsolt László Becsey, Pervenche Berès, Pier Luigi Bersani, Udo Bullmann, Ieke van den Burg, Paolo Cirino Pomicino, Jonathan Evans, Elisa Ferreira, José Manuel García-Margallo y Marfil, Jean-Paul Gauzès, Robert Goebbels, Benoît Hamon, Gunnar Hökmark, Karsten Friedrich Hoppenstedt, Sophia in 't Veld, Othmar Karas, Piia-Noora Kauppi, Wolf Klinz, Christoph Konrad, Astrid Lulling, Gay Mitchell, Cristobal Montoro Romero, Joseph Muscat, John Purvis, Alexander Radwan, Bernhard Rapkay, Antolín Sánchez Presedo, Manuel António dos Santos, Peter Skinner, Margarita Starkevičiūtė, Ivo Strejček, Sahra Wagenknecht, John Whittaker
Náhradníci přítomní při závěrečném hlasování
Jorgo Chatzimarkakis, Harald Ettl, Werner Langen, Jules Maaten, Thomas Mann, Corien Wortmann-Kool
Náhradnící (čl.
178 odst.
2) přítomní při závěrečném hlasování
Willem Schuth, István Szent-Iványi
Datum předložení – A6
6.6.2005
A6-0180/20045
