P6_TA(2006)0587
Řidičské průkazy ***II
A6-0414/2006
Legislativní usnesení Evropského parlamentu ke společnému postoji Rady k přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady o řidičských průkazech (9010/1/2006 – C6-0312/2006 – 2003/0252(COD) )
(Postup spolurozhodování: druhé čtení)
Evropský parlament
, -
s ohledem na společný postoj Rady (9010/1/2006 – C6-0312/2006 ),
-
s ohledem na své stanovisko v prvním čtení Úř. věst.
C 304 E, 1.12.2005, s. 138.
k návrhu Komise předloženému Evropskému parlamentu a Radě ( KOM(2003)0621 ) Dosud nezveřejněný v Úředním věstníku.
-
s ohledem na čl.
251 odst.
2 Smlouvy o ES,
-
s ohledem na článek 62 jednacího řádu,
-
s ohledem na doporučení pro druhé čtení dané Výborem pro dopravu a cestovní ruch ( A6-0414/2006 ),
1.
schvaluje společný postoj v pozměněném znění;
2.
pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
P6_TC2-COD(2003)0252
Postoj Evropského parlamentu přijatý ve druhém čtení dne 14. prosince 2006 k přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady č…/2006/ES o řidičských průkazech (přepracované znění)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 71 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru Úř. věst.
C 112, 30.4.2004, s. 34.
,
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 23. února 2005 (Úř. věst.
C 304 E, 1.12.2005, s. 202), společný postoj Rady ze dne 18. září 2006 (Úř. věst.
C 295 E, 5.12.2006, s. 1) a postoj Evropského parlamentu ze dne 14. prosince 2006 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku).
,
vzhledem k těmto důvodům: (1)
Směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech Úř. věst.
L 237, 24.8.1991, s. 1.
Směrnice naposledy pozměněná nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 (Úř. věst.
L 284, 31.10.2003, s. 1).
byla několikrát podstatným způsobem změněna.
Při zavádění nových změn je nyní vhodné směrnici v zájmu přehlednosti přepracovat.
(2)
Pravidla pro řidičské průkazy jsou základními prvky společné dopravní politiky, přispívají ke zvýšení bezpečnosti silničního provozu a usnadňují volný pohyb osob, které se usazují v jiném členském státě, než ve kterém byl řidičský průkaz vydán.
Vzhledem k významu individuálních dopravních prostředků podporuje vlastnictví řidičského průkazu, který je řádně uznán hostitelským členským státem, volný pohyb a svobodu usazování osob.
Navzdory pokroku dosaženému při harmonizaci pravidel pro řidičské průkazy přetrvávají mezi členskými státy výrazné rozdíly, pokud jde o pravidla týkající se periodicity prodlužování platnosti průkazů a podskupin vozidel, jež je potřeba více harmonizovat s cílem přispět k provádění politik Společenství.
(3)
Možnost stanovit vnitrostátní ustanovení o době platnosti podle směrnice 91/439/EHS vede k tomu, že v jednotlivých členských státech existují různá pravidla a platí více než 110 různých vzorů řidičských průkazů.
To způsobuje občanům, policii i orgánům odpovědným za správu řidičských průkazů problémy z hlediska průhlednosti a vede k padělání dokladů, které jsou někdy staré i několik desetiletí.
(4)
Za účelem zabránění tomu, že jednotný evropský vzor řidičského průkazu se stane dalším vzorem z oněch sto deseti, které jsou již v oběhu, by členské státy měly přijmout veškerá nezbytná opatření, aby tento jednotný vzor byl vydán všem držitelům řidičských průkazů.
(5)
Touto směrnicí by neměla být dotčena stávající řidičská oprávnění udělená nebo získaná přede dnem její použitelnosti.
(6)
Řidičské průkazy jsou vzájemně uznávány.
Členské státy by měly mít možnost uplatnit na průkaz s neomezenou správní platností, jenž byl vydán jiným členským státem a jehož držitel pobývá na jejich území po dobu delší než dva roky, dobu platnosti stanovenou touto směrnicí.
(7)
Zavedení doby správní platnosti pro nové řidičské průkazy by mělo umožnit použít v okamžiku periodického prodlužování platnosti nejnovější opatření proti padělání a provádět lékařská vyšetření či jiná opatření stanovená členskými státy.
(8)
Z důvodu bezpečnosti silničního provozu je třeba stanovit minimální požadavky pro vydávání řidičských průkazů.
Je zapotřebí sblížit normy pro řidičské zkoušky a pro vydávání řidičských průkazů.
Za tímto účelem je třeba vymezit znalosti, dovednosti a chování související s řízením motorových vozidel, vypracovat řidičské zkoušky na základě těchto kritérií a nově stanovit minimální normy pro tělesnou a duševní způsobilost k řízení těchto vozidel.
(9)
Doklad o tom, že řidiči vozidel používaných k přepravě osob nebo zboží splňují minimální normy pro tělesnou a duševní způsobilost k řízení, je třeba předložit v době vystavení řidičského průkazu a poté v pravidelných intervalech.
Tato pravidelná kontrola podle vnitrostátních právních předpisů, ověřující plnění minimálních norem, bude přispívat k volnému pohybu osob, předcházet narušování hospodářské soutěže a lépe zohledňovat konkrétní odpovědnost řidičů těchto vozidel.
Členské státy by měly mít možnost stanovit povinná lékařská vyšetření jako záruku splnění minimálních požadavků na tělesnou a duševní způsobilost k řízení jiných motorových vozidel.
Z důvodu průhlednosti by se tato vyšetření měla časově krýt s prodlužováním platnosti řidičských průkazů a měla by tedy být určována dobou platnosti průkazu.
(10)
Je nezbytné dále posílit zásadu postupného přístupu ke skupinám dvoukolových vozidel a ke skupinám vozidel používaných pro přepravu osob a zboží.
(11)
Členské státy by však měly mít možnost stanovit pro řízení určitých skupin vozidel vyšší věkovou hranici s cílem dále podpořit bezpečnost silničního provozu; ve výjimečných případech by členské státy měl mít možnost stanovit nižší věkovou hranici, aby zohlednil vnitrostátní poměry.
(12)
Definice skupin by měly ve větší míře odrážet technické charakteristiky dotyčných vozidel a dovednosti nezbytné k řízení vozidla.
(13)
Zejména zavedení skupiny řidičských průkazů pro mopedy zvýší bezpečnost silničního provozu, pokud jde o nejmladší řidiče, kteří jsou podle statistik nejčastějšími oběťmi dopravních nehod.
(14)
Je třeba přijmout zvláštní ustanovení, která usnadní tělesně postiženým osobám řízení vozidel.
(15)
Z důvodů bezpečnosti silničního provozu by členské státy měly mít možnost uplatňovat své vnitrostátní právní předpisy týkající se odebírání, pozastavování, prodlužování a rušení řidičských průkazů na všechny držitele řidičských průkazů, kteří získali obvyklé bydliště na jejich území.
(16)
Vzor řidičského průkazu stanovený ve směrnici 91/439/EHS je třeba nahradit jednotným vzorem v podobě plastové karty.
Zároveň je třeba tento vzor řidičského průkazu upravit z důvodu zavedení nové skupiny řidičských průkazů pro mopedy a nové skupiny řidičských průkazů pro motocykly.
(17)
Zavedení nepovinného mikročipu do nového vzoru řidičského průkazu v podobě plastové karty by mělo členským státům umožnit dále zvýšit úroveň ochrany proti padělání.
Členské státy by měly mít možnost ukládat na čip vnitrostátní údaje, pokud nebudou zasahovat do společně přístupných údajů.
Technické požadavky na mikročipy by měla stanovit Komise, které je nápomocen výbor pro řidičské průkazy.
(18)
Je třeba stanovit minimální normy týkající se přístupu k povolání zkušebních komisařů a požadavků na odbornou přípravu zkušebních komisařů s cílem zlepšit znalosti a dovednosti zkušebních komisařů, a tím zajistit objektivnější hodnocení žadatelů o řidičské oprávnění a dosáhnout tak větší harmonizace řidičských zkoušek.
(19)
Komise by měla mít možnost přizpůsobovat přílohy I až VI vědeckému a technickému pokroku.
(20)
Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi Úř. věst.
L 184, 17.7.1999, s. 23.
Rozhodnutí ve znění rozhodnutí 2006/512/ES (Úř. věst.
L 200, 22.7.2006, s. 11).
.
(21)
Zejména je třeba zmocnit Komisi ke stanovení kritérií nezbytných k používání této směrnice.
Jelikož tato opatření mají obecný význam a jejich účelem je změnit jiné než podstatné prvky této směrnice, měla by být přijata regulativním postupem s kontrolou stanoveným v článku 5a rozhodnutí 1999/468/ES.
(22)
Jelikož cílů této směrnice nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a může jich být proto z důvodu jejich rozsahu a účinků lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(23)
Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic ve vnitrostátním právu a jejich použitelnost stanovených v příloze VII části B,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Vzor řidičského průkazu
1.
Členské státy zavedou vnitrostátní řidičský průkaz podle vzoru Společenství uvedeného v příloze I v souladu s ustanoveními této směrnice.
Znak na první straně řidičských průkazů podle vzoru Společenství obsahuje rozlišovací značku členského státu, který průkaz vydává.
2.
Aniž jsou dotčeny předpisy upravující ochranu údajů, mohou členské státy jako součást řidičského průkazu zavést datový čip (mikročip), jakmile Komise stanoví postupem podle čl.
9 odst.
2 požadavky na mikročip uvedené v příloze I, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky této směrnice jejich doplněním.
Tyto požadavky stanoví schválení typu ES, které lze udělit pouze tehdy, je-li prokázána odolnost proti pokusům manipulovat s údaji nebo je pozměňovat.
3.
Mikročip obsahuje harmonizované údaje řidičského průkazu uvedené v příloze I.
Po konzultaci s Komisí mohou členské státy uchovávat doplňkové údaje, pokud to není žádným způsobem v rozporu s prováděním této směrnice.
Komise může postupem podle čl.
9 odst.
2 měnit přílohu I s cílem zajistit budoucí interoperabilitu.
4.
Se souhlasem Komise mohou členské státy provést na vzoru vyobrazeném v příloze I úpravy nezbytné pro počítačové zpracování řidičských průkazů.
Článek 2
Vzájemné uznávání
1.
Řidičské průkazy vydané členskými státy jsou vzájemně uznávány.
2.
Pokud držitel platného vnitrostátního řidičského průkazu bez doby správní platnosti uvedené v čl.
7 odst.
2 převede své obvyklé bydliště do jiného členského státu než je stát, který řidičský průkaz vydal, může hostitelský členský stát prodloužením platnosti řidičského průkazu uplatnit na tento průkaz doby správní platnosti podle uvedeného článku, a to po dvou letech ode dne, kdy držitel převedl své obvyklé bydliště na jeho území.
Článek 3
Opatření proti padělání
1.
Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření k zamezení padělání řidičských průkazů, včetně vzorů řidičských průkazů vydaných před vstupem této směrnice v platnost.
O těchto opatřeních uvědomí Komisi.
2.
Materiál používaný pro řidičské průkazy uvedené v příloze I se zabezpečí proti padělání použitím specifikací, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky této směrnice jejich doplněním a které stanoví Komise postupem podle čl.
9 odst.
2.
Členské státy mají možnost zavést doplňkové ochranné prvky.
3.
Členský stát zajistí, aby do … * 26 let ode dne vstupu této směrnice v platnost.
všechny vydávané řidičské průkazy nebo řidičské průkazy, které jsou v oběhu, splňovaly veškeré požadavky této směrnice.
Článek 4
Skupiny, definice a minimální věkové hranice
1.
Řidičský průkaz podle článku 1 opravňuje k řízení vozidel s vlastním pohonem v níže definovaných skupinách.
Může být vydán od dosažení minimálního věku uvedeného u jednotlivých skupin.
"Vozidlem s vlastním pohonem" se rozumí jakékoli samohybné vozidlo pohybující se po komunikaci vlastní silou, jiné než kolejové vozidlo.
2.
Mopedy:
Skupina AM
-
Dvoukolová vozidla nebo tříkolová vozidla s maximální konstrukční rychlostí nepřekračující 45 km/h definovaná v čl.
1 odst.
2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/24/ES ze dne 18. března 2002 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel Úř. věst.
L 124, 9.5.2002, s. 1.
Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Komise 2005/30/ES (Úř. věst.
L 106, 27.4.2005, s. 17).
(s výjimkou vozidel s maximální konstrukční rychlostí nejvýše 25 km/h), a lehké čtyřkolky definované v čl.
1 odst.
3 písm. a) směrnice 2002/24/ES,
-
minimální věk pro skupinu AM se stanoví na 16 let.
3.
Motocykly s postranním vozíkem nebo bez něj a motorové tříkolky
-
"motocyklem" se rozumí dvoukolová vozidla s postranním vozíkem nebo bez něj, definovaná v čl.
1 odst.
2 písm. b) směrnice 2002/24/ES,
-
"motorovou tříkolkou" se rozumí vozidla se třemi symetricky uspořádanými koly, definovaná v čl.
1 odst.
2 písm. c) směrnice 2002/24/ES.
a)
Skupina A1:
-
motocykly s objemem válců do 125 cm3, s výkonem do 11 kW a poměrem výkonu ke hmotnosti do 0,1 kW/kg,
-
motorové tříkolky s výkonem do 15 kW,
-
minimální věk pro skupinu A1 se stanoví na 16 let.
b)
Skupina A2:
-
motocykly s výkonem motoru do 35 kW a s poměrem výkonu ke hmotnosti do 0,2 kW/kg a nikoli upravené z vozidla s více než dvounásobným výkonem;
-
minimální věk pro skupinu A2 se stanoví na 18 let;
c)
Skupina A:
i)
motocykly
—
· Minimální věk pro skupinu A se stanoví na 20 let.
Avšak řídit motocykly této skupiny je možné pouze po nejméně dvouleté praxi řízení motocyklů, na něž se vztahuje řidičské oprávnění skupiny A2.
Od tohoto požadavku na předchozí praxi může být upuštěno, pokud je žadateli
alespoň 24 let.
ii)
motorové tříkolky s výkonem přesahujícím 15 kW
—
· Minimální věk pro motorové tříkolky s výkonem přesahujícím 15 kW se stanoví na 21 let.
4.
motorová vozidla
-
"motorovým vozidlem" se rozumí jakékoli vozidlo s vlastním pohonem běžně používané pro přepravu osob nebo zboží po silnici nebo pro tažení vozidel používaných pro přepravu osob nebo zboží po silnici.
Tento pojem zahrnuje trolejbusy, tj. vozidla připojená k elektrickému vodiči, ale nejezdící po kolejích.
Nezahrnuje zemědělské nebo lesnické traktory;
-
"zemědělským nebo lesnickým traktorem" se rozumí jakékoliv kolové nebo pásové vozidlo s vlastním pohonem s nejméně dvěma nápravami, jehož hlavní funkce spočívá v tažné síle, a které je zvláště navrženo, aby tahalo, tlačilo, vozilo nebo pracovalo s určitým nářadím, stroji nebo přívěsy používanými při zemědělských nebo lesních pracích, a jehož použití pro přepravu osob nebo zboží po silnici nebo pro tažení vozidel používaných pro přepravu osob nebo zboží po silnici je pouze jeho vedlejší funkcí.
a)
Skupina B1:
-
čtyřkolky definované v čl.
1 odst.
3 písm. b) směrnice 2002/24/ES.
-
minimální věk pro skupinu B1 se stanoví na 16 let,
-
skupina B1 je nepovinná; v členských státech, které nezavedou tuto skupinu řidičských průkazů, bude k řízení těchto vozidel vyžadován řidičský průkaz skupiny B.
b)
Skupina B:
- motorová vozidla s maximální přípustnou hmotností do 3 500 kg a navržená a zkonstruovaná pro přepravu nejvýše osmi cestujících kromě řidiče; motorová vozidla této skupiny mohou být doplněna o přívěs s maximální přípustnou hmotností do 750 kg.
Aniž jsou dotčeny předpisy pro schvalování typu platné pro dotyčná vozidla, je možné motorová vozidla v této skupině doplnit o přívěs s maximální přípustnou hmotností do 750 kg, pokud maximální přípustná hmotnost této soupravy nepřesahuje 4250 kg.
V případě, že hmotnost této soupravy přesáhne 3500 kg, vyžadují členské státy v souladu s ustanoveními přílohy V, aby tato souprava byla řízena pouze po
-
dokončení výcviku nebo
-
po složení zkoušky dovedností a chování.
Členské státy mohou též požadovat jak tento výcvik tak složení zkoušky dovedností a chování.
Členské státy uvedou na řidičském průkazu oprávnění k řízení takovéto soupravy prostřednictvím příslušného kódu Společenství.
minimální věk pro skupinu B se stanoví na 18 let.
c)
Skupina BE:
-
aniž jsou dotčeny předpisy pro schvalování typu platné pro dotyčná vozidla, souprava vozidel sestávající z tažného vozidla skupiny B a přívěsu nebo návěsu, pokud maximální přípustná hmotnost přívěsu nebo návěsu nepřesahuje 3500 kg,
-
minimální věk pro skupinu BE se stanoví na 18 let.
d)
Skupina C1:
motorová vozidla jiná než vozidla skupin D1 nebo D, jejichž maximální přípustná hmotnost je vyšší než 3500 kg, avšak nejvýše 7500 kg, a která jsou navržena a zkonstruována pro přepravu nejvýše osmi cestujících kromě řidiče; motorová vozidla této skupiny mohou být doplněna o přívěs s maximální přípustnou hmotností do 750 kg.
e)
Skupina C1E:
-
aniž jsou dotčeny předpisy pro schvalování typu platné pro dotyčná vozidla, soupravy vozidel, kde tažné vozidlo patří do skupiny C1 a jeho přívěs nebo návěs má maximální přípustnou hmotnost vyšší než 750 kg, pokud přípustná hmotnost této soupravy nepřesahuje 12 000 kg.
-
aniž jsou dotčeny předpisy pro schvalování typu platné pro dotyčná vozidla, soupravy vozidel, kde tažné vozidlo patří do skupiny B a jeho přívěs nebo návěs má přípustnou hmotnost vyšší než 3500 kg, pokud přípustná hmotnost této soupravy nepřesahuje 12 000 kg.
-
minimální věk pro skupiny C1 a C1E se stanoví na 18 let, aniž jsou dotčena ustanovení o řízení těchto vozidel uvedená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/59/ES ze dne 15. července 2003 o výchozí kvalifikaci a pravidelném školení řidičů některých silničních vozidel pro nákladní nebo osobní dopravu Úř. věst.
L 226, 10.9.2003, s. 4.
Směrnice ve znění směrnice Rady 2004/66/ES (Úř. věst.
L 168, 1.5.2004, s. 35).
,
f)
Skupina C:
- motorová vozidla jiná než vozidla skupin D1 nebo D, jejichž maximální přípustná hmotnost je vyšší než 3 500 kg a která jsou navržena a zkonstruována pro přepravu nejvýše osmi cestujících kromě řidiče; motorová vozidla této skupiny mohou být doplněna o přívěs s maximální přípustnou hmotností do 750 kg,
g)
Skupina CE:
-
aniž jsou dotčeny předpisy pro schvalování typu platné pro dotyčná vozidla, soupravy vozidel, kde tažné vozidlo patří do skupiny C a jeho přívěs nebo návěs má maximální přípustnou hmotnost vyšší než 750 kg,
-
minimální věk pro skupiny C a CE se stanoví na 21 let, aniž jsou dotčena ustanovení o řízení těchto vozidel uvedená ve směrnici 2003/59/ES,
h)
Skupina D1:
- motorová vozidla navržená a zkonstruovaná pro přepravu nejvýše 16 cestujících kromě řidiče a o maximální délce nejvýše 8 m; motorová vozidla této skupiny mohou být doplněna o přívěs s maximální přípustnou hmotností do 750 kg.
i)
Skupina D1E:
-
aniž jsou dotčeny předpisy pro schvalování typu platné pro dotyčná vozidla, soupravy vozidel, kde tažné vozidlo patří do skupinyD1 a jeho přívěs má maximální přípustnou hmotnost vyšší než 750 kg,
-
minimální věk pro skupiny D1 a D1E se stanoví na 21 let, aniž jsou dotčena ustanovení o řízení těchto vozidel uvedená ve směrnici 2003/59/ES,
j)
Skupina D:
- motorová vozidla navržená a zkonstruovaná pro přepravu více než osm cestujících kromě řidiče; motorová vozidla, která je možné řídit s průkazem skupiny D, mohou být doplněna o přívěs s maximální přípustnou hmotností do 750 kg.
k)
Skupina DE:
-
aniž jsou dotčeny předpisy pro schvalování typu pro dotyčná vozidla, soupravy vozidel, kde tažné vozidlo je ve skupině D a jeho přívěs má maximální přípustnou hmotnost přesahující 750 kg,
-
minimální věk pro skupiny D a DE se stanoví na 24 let, aniž jsou dotčena ustanovení o řízení těchto vozidel uvedená ve směrnici 2003/59/ES.
5.
Se souhlasem Komise mohou členské státy z uplatňování tohoto článku vyjmout některé zvláštní typy vozidel s vlastním pohonem, jako například speciální vozidla pro osoby se zdravotním postižením.
Členské státy mohou z působnosti této směrnice vyjmout vozidla používaná ozbrojenými silami a civilní obranou nebo vozidla pod jejich kontrolou.
6.
Členské státy mohou zvýšit nebo snížit minimální věkovou hranici pro vydání řidičského průkazu:
a)
u skupiny AM snížit až na 14 let nebo zvýšit až na 18 let;
b)
u skupiny B1 zvýšit až na 18 let;
c)
u skupiny A1 zvýšit až na 17 nebo 18 let,
-
pokud mezi minimální věkovou hranicí pro skupinu A1 a minimální věkovou hranicí pro skupinu A2 existuje rozdíl dvou let, a
-
řízení motocyklů skupiny A je možné pouze po nejméně dvouleté praxi řízení motocyklů skupiny A2, podle čl.
4 odst.
3 písm. c) bodu i);
d)
u skupin B a BE snížit až na 17 let.
Členské státy mohou snížit minimální věkovou hranici u skupiny C na 18 let a u skupiny D na 21 let, pokud jde o:
a)
vozidla používaná hasičským sborem a vozidla používaná pro udržování veřejného pořádku,
b)
vozidla procházející zkušební jízdou v souvislosti s jejich opravou nebo údržbou.
Řidičské průkazy vydané osobám nižšího věku, než je uvedeno v odstavcích 2 až 4, jsou v souladu s tímto odstavcem platné pouze na území vydávajícího členského státu, dokud držitel průkazu nedosáhne minimální věkové hranice stanovené v odstavcích 2 až 4.
Členské státy mohou uznat na svém území platnost řidičských průkazů vydaných řidičům mladším než jsou minimální věkové hranice uvedené v odstavcích 2 až 4.
Článek 5
Podmínky a omezení
1.
V řidičském průkazu je uvedeno, za jakých podmínek je řidič oprávněn řídit.
2.
Pokud je z důvodu tělesného postižení řidič oprávněn řídit pouze určité typy vozidel nebo vozidla upravená, skládají se zkoušky dovedností a chování podle článku 7 v takovém vozidle.
Článek 6
Odstupňování a rovnocennost skupin
1.
Vydávání řidičských průkazů se řídí těmito podmínkami:
a)
průkazy pro skupiny C1, C, D1 a D lze vydat pouze řidičům, kteří jsou již oprávněni řídit vozidla skupiny B,
b)
průkazy pro skupiny BE, C1E, CE, D1E a DE lze vydat pouze řidičům, kteří jsou již oprávněni řídit vozidla skupin B, C1, C, D1 a D.
2.
Platnost řidičských průkazů je stanovena takto:
a)
průkazy vydané pro skupiny C1E, CE, D1E nebo DE platí pro soupravy vozidel skupiny BE,
b)
průkazy vydané pro skupinu CE platí pro skupinu DE, pokud jsou jejich držitelé oprávněni řídit vozidla skupiny D,
c)
průkazy vydané pro skupiny CE a DE platí pro soupravy vozidel skupin C1E a D1E,
d)
průkazy vydané pro jakoukoliv skupinu platí pro vozidla skupiny AM.
Členský stát však může u řidičských průkazů vydaných na svém území omezit rovnocennost u skupiny AM na skupiny A1, A2 a A, pokud tento členský stát uloží jako podmínku pro získání skupiny AM praktickou zkoušku,
e)
průkazy vydané pro skupinu A2 platí také pro skupinu A1,
f)
průkazy vydané pro skupiny A, B, C nebo D platí pro skupiny A1, A2, B1, C1 nebo D1.
3.
Pro řízení na svém území mohou členské země stanovit tuto rovnocennost:
a)
motorových tříkolek v rámci průkazu skupiny B, pro motorové tříkolky s výkonem vyšším než 15 kW, pokud je držiteli průkazu skupiny B alespoň 21 let,
b)
motocyklů skupiny A1 v rámci průkazu skupiny B.
Jelikož tento odstavec platí pouze na jejich území, členské státy na řidičském průkazu neuvádějí, že držitel je oprávněn řídit tato vozidla.
4.
Po konzultaci s Komisí mohou členské státy na svém území povolit řízení:
a)
vozidel skupiny D1 (s maximální přípustnou hmotností do 3 500 kg, do které není zahrnuto případné zvláštní zařízení určené pro přepravu osob se zdravotním postižením) řidičům starším 21 let, kteří jsou držiteli řidičského průkazu skupiny B, jejž získali nejméně před dvěma lety, pokud jsou vozidla používána neziskovými organizacemi k sociálním účelům a pokud řidič poskytuje své služby jako dobrovolník;
b)
vozidel s maximální přípustnou hmotností nad 3 500 kg řidičům starším 21 let, kteří jsou držiteli řidičského průkazu skupiny B, jejž získali nejméně před dvěma lety, pokud jsou tato vozidla určena zejména k používání v zaparkovaném stavu k výuce nebo rekreaci, pokud jsou používána neziskovými organizacemi pro sociální účely a pokud jsou upravena tak, že nemohou být použita pro přepravu více než devíti osob ani pro přepravu nákladu jiného než který je naprosto nezbytný pro tyto účely.
Článek 7
Vydávání, platnost a prodlužování platnosti
1.
Řidičské průkazy se vydávají pouze žadatelům, kteří:
a)
složili zkoušku dovedností a chování a teoretickou zkoušku a splňují zdravotní požadavky, v souladu s ustanoveními příloh II a III,
b)
složili teoretickou zkoušku, pouze pokud jde o skupinu AM; členské státy mohou u této skupiny požadovat, aby žadatelé složili zkoušku dovedností a chování a aby se podrobili lékařskému vyšetření.
Pro tříkolky a čtyřkolky v rámci této skupiny mohou členské státy uložit zvláštní zkoušku dovedností a chování.
Pro odlišení vozidel skupiny AM je možné na řidičském průkazu uvádět vnitrostátní kód,
c)
pokud jde o skupinu A2 nebo skupinu A a za podmínky získání nejméně dvouleté praxe řízení motocyklů skupiny A1 nebo skupiny A2, složili pouze zkoušku dovedností a chování nebo dokončili výcvik podle přílohy VI,
d)
dokončili výcvik nebo složili zkoušku dovedností a chování, nebo dokončili výcvik a složili zkoušku dovedností a chování podle přílohy V, pokud jde o skupinu B pro řízení soupravy vozidel podle definice v čl.
4 odst.
4 písm. b) druhém pododstavci,
e)
mají obvyklé bydliště na území členského státu vydávajícího průkaz nebo mohou doložit, že už tam alespoň šest měsíců studují.
2. a)
Od … * Šest let od vstupu této směrnice v platnost.
mají průkazy vydané členskými státy pro skupiny AM, A1, A2, A, B, B1 a BE správní platnost 10 let.
Členské státy si mohou zvolit takové průkazy vydávat se správní platností až do 15 let.
b)
Od …* mají průkazy vydané členskými státy pro skupiny C, CE, C1, C1E, D, DE, D1, D1E správní platnost 5 let.
c)
Prodloužením platnosti řidičského průkazu může započít nová doba správní platnosti pro jinou skupinu nebo skupiny vozidel, které je držitel průkazu oprávněn řídit, pokud je to v souladu s podmínkami stanovenými v této směrnici.
d)
Přítomnost mikročipu podle článku 1 není nezbytným předpokladem pro platnost řidičského průkazu.
Ztráta nebo nečitelnost mikročipu nebo jeho jakékoliv jiné poškození nemá vliv na platnost dokladu.
3.
Prodloužení platnosti řidičských průkazů po skončení jejich správní platnosti je podmíněno:
a)
trvalým splňováním minimálních požadavků na tělesnou a duševní způsobilost k řízení podle přílohy III pro řidičské průkazy skupiny C, CE, C1, C1E, D, DE, D1, D1E; a
b)
obvyklým bydlištěm na území členského státu vydávajícího průkaz nebo doložením, že tam žadatelé už alespoň šest měsíců studují.
Při prodloužení platnosti řidičských průkazů skupin AM, A, A1, A2, B, B1 a BE mohou členské státy vyžadovat vyšetření s uplatněním minimálních požadavků na tělesnou a duševní způsobilost k řízení podle přílohy III.
Členské státy mohou omezit dobu správní platnosti uvedenou v odstavci 2 u řidičských průkazů jakékoli skupiny vydaných začínajícím řidičům s cílem použít pro tyto řidiče zvláštní opatření, zaměřená na zvýšení bezpečnosti silničního provozu.
Členské státy mohou omezit dobu správní platnosti prvního řidičského průkazu vydaného začínajícím řidičům u skupin C a D na 3 roky, aby mohly na tyto řidiče uplatnit zvláštní opatření s cílem zvýšit bezpečnost silničního provozu na svém území.
Členské státy mohou omezit dobu správní platnosti uvedenou v odstavci 2 u jednotlivých řidičských průkazů jakékoli skupiny, pokud se zjistí, že je nezbytné uplatnit častější lékařské prohlídky nebo jiná zvláštní opatření, jako jsou například omezení pro řidiče dopouštějící se dopravních přestupků.
Členské státy mohou zkrátit dobu správní platnosti uvedenou v odstavci 2 u řidičských průkazů držitelů pobývajících na jejich území, kteří dosáhli věku 50 let, za účelem uplatnění častějších lékařských prohlídek nebo jiných zvláštních opatření, jako jsou například opakovací kurzy.
Tuto zkrácenou dobu správní platnosti je možné použít pouze při prodloužení platnosti řidičského průkazu.
4.
Aniž jsou dotčeny vnitrostátní trestní a policejní právní předpisy, mohou členské státy po konzultaci s Komisí uplatňovat na vydávání řidičských průkazů své vnitrostátní předpisy týkající se jiných podmínek než těch, které byly stanoveny v této směrnici.
5. a)
Nikdo nesmí být držitelem více než jednoho řidičského průkazu,
b)
členský stát odmítne vydat řidičský průkaz, jestliže zjistí, že žadatel již je držitelem řidičského průkazu,
c)
členské státy přijmou k písmeni b) nezbytná opatření.
Nezbytná opatření, pokud jde o vydání, náhradu, prodloužení platnosti nebo výměnu řidičského průkazu, zahrnují ověření skutečností u ostatních členských států, pokud existují přiměřené důvody se domnívat, že daný žadatel již je držitelem jiného řidičského průkazu,
d)
za účelem usnadnění kontrol podle písmene b) využívají členské státy síť řidičských průkazů EU, a to od okamžiku jejího zprovoznění.
Aniž je dotčen článek 2, členský stát vydávající průkaz s náležitou péčí zajistí, aby osoba splňovala požadavky stanovené v odstavci 1 tohoto článku, a pokud je zjištěno, že průkaz byl vydán, aniž by byly tyto požadavky splněny, použijí své vnitrostátní právní předpisy týkající se zrušení nebo odebrání oprávnění k řízení.
Článek 8
Přizpůsobení vědeckému a technickému pokroku
Změny nezbytné k přizpůsobení příloh I až VI vědeckému a technickému pokroku se přijímají postupem podle čl.
9 odst.
2.
Článek 9
Výbor
1.
Komisi je nápomocen Výbor pro řidičské průkazy.
2.
Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se čl.
5a odst.
1 až 4 a článek 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Článek 10
Zkušební komisaři
Od vstupu této směrnice v platnost musí zkušební komisaři splňovat minimální požadavky stanovené v příloze IV.
Na zkušební komisaře, kteří v této funkci pracují již před … * Šest let od vstupu této směrnice v platnost.
, se vztahují pouze požadavky týkající se opatření v oblasti zabezpečování kvality a pravidelných školení.
Článek 11
Různá ustanovení o výměně, odebírání, nahrazování a uznávání řidičských průkazů
1.
Pokud držitel platného řidičského průkazu vydaného jedním členským státem převede obvyklé bydliště do jiného členského státu, může požádat o výměnu svého řidičského průkazu za rovnocenný průkaz.
Úkolem členského státu provádějícího tuto výměnu je zkontrolovat, pro kterou skupinu je předkládaný řidičský průkaz ve skutečnosti stále platný.
2.
S výhradou zachování zásady teritoriality trestních a policejních právních předpisů mohou členské státy, v nichž mají držitelé řidičských průkazů obvyklé bydliště, uplatňovat své vnitrostátní právní předpisy týkající se omezení, pozastavení, odejmutí nebo zrušení řidičského oprávnění na držitele řidičského průkazu vydaného jiným členským státem a v případě potřeby řidičský průkaz za tímto účelem vyměnit.
3.
Členský stát provádějící výměnu vrátí starý průkaz orgánům členského státu, který jej vydal, a uvede důvody výměny.
4.
Členský stát odmítne vydat řidičský průkaz žadateli, jehož řidičský průkaz byl v jiném členském státě omezen, pozastaven nebo odejmut.
Členský stát odmítne uznat platnost každého řidičského průkazu, který jiný členský stát vydal osobě, jejíž řidičský průkaz je na území prvního státu omezen, pozastaven nebo odejmut.
Členský stát může rovněž odmítnout vydat řidičský průkaz žadateli, jehož řidičský průkaz byl v jiném členském státě zrušen.
5.
Náhradu za řidičský průkaz, který byl například ztracen nebo odcizen, je možné získat pouze od příslušných orgánů členského státu, ve kterém má držitel obvyklé bydliště; tyto orgány vydají náhradní průkaz na základě údajů, které mají k dispozici, nebo případně na základě dokladů poskytnutých příslušnými orgány členského státu, který vydal původní průkaz.
6.
Pokud členský stát vymění řidičský průkaz vydaný třetí zemí za řidičský průkaz podle vzoru Společenství, je tato výměna v průkazu odpovídajícímu vzoru Společenství zaznamenána, stejně jako jakékoliv následné prodloužení platnosti nebo náhrada průkazu.
Tato výměna může být provedena pouze tehdy, jestliže byl řidičský průkaz vydaný třetí zemí vrácen příslušným orgánům členského státu, který výměnu provádí.
Pokud držitel tohoto průkazu převede své obvyklé bydliště do jiného členského státu, nemusí tento stát použít zásadu vzájemného uznávání stanovenou v článku 2.
Článek 12
Obvyklé bydliště
Pro účely této směrnice se "obvyklým bydlištěm" rozumí místo, kde se určitá osoba obvykle zdržuje, tj. nejméně 185 dní v kalendářním roce, z důvodů osobních a profesních vazeb nebo v případě osob bez profesních vazeb z důvodu osobních vazeb vyplývajících z úzkých vztahů mezi touto osobou a místem, kde bydlí.
Za obvyklé bydliště osoby, jejíž profesní vazby jsou jinde než osobní vazby a která tedy střídavě pobývá na různých místech ve dvou nebo více členských státech, se však považuje místo jejích osobních vazeb, pokud se tam pravidelně vrací.
Tato poslední podmínka se nepožaduje, pokud osoba pobývá v některém členském státě, aby zde vykonávala časově omezený úkol.
Navštěvování vysoké školy nebo školy neznamená přesun obvyklého bydliště.
Článek 13
Rovnocennost řidičských průkazů, které neodpovídají vzoru Společenství
1.
Se souhlasem Komise stanoví členské státy, kterým skupinám vymezeným v článku 4 odpovídají oprávnění získaná před provedením této směrnice.
Po konzultaci s Komisí mohou členské státy provést úpravy svých vnitrostátních právních předpisů, které jsou nezbytné pro účely provádění ustanovení čl.
11 odst.
4, 5 a 6.
2.
Žádné řidičské oprávnění udělené před … * Šest let ode dne vstupu této směrnice v platnost.
nebude odebráno nebo jakýmkoliv způsobem podmiňováno ustanoveními této směrnice.
Článek 14
Přezkum
Komise podá zprávu o provádění této směrnice, včetně jejího dopadu na bezpečnost silničního provozu, nejdříve … ** Jedenáct let ode dne vstupu této směrnice v platnost.
*.
Článek 15
Vzájemná pomoc
Členské státy si vzájemně pomáhají při provádění této směrnice a vyměňují si informace o řidičských průkazech, které vydaly, vyměnily, nahradily, prodloužily nebo zrušily.
Využívají sítě řidičských průkazů EU vytvořené pro tyto účely, a to od okamžiku jejího zprovoznění.
Článek 16
Transpozice
1.
Členské státy do … *** Čtyři roky od vstupu této směrnice v platnost.
** přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s čl.
1 odst.
1, článkem 3, čl.
4 odst.
1, 2, 3 a odst.
4 písm. b) až k), čl.
6 odst.
1 a odst.
2 písm. a), c), d) a e), čl.
7 odst.
1 písm. b), c) a d), odst.
2, 3 a 5, článkem 8, článkem 10, článkem 13, článkem 14, článkem 15 a přílohou I bodu 2, přílohou II bodu 5.2 týkajícího se skupin A1, A2 a A a přílohou IV, V a VI.
Znění těchto předpisů neprodleně sdělí Komisi.
2.
Budou tyto předpisy používat od … * Šest let od vstupu této směrnice v platnost.
.
3.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Musí rovněž obsahovat informaci, že odkazy na zrušenou směrnici uvedené v platných právních a správních předpisech se považují za odkazy na tuto směrnici.
Způsob odkazu a jeho znění si stanoví členské státy.
4.
Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 17
Zrušení
Směrnice 91/439/EHS se zrušuje s účinkem od …*, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnice ve vnitrostátním právu uvedených v příloze VII části B.
Ustanovení čl.
2 odst.
4 směrnice 91/439/EHS se zrušuje k … ** Den vstupu této směrnice v platnost.
*
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VIII.
Článek 18
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl.
2 odst.
1, článku 5, čl.
6 odst.
2 písm. b), čl.
7 odst.
1 písm. a), článku 9, čl.
11 odst.
1, 3, 4, 5 a 6, článku 12 a příloh I, II a III se použijí od … * Dva roky od vstupu této směrnice v platnost.
.
Článek 19
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V
Za Evropský parlament Za Radu
předseda předseda nebo předsedkyně
PŘÍLOHA I
USTANOVENÍ O VZORU ŘIDIČSKÉHO PRŮKAZU SPOLEČENSTVÍ
1.
Fyzické charakteristiky karty řidičského průkazu Společenství musí odpovídat normám ISO 7810 a ISO 7816-1.
Karta je vyrobena z polykarbonátu.
Metody posuzování vlastností řidičských průkazů pro účely potvrzení jejich souladu s mezinárodními normami musí odpovídat normě ISO 10373.
2.
Fyzická ochrana řidičských průkazů
Fyzickou ochranu řidičských průkazů může ohrozit:
–
výroba falešných karet: vytvoření nového předmětu, který se danému dokladu velmi podobá, a to buď zhotovením úplně nového dokladu nebo okopírováním původního dokladu,
–
věcná změna: změna vlastnosti původního dokladu, např. pozměněním některých údajů vytištěných na dokladu.
Celková ochrana se týká systému jako celku, který sestává z podávání žádostí, přenosu údajů, materiálu samotné karty, techniky tisku a minimálního množství různých ochranných prvků a procesu personalizace.
a)
Materiál používaný na řidičské průkazy je třeba proti padělání zabezpečit použitím těchto technik (povinné ochranné prvky):
–
materiál karty musí být bez optických zjasňovačů,
–
pozadí s ochranným vzorem navrženým tak, aby byl odolný proti padělání skenováním, tiskem nebo kopírováním, s použitím vícebarevného ochranného tisku s duhovým přechodem a pozitivního a negativního gilošového tisku.
Vzor nesmí být tvořen základními barvami (CMYK), musí obsahovat složitý kresebný motiv v minimálně dvou speciálních barvách a musí zahrnovat mikropísmo,
–
opticky proměnlivé prvky poskytující přiměřenou ochranu před kopírováním a manipulací s fotografií,
–
laserové rytí,
–
v oblasti fotografie by se pozadí s ochranným vzorem a fotografie měly překrývat alespoň na jejím okraji (vytrácení vzoru).
b)
Materiál používaný na řidičské průkazy je navíc třeba zabezpečit proti padělání použitím nejméně tří z těchto technik (doplňkové ochranné prvky):
–
tiskové barvy závisející na úhlu pohledu*,
–
termochromní tisková barva*,
–
zakázkové hologramy*,
–
proměnlivé laserové obrázky*,
–
tisková barva fluoreskující v ultrafialovém osvětlení, viditelná a transparentní,
–
tisk s duhovým přechodem,
–
digitální vodoznak na pozadí,
–
infračervená nebo fosforeskující barviva,
–
hmatové znaky, symboly nebo vzory*.
c)
Členské státy mají možnost zavést doplňkové ochranné prvky.
V zásadě mají být upřednostňovány techniky označené hvězdičkou, neboť umožňují příslušníkům bezpečnostních složek zkontrolovat platnost karty bez použití jakýchkoliv speciálních prostředků."
3.
Průkaz má dvě strany.
Strana 1 obsahuje:
a)
slova "řidičský průkaz" vytištěná velkými písmeny v jazyce nebo jazycích členského státu, který průkaz vydává,
b)
název členského státu, který průkaz vydává (nepovinné),
c)
rozlišovací značku členského státu vydávajícího průkaz, vytištěnou inverzně v modrém pravoúhlém čtyřúhelníku a obkrouženou 12 žlutými hvězdami; rozlišovací značky jsou tyto:
B:
Belgie
CZ
Česká republika
DK:
Dánsko
D:
Německo
EST:
Estonsko
GR:
Řecko
E:
Španělsko
F:
Francie
IRL
Irsko
I:
Itálie
CY
Kypr
LV
Lotyšsko
LT:
Litva
L:
Lucembursko
H:
Maďarsko
M:
Malta
NL:
Nizozemsko
A:
Rakousko
PL:
Polsko
P
Portugalsko
SLO:
Slovinsko
SK
Slovensko
FIN:
Finsko
S:
Švédsko
UK:
Spojené království;
d)
údaje týkající se vydávaného průkazu, očíslované takto:
1.
příjmení držitele,
2.
jméno (jména) držitele,
3.
datum a místo narození,
4.
a) datum vydání průkazu,
b)
datum skončení platnosti průkazu nebo pomlčka, pokud průkaz platí na dobu neurčitou podle čl.
7 odst.
2 písm. c),
c)
název vydávajícího orgánu (může být vytištěn na straně 2),
d)
číslo odlišné od čísla v bodě 5, určené pro správní účely (nepovinné),
5.
číslo průkazu,
6.
fotografie držitele,
7.
podpis držitele,
8.
trvalé bydliště nebo poštovní adresa (nepovinné),
9.
skupinu vozidel, které je držitel oprávněn řídit (skupiny podle vnitrostátních předpisů jsou vytištěny jiným písmem než harmonizované skupiny),
e)
slova "Vzor Evropských společenství" v jazyce nebo jazycích členského státu, který průkaz vydává, a slova "řidičský průkaz" v ostatních jazycích Společenství vytištěná růžově a tvořící pozadí řidičského průkazu:
Permiso de Conducción
Řidičský průkaz
Korekort
Führerschein
Juhiluba
Άδεια Οδήγησης
Driving Licence
Permis de conduire
Ceadúnas Tiomána
Patente di guida
Vadītāja apliecība
Vairuotojo pažymėjimas
Vezetői engedély
Liċenzja tas-Sewqan
Rijbewijs
Prawo Jazdy
Carta de Conduçao
Vodičský preukaz
Vozniško dovoljenje
Ajokortti
Körkort;
f)
Použité barvy:
–
modrá: Pantone Reflex Blue,
–
žlutá: Pantone Yellow.
Strana 2 obsahuje:
a)
9. skupinu vozidel, které je držitel oprávněn řídit (skupiny podle vnitrostátních předpisů jsou vytištěny jiným písmem než harmonizované skupiny),
10.
datum prvního vydání u jednotlivých skupin (toto datum je třeba zopakovat na novém průkazu v případě následného nahrazení nebo výměny),
11.
datum skončení platnosti pro jednotlivé skupiny,
12.
další informace nebo omezení v podobě kódu u dané (pod)skupiny.
Kódy jsou tyto:
– kódy 01 až 99:
harmonizované kódy Společenství
ŘIDIČ (zdravotní důvody)
01.
Korekce nebo ochrana zraku
01.01
Brýle
01.02
Kontaktní čočky
01.03
Ochranné brýle
01.04
Neprůsvitná čočka
01.05
Oční kryt
01.06
Brýle nebo kontaktní čočky
02.
Sluchové pomůcky / komunikační pomůcky
02.01
Sluchové pomůcky pro jedno ucho
02.02
Sluchové pomůcky pro obě uši
03.
Protézy/ortézy pro končetiny
03.01
Protéza/ortéza horní končetiny
03.02
Protéza/ortéza dolní končetiny
05.
Omezené použití (povinné uvedení podkódu, řízení podléhá omezením ze zdravotních důvodů)
05.01
Omezení jízdy podle denní doby (například jedna hodina po východu slunce a jedna hodina před západem slunce)
05.02
Omezení jízdy v okruhu ..... km od místa bydliště držitele průkazu nebo pouze ve městě/regionu
05.03
Řízení bez cestujících
05.04
Jízda rychlostí nepřesahující ...........km/h
05.05
Řízení povoleno výhradně v doprovodu jiného držitele řidičského oprávnění
05.06
Bez přívěsu
05.07
Zákaz jízdy na dálnici
05.08
Zákaz jízdy pod vlivem alkoholu
PŘIZPŮSOBENÍ VOZIDLA
10.
Upravená převodovka
10.01
Manuální převodovka
10.02
Automatická převodovka
10.03
Elektronicky ovládaná převodovka
10.04
Nastavení řadicí páky
10.05
Bez pomocné převodovky
15.
Upravená spojka
15.01
Nastavení řadicí páky
15.02
Ruční spojka
15.03
Automatická spojka
15.04
Přepážka před sklopeným/sejmutým pedálem spojky
20.
Upravené brzdové systémy
20.01
Nastavení brzdového pedálu
20.02
Zvětšený brzdový pedál
20.03
Brzdový pedál upravený na levou nohu
20.04
Brzdový pedál s podložkou pro chodidlo
20.05
Sklopený brzdový pedál
20.06
Ruční ovládání provozní brzdy
20.07
Maximální využití posilovací brzdy
20.08
Maximální využití nouzové brzdy zabudované v provozní brzdě
20.09
Nastavení parkovací brzdy
20.10
Elektricky ovládaná parkovací brzda
20.
11 (Nastavená) nožní parkovací brzda
20.12
Přepážka před sklopeným/sejmutým pedálem brzdy
20.13
Ovládání brzdy kolenem
20.14
Elektricky ovládaná provozní brzda
25.
Upravené systémy akcelerátoru
25.01
Nastavení plynového pedálu
25.02
Plynový pedál s podložkou pro chodidlo
25.03
Sklopený plynový pedál
25.04
Ruční ovládání plynu
25.05
Ovládání plynu u kolene
25.06
Servoakcelerátor (elektronický, pneumatický apod.)
25.07
Plynový pedál nalevo od brzdového pedálu
25.08
Plynový pedál nalevo
25.09
Přepážka před sklopeným/sejmutým plynovým pedálem
30.
Upravený společný systém ovládání brzdové soustavy a akcelerátoru
30.01
Souběžné pedály
30.02
Pedály (téměř) ve stejné úrovni
30.03
Posuvný plynový pedál a brzda
30.04
Posuvný plynový pedál a brzda s ortézou
30.05
Sklopený/sejmutý plynový pedál a pedál brzdy
30.06
Zvýšená podlaha
30.07
Přepážka na straně brzdového pedálu
30.08
Přepážka pro protézu na straně brzdového pedálu
30.09
Přepážka před plynovým pedálem a brzdovým pedálem
30.10
Podpěrka paty/nohy
30.11
Elektrické ovládání plynového a brzdového pedálu
35.
Upravené uspořádání ovladačů
(přepínače světel, stěrač/ostřikovač čelního skla, ovladač výstražného zvukového znamení, směrová světla apod.)
35.01
Ovladače ovladatelné bez negativního vlivu na řízení a obsluhu
35.02
Ovladače ovladatelné bez puštění volantu a příslušenství (otočný knoflík, vidlice apod.)
35.03
Ovladače ovladatelné levou rukou bez puštění volantu a příslušenství (otočný knoflík, vidlice apod.)
35.04
Ovladače ovladatelné pravou rukou bez puštění volantu a příslušenství (otočný knoflík, vidlice apod.)
35.05
Ovladače ovladatelné bez puštění volantu a příslušenství (otočný knoflík, vidlice apod.) a kombinace mechanismu plynu a brzdy
40.
Upravené řízení
40.01
Standardní pomocné řízení
40.02
Posílené pomocné řízení
40.03
Řízení pomocí podpůrného systému
40.04
Prodloužený sloupek řízení
40.05
Nastavitelný volant (větší nebo silnější volant, zmenšený průměr volantu, apod.)
40.06
Sklopený volant
40.07
Vertikální poloha volantu
40.08
Horizontální poloha volantu
40.09
Nožní ovládání řízení
40.10
Jiná úprava řízení (pákový ovladač apod.)
40.11
Otočný knoflík na volantu
40.12
Ruční ortéza na volantu
40.13
S ortézou-tenodézou
42.
Upravená zpětná zrcátka
42.01
Venkovní (levé nebo) pravé zpětné zrcátko
42.02
Venkovní zpětné zrcátko na blatník
42.03
Přídavné vnitřní zpětné zrcátko umožňující sledování provozu
42.04
Panoramatické vnitřní zpětné zrcátko
42.05
Zpětné zrcátko k eliminaci mrtvého úhlu
42.06
Vnější zpětné zrcátko(a) ovládané elektricky
43.
Upravené sedadlo řidiče
43.01
Sedadlo řidiče ve výšce umožňující dobrý výhled a v normální vzdálenosti od volantu a pedálů
43.02
Nastavení sedadla řidiče uzpůsobené anatomicky
43.03
Sedadlo řidiče s postranní podpěrou pro dobrou stabilitu při sezení
43.04
Sedadlo řidiče s opěrkou ruky
43.05
Prodloužení posouvání sedadla řidiče
43.06
Nastavení bezpečnostního pásu
43.07
Postrojový bezpečnostní pás
44.
Úpravy motocyklů (povinnost uvedení podkódu)
44.01
Samostatně ovládaná brzda
44.
02 (Upravená) ručně ovládaná brzda (přední kolo)
44.
03 (Upravená) brzda ovládaná nohou (zadní kolo)
44.
04 (Upravená) rukojeť plynu
44.
05 (Upravené) ruční ovládání převodovky a spojky
44.
06 (Upravené) zpětné zrcátko
44.
07 (Upravené) ovladače (směrová světla, brzdové světlo, ...)
44.08
Výška sedadla umožňující řidiči v poloze vsedě mít současně obě nohy na zemi
45.
Motocykl pouze s postranním vozíkem
50.
Omezení na určité vozidlo/číslo podvozku (identifikační číslo vozidla, VIN)
51.
Omezení na určité vozidlo/registrační značku (registrační číslo vozidla, VRN)
SPRÁVNÍ ZÁLEŽITOSTI
70.
Výměna řidičského průkazu č.......... vydaného ..... (kým) (v případě třetí země rozlišovací značka EU/OSN; např.: 70.0123456789.NL)
71.
Duplikát řidičského průkazu č...... (v případě třetí země rozlišovací značka EU/OSN; např.: 71.987654321.HR)
72.
Pouze pro vozidla skupiny A s objemem válců nejvýše 125 cm3 a výkonem nejvýše 11 kW (A1)
73.
Pouze pro motorová tříkolová a čtyřkolová vozidla skupiny B (B1)
74.
Pouze pro vozidla skupiny C s maximální přípustnou hmotností do 7 500 kg (C1)
75.
Pouze pro vozidla skupiny D s nejvýše 16 sedadly, kromě sedadla řidiče (D1)
76.
Pouze pro vozidla skupiny C s maximální přípustnou hmotností do 7 500 kg (C1), s přívěsem s maximální přípustnou hmotností vyšší než 750 kg, pokud maximální přípustná hmotnost takto vzniklé jízdní soupravy nepřesahuje 12 000 kg a maximální přípustná hmotnost přívěsu nepřevyšuje hmotnost nenaloženého tažného vozidla (C1E)
77.
Pouze pro vozidla skupiny D s nejvýše 16 sedadly kromě sedadla řidiče (D1), s přívěsem s maximální přípustnou hmotností vyšší než 750 kg, pokud a) maximální přípustná hmotnost takto vzniklé jízdní soupravy nepřesahuje 12 000 kg a maximální přípustná hmotnost přívěsu nepřevyšuje hmotnost nenaloženého tažného vozidla a b) přívěs není používán pro přepravu cestujících (D1E)
78.
Pouze pro vozidla s automatickou převodovkou
79.
Pouze pro vozidla, která vyhovují specifikacím uvedeným v závorkách v souvislosti s použitím čl.
10 odst.
1 směrnice 91/439/EHS
90.
01: nalevo
90.
02: napravo
90.
03: levá
90.
04: pravá
90.
05: ruční
90.
06: nožní
90.
07: použitelná
95.
Řidič je držitelem osvědčení o odborné způsobilosti (CPC) podle směrnice 2003/59/ES do … [např.: 95.01.01.2012]
96.
Řidič dokončil výcvik nebo složil zkoušku dovedností a chování v souladu s ustanoveními přílohy V.
– kódy 100 a výše:
vnitrostátní kódy platné jen pro řízení na území členského státu, který vydal řidičský průkaz.
Pokud se kód vztahuje na všechny skupiny, pro které byl průkaz vydán, lze jej vytisknout v polích 9, 10 a 11;
13.
k provedení oddílu 4 písm. a) této přílohy prostor vyhrazený pro případný zápis informací nezbytně nutných pro správu řidičského průkazu provedený hostitelským členským státem;
14.
prostor vyhrazený pro případný zápis informací nezbytně nutných pro správu řidičského průkazu nebo týkajících se bezpečnosti silničního provozu (nepovinné), provedený členským státem, který vydává průkaz.
Pokud se informace týká jedné z položek definovaných v této příloze, měla by být vedena pod číslem uvedené položky.
Se zvláštním písemným souhlasem držitele lze do tohoto prostoru rovněž zapsat informace, které se netýkají správy řidičských průkazů nebo bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích; tyto doplněné informace nijak nemění použití tohoto vzoru řidičského průkazu;
b)
vysvětlení číslovaných položek uvedených na straně 1 a 2 průkazu (alespoň položek 1, 2, 3, 4a), 4b), 4c), 5, 10, 11 a 12);
Pokud si členský stát přeje záznamy provést v národním jazyce jiném než v jednom z těchto jazyků: anglickém, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském nebo švédském, vypracuje dvojjazyčné znění průkazu s použitím jednoho z výše uvedených jazyků, aniž jsou dotčena ostatní ustanovení této přílohy.
c)
na vzoru řidičského průkazu Společenství je vyhrazen prostor pro případné použití mikročipu nebo podobného počítačového zařízení.
4.
Zvláštní ustanovení
a)
Má-li držitel řidičského průkazu vydaného členským státem v souladu s touto přílohou obvyklé bydliště v jiném členském státě, může tento členský stát do průkazu zapsat informace, které jsou nezbytně nutné pro jeho správu, pokud tento druh informací zapisuje i do průkazů, které vydává, a pokud je tam pro tento účel dostatek místa.
b)
Po konzultaci s Komisí mohou členské státy použít další barvy nebo označení, jako například čárové kódy a státní symboly, aniž jsou dotčena ostatní ustanovení této přílohy.
V souvislosti se vzájemným uznáváním průkazů nesmí čárový kód obsahovat jiné informace než ty, které již lze přečíst na řidičském průkazu, nebo ty, které jsou nezbytně nutné pro postup vydávání průkazu.
ŘIDIČSKÝ PRŮKAZ PODLE VZORU SPOLEČENSTVÍ
Strana 1 ŘIDIČSKÝ PRŮKAZ …………………… [ČLENSKÝ STÁT]
Strana 2 1.
Příjmení 2.
Jméno 3.
Datum a místo narození 4a.
Datum vydání řidičského průkazu 4b.
Úřední platnost do 4c.
Vydal 5.
Pořadové číslo průkazu 8.
Bydliště 9 Poznámka: bude doplněn piktogram a řádek pro skupinu AM.
Poznámka: do oddílu pro skupiny motocyklů bude doplněna položka "A2".
.
Skupina 10.
Datum vydání, pro jednotlivé skupiny 11.
Platnost do, pro jednotlivé skupiny 12.
Omezení
VZOR ŘIDIČSKÉHO PRŮKAZU
BELGICKÝ ŘIDIČSKÝ PRŮKAZ
(pro informaci)
PŘÍLOHA II
I.MINIMÁLNÍ POŽADAVKY NA ŘIDIČSKÉ ZKOUŠKY
Členské státy přijmou nezbytná opatření k tomu, aby žadatelé o řidičská oprávnění měli znalosti a dovednosti nezbytné pro řízení motorového vozidla a aby vykazovali chování nezbytné pro řízení motorového vozidla.
Zkoušky zavedené k tomuto účelu se musí skládat z:
–
teoretické zkoušky, a poté
–
zkoušky dovedností a chování.
Podmínky, za kterých jsou tyto zkoušky prováděny, jsou stanoveny níže.
A.
TEORETICKÁ ZKOUŠKA
1.
Forma
Je třeba zvolit takovou formu, aby bylo možné zajistit, že žadatel má potřebné znalosti ve všech oblastech uvedených v bodech 2, 3 a 4.
Žadatelé o řidičský průkaz jedné skupiny, kteří již složili teoretickou zkoušku pro řidičský průkaz jiné skupiny, mohou být vyňati z působnosti společných ustanovení bodů 2, 3 a 4.
2.
Obsah teoretické zkoušky platné pro všechny skupiny vozidel
2.1
Musí být položeny otázky ke každému z následujících bodů, přičemž obsah a forma otázek se ponechává na uvážení každého členského státu:
2.1.1
Pravidla silničního provozu:
–
zejména pokud jde o svislé a vodorovné dopravní značky, značení a signály, přednost v jízdě a omezení rychlosti.
2.1.2
Řidič:
–
význam bdělosti a postoje k ostatním účastníkům silničního provozu,
–
vnímání, úsudek a rozhodování, zejména reakční doba, stejně jako změny v chování řidiče vlivem alkoholu, drog a léčiv, stavu mysli a únavy.
2.1.3
Silniční provoz:
–
nejdůležitější zásady týkající se dodržování bezpečné vzdálenosti mezi vozidly, brzdných drah a držení vozidla na silnici při jízdě za různých povětrnostních podmínek a při různém stavu vozovky,
–
rizikové faktory řízení týkající se různého stavu vozovky, zejména jeho změny související s počasím a denní a noční dobou,
–
vlastnosti různých druhů pozemních komunikací a příslušné právní předpisy.
2.1.4
Ostatní účastníci silničního provozu:
–
zvláštní rizikové faktory související s nedostatkem zkušeností ostatních účastníků silničního provozu a s nejvíce ohroženými skupinami účastníků, jako jsou děti, chodci, cyklisté a lidé se sníženou pohyblivostí,
–
rizika spočívající ve způsobu jízdy a řízení různých druhů vozidel a v různém zorném poli jejich řidičů.
2.1.5
Obecná pravidla a předpisy a ostatní záležitosti:
–
pravidla týkající se správních dokladů požadovaných k používání vozidla,
–
obecná pravidla určující, jak se musí řidič chovat v případě dopravní nehody (umístění výstražného zařízení a zapnutí varovné signalizace), a opatření, která může učinit, aby v případě potřeby pomohl obětem dopravní nehody,
–
bezpečnostní opatření týkající se vozidla, přepravovaného nákladu a přepravovaných osob.
2.1.6
Nezbytná bezpečnostní opatření při opouštění vozidla.
2.1.7
Technická hlediska spojená s bezpečností silničního provozu; žadatel musí být schopen zjistit nejběžnější závady, zejména na systému řízení, odpružení a brzdném systému, pneumatikách, světlech a ukazatelích směru, světlometech, zpětných zrcátkách, čelním skle a stěračích, výfukovém systému, bezpečnostních pásech a zvukovém výstražném zařízení.
2.1.8
Bezpečnostní vybavení vozidla, a zejména užívání bezpečnostních pásů, opěrek hlav a dětských zádržných systémů.
2.1.9
Pravidla týkající se užívání vozidla ve vztahu k životnímu prostředí (přiměřené používání zvukových výstražných zařízení, přiměřená spotřeba pohonných hmot, omezení znečišťujících emisí, atd.).
3.
Zvláštní ustanovení pro skupiny A1, A2 a A
3.1
Povinné ověření obecných znalostí o:
3.1.
1 používání ochranné výstroje, například rukavic, bot, oblečení a ochranné přílby,
3.1.
2 viditelnosti motocyklistů pro jiné účastníky silničního provozu,
3.1.
3 rizikových faktorech týkajících se různých stavů vozovky, jak je uvedeno výše, se zvláštním zřetelem na kluzké části, například kryty kanalizace, vodorovné dopravní značení, jako jsou čáry a šipky, tramvajové koleje,
3.1.
4 technických hlediscích spojených s bezpečností silničního provozu, jak je uvedeno výše, se zvláštním zřetelem na spínač výstražných světel, hladinu oleje a stav řetězu.
4.
Zvláštní ustanovení pro skupiny C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 a D1E
4.1
Povinné ověření obecných znalostí o:
4.1.
1 pravidlech pro dobu řízení a dobu odpočinku podle nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 ze dne 20. prosince 1985 o harmonizaci určitých sociálních právních předpisů v silniční dopravě Úř. věst.
L 370, 31.12.1985, s. 1.
Nařízení zrušené nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 (Úř. věst.
L 102, 11.4.2006, s. 1)
; užití záznamového zařízení podle nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě Úř. věst.
L 370, 31.12.1985, s. 8.
Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 561/2006.
;
4.1.
2 pravidlech týkajících se dotyčného druhu přepravy: osob nebo zboží,
4.1.
3 dokladech vozidla a přepravních dokladech požadovaných pro vnitrostátní a mezinárodní přepravu zboží a cestujících;
4.1.
4 chování v případě nehody; znalost opatření, která mají být učiněna po nehodě nebo podobné události, včetně záchranných akcí, například evakuace cestujících, a základní znalost první pomoci,
4.1.
5 opatřeních, která je třeba učinit při demontáži a výměně kol,
4.1.
6 pravidlech pro hmotnost a rozměry vozidel; pravidlech pro omezovače rychlosti,
4.1.
7 překážkách v zorném poli daných vlastnostmi jejich vozidel,
4.1.
8 orientaci v silniční mapě, plánování cesty, včetně užití elektronických navigačních systémů (nepovinné),
4.1.
9 bezpečnostních faktorech týkajících se nakládání vozidla: kontrola nákladu (uspořádání a upevnění), obtíže s různými druhy nákladu (například kapaliny, zavěšené náklady….), nakládka a vykládka zboží a užití nakládacího zařízení (pouze pro skupiny C, CE, C1, C1E),
4.1.
10 odpovědnosti řidiče při přepravě cestujících; pohodlí a bezpečnost cestujících; přeprava dětí; nezbytná kontrola před odjezdem; součástí teoretické zkoušky by měly být všechny druhy autobusů (autobusy veřejné linkové dopravy a autobusy dálkové dopravy, autobusy zvláštních rozměrů….) (pouze pro skupiny D, DE, D1, D1E).
4.2
Povinné ověření obecných znalostí o těchto dalších ustanoveních týkajících se skupin C, CE, D a DE:
4.2.
1 zásadách konstrukce a funkce: spalovacích motorů, kapalin (například motorového oleje, chladící směsi, kapaliny do ostřikovače), palivového systému, elektrického systému, zapalovacího systému, převodového ústrojí (spojky, převodovky, atd.),
4.2.
2 mazání a ochraně před mrazem,
4.2.
3 zásadách konstrukce, montáže a správného používání pneumatik a péče o ně,
4.2.
4 zásadách typů, funkce, hlavních části, zapojení, používání a denní údržby brzdného zařízení a regulátorů rychlosti a používání brzd s protiblokovacím systémem,
4.2.
5 zásadách typů, funkce, hlavních částí, zapojení, užívání a denní údržby spojovacích systémů (pouze pro skupiny CE, DE),
4.2.
6 způsobech lokalizace příčin poruch,
4.2.
7 preventivní údržbě vozidel a nezbytných běžných opravách,
4.2.
8 odpovědnosti řidiče při přebírání, přepravě a dodávání zboží v souladu s dohodnutými podmínkami (pouze pro skupiny C, CE).
B.
ZKOUŠKA DOVEDNOSTÍ A CHOVÁNÍ
5.
Vozidlo a jeho vybavení
5.1
Řízení vozidla s manuální převodovkou podléhá složení zkoušky dovedností a chování vykonané ve vozidle s manuální převodovkou.
Pokud žadatel složí praktickou zkoušku na vozidle s automatickou převodovkou, tato skutečnost se uvede v každém řidičském průkazu vydaném na základě složení této zkoušky.
Řidičské průkazy s tímto označením lze použít pouze k řízení vozidel s automatickou převodovkou.
"Vozidlem s automatickou převodovkou" se rozumí vozidlo, u kterého je možno měnit převodový poměr mezi motorem a koly pouze pomocí akcelerátoru nebo brzd.
5.2
Vozidla používaná při zkouškách dovedností a chování musí splňovat následující minimální kritéria.
Členské státy mohou stanovit přísnější kritéria nebo přidat další.
Skupina A1:
Motocykl skupiny A1 bez postranního vozíku s objemem válců nejméně 120 cm3, schopný vyvinout rychlost nejméně 90 km/h
Skupina A2:
Motocykl bez postranního vozíku s objemem válců nejméně 400 cm3 a výkonem motoru nejméně 25 kW
Skupina A
Motocykl bez postranního vozíku s objemem válců nejméně 600 cm3 a výkonem motoru nejméně 40 kW
Skupina B:
Čtyřkolové vozidlo skupiny B schopné vyvinout rychlost nejméně 100 km/h,
Skupina BE:
Souprava sestávající ze zkušebního vozidla skupiny B a přívěsu s maximální přípustnou hmotností nejméně 1 000 kg, schopná vyvinout rychlost nejméně 100 km/h, nespadající do skupiny B; nákladový oddíl přívěsu sestává z uzavřeného skříňového tělesa o šířce a výšce odpovídající alespoň šířce a výšce motorového vozidla; uzavřené skříňové těleso může být také o něco užší než motorové vozidlo, pokud je výhled dozadu možný pouze za použití vnějších zpětných zrcátek motorového vozidla; skutečná celková hmotnost přistaveného přívěsu musí být nejméně 800 kg.
Skupina B1:
Čtyřkolové vozidlo s vlastním pohonem schopné vyvinout rychlost nejméně 60 km/h,
Skupina C:
Vozidlo skupiny C s maximální přípustnou hmotností nejméně 12 000 kg, délkou nejméně 8 m a šířkou nejméně 2,40 m a schopné vyvinout rychlost nejméně 80 km/h; vybavené brzdami s protiblokovacím systémem, převodovkou, která má alespoň osm převodových stupňů vpřed a záznamovým zařízením podle nařízení (EHS) č. 3821/85; nákladový oddíl sestává z uzavřené skříňové nástavby, která je nejméně tak široká a vysoká jako kabina; skutečná celková hmotnost přistaveného vozidla musí být nejméně 10 000 kg.
Skupina CE:
buď kloubové vozidlo nebo souprava zkušebního vozidla skupiny C a přívěsu o délce nejméně 7,5 m; jak kloubové vozidlo, tak jízdní souprava musí mít maximální přípustnou hmotnost nejméně 20 000 kg, délku nejméně 14 m a šířku nejméně 2,40 m, musí být schopny vyvinout rychlost nejméně 80 km/h, být vybaveny brzdami s protiblokovacím systémem, převodovkou, která má alespoň osm převodových stupňů vpřed, a záznamovým zařízením podle nařízení (EHS) č. 3821/85; nákladový oddíl sestává z uzavřené skříňové nástavby, která je nejméně tak široká a vysoká jako kabina; skutečná celková hmotnost přistaveného kloubového vozidla i jízdní soupravy musí být nejméně 15 000 kg.
Skupina C1:
Vozidlo podskupiny C1 s maximální přípustnou hmotností nejméně 4 000 kg, délkou nejméně 5 m a schopné vyvinout rychlost nejméně 80 km/h; vybavené brzdami s protiblokovacím systémem a záznamovým zařízením podle nařízení (EHS) č. 3821/85; nákladový oddíl sestává z uzavřené skříňové nástavby, která je nejméně tak široká a vysoká jako kabina;
Skupina C1E:
Jízdní souprava tvořená zkušebním vozidlem podskupiny C1 a přívěsem s maximální přípustnou hmotností nejméně 1 250 kg; tato souprava musí mít délku nejméně 8 m a být schopná vyvinout rychlost nejméně 80 km/h; nákladový oddíl přívěsu sestává z uzavřeného skříňového tělesa, které je nejméně tak široké a vysoké jako kabina; uzavřené skříňové těleso může také být o něco užší než kabina, pokud je výhled dozadu možný pouze za použití vnějších zpětných zrcátek motorového vozidla; skutečná celková hmotnost přistaveného přívěsu musí být nejméně 800 kg.
Skupina D:
Vozidlo skupiny D o délce nejméně 10 m a šířce nejméně 2,40 m, schopné vyvinout rychlost nejméně 80 km/h; vybavené brzdami s protiblokovacím systémem a záznamovým zařízením podle nařízení (EHS) č. 3821/85;
Skupina DE:
Jízdní souprava tvořená zkušebním vozidlem skupiny D a přívěsem s maximální přípustnou hmotností nejméně 1 250 kg, šířkou nejméně 2,40 m, schopná vyvinout rychlost nejméně 80 km/h; nákladový oddíl přívěsu sestává z uzavřeného skříňového tělesa, které je nejméně 2 m široké a 2 m vysoké; skutečná celková hmotnost přistaveného přívěsu musí být nejméně 800 kg.
Skupina D1:
Vozidlo podskupiny D1 s maximální přípustnou hmotností nejméně 4 000 kg, délkou nejméně 5 m a schopné vyvinout rychlost nejméně 80 km/h; vybavené brzdami s protiblokovacím systémem a záznamovým zařízením podle nařízení (EHS) č. 3821/85;
Skupina D1E:
Jízdní souprava tvořená zkušebním vozidlem podskupiny D1 a přívěsem s maximální přípustnou hmotností nejméně 1 250 kg, schopná vyvinout rychlost nejméně 80 km/h; nákladový oddíl přívěsu sestává z uzavřeného skříňového tělesa, které je nejméně 2 m široké a 2m vysoké; skutečná celková hmotnost přistaveného přívěsu musí být nejméně 800 kg.
Zkušební vozidla u skupin BE, C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 a D1E, která nejsou v souladu s výše uvedenými minimálními kritérií, která se však užívala v okamžiku vstupu této směrnice v platnost nebo před jejím vstupem v platnost, mohou být používána ještě po dobu nejvýše deseti let od tohoto dne.
Požadavky týkající se nákladu přepravovaného těmito vozidly mohou členské státy provést nejpozději do deseti let od vstupu směrnice Komise 2000/56/ES Úř. věst.
L 237, 21.9.2000, s. 45.
v platnost.
6.
Dovednosti a chování, které se zkoušejí ve skupinách A1, A2 a A
6.1
Příprava a technická kontrola vozidla s ohledem na bezpečnost silničního provozu
Žadatel musí prokázat, že je schopen připravit vozidlo pro bezpečnou jízdu splněním následujících požadavků:
6.1.1
Upravit si ochrannou výstroj, například rukavice, boty, oblečení a ochrannou přílbu;
6.1.2
Provést namátkovou kontrolu stavu pneumatik, brzd, řízení, spínače výstražných světel (je-li k dispozici), řetězu, hladiny oleje, světel, světlometů, směrových světel a výstražných zvukových zařízení.
6.2
Zvláštní jízdní úkony, které se zkoušejí s ohledem na bezpečnost silničního provozu
6.2.1
Dát motocykl na stojan, sejmout motocykl se stojanu a vést jej bez použití motoru;
6.2.2
Zaparkovat motocykl na stojan;
6.2.3
Alespoň dva jízdní úkony, včetně slalomu, provedené při nízké rychlosti; to by mělo umožnit posouzení schopnosti současně ovládat spojku a brzdu, udržovat rovnováhu a směr pohledu, polohu na motocyklu a polohu chodidla na opěrkách pro nohy;
6.2.4
Alespoň dva jízdní úkony provedené při vyšší rychlosti, z nichž jeden při zařazeném druhém nebo třetím rychlostním stupni a rychlosti nejméně 30 km/h, a jeden spočívající ve vyhýbání se překážce při minimální rychlosti 50 km/h; to by mělo umožnit posouzení schopností udržovat polohu na motocyklu, směr pohledu, rovnováhu a ovládat techniku řízení a techniku řazení;
6.2.5
Brzdění: předvést alespoň dva úkony brzdění, včetně použití nouzové brzdy, při minimální rychlostí 50 km/h; to by mělo umožnit posouzení schopnosti ovládat přední a zadní brzdy, udržovat směr pohledu a polohu na motocyklu.
Zvláštní jízdní úkony uvedené v bodech 6.2.3 až 6.2.5 musí být provedeny nejpozději pět let od vstupu směrnice 2000/56/ES v platnost.
6.3
Chování v provozu
Žadatelé musí v situacích běžného silničního provozu, při dodržení všech zásad bezpečnosti a všech nezbytných bezpečnostních opatření provést tyto úkony:
6.3.
1 rozjezd: po zaparkování, po zastavení v provozu; při opouštění příjezdové cesty;
6.3.
2 jízdu na přímých komunikacích; míjení protijedoucích vozidel, včetně úseků s omezeným prostorem;
6.3.
3 jízdu v zatáčkách;
6.3.
4 křižovatky: příjezd do křižovatky a průjezd křižovatkami a dálničními uzly;
6.3.
5 změnu směru: odbočování doleva a doprava; přejíždění mezi jízdními pruhy;
6.3.
6 příjezd na dálnici/výjezd z dálnice nebo podobné komunikace (je-li k dispozici): příjezd ze zrychlovacího pruhu; výjezd přes zpomalovací pruh;
6.3.
7 předjíždění/míjení: předjíždění jiných vozidel (je-li to možné); jízdu kolem překážek, např. zaparkovaných aut; (popřípadě) předjíždění jinými vozidly;
6.3.
8 zvláštní silniční prvky (jsou-li k dispozici): kruhové objezdy; železniční úrovňové přejezdy; tramvajové a autobusové zastávky; přechody pro chodce; jízdu do kopce a z kopce při velkém podélném sklonu;
6.3.9
Provedení nezbytných bezpečnostních opatření při opouštění vozidla.
7.
Dovednosti a chování, které se zkoušejí ve skupinách B, B1 a BE
7.1
Příprava a technická kontrola vozidla s ohledem na bezpečnost silničního provozu
Žadatelé musí prokázat, že jsou schopni přípravy pro bezpečnou jízdu splněním následujících požadavků:
7.1.
1 úprava sedadla podle potřeby k zajištění správné polohy při sezení;
7.1.
2 nastavení zpětných zrcátek, bezpečnostních pásů a opěrek hlavy, jsou-li k dispozici;
7.1.
3 kontrola zavření dveří;
7.1.
4 provedení namátkové kontroly stavu pneumatik, řízení, brzd, kapalin (například motorového oleje, chladicí směsi, kapaliny do ostřikovače), světel, světlometů, ukazatelů směru a výstražného zvukového zařízení;
7.1.
5 kontrola bezpečnostních opatření týkajících se nakládání vozidla: karoserie, plachty, dveře od nákladního prostoru, zamykání kabiny, způsob nakládky, zabezpečení nákladu (pouze pro skupinu BE);
7.1.
6 kontrola spojovacího zařízení, brzd a elektrických spojení (pouze pro skupinu BE);
7.2
Skupiny B a B1: zvláštní jízdní úkony, které se zkoušejí s ohledem na bezpečnost silničního provozu
Zkouší se některé z těchto jízdních úkonů (alespoň dva jízdní úkony ze čtyř bodů, z nichž jedním úkonem je couvání):
7.2.
1 couvání na přímé silnici nebo couvání doprava nebo doleva za roh, při udržení správného jízdního pruhu;
7.2.
2 otočení vozidla do opačného směru jízdou vpřed a couváním;
7.2.
3 zaparkování vozidla a opuštění parkovacího místa (podélné, šikmé nebo kolmé parkování, a to jízdou vpřed a couváním, na rovině, do kopce nebo z kopce);
7.2.
4 zabrzdění za účelem zastavení přesně na určeném místě; provedení nouzového zastavení však není povinné.
7.3
Skupina BE: zvláštní jízdní úkony, které se zkoušejí s ohledem na bezpečnost silničního provozu
7.3.
1 připojení přívěsu k motorovému vozidlu a odpojení přívěsu od motorového vozidla nebo odpojení přívěsu od motorového vozidla a opětné připojení přívěsu k motorovému vozidlu; tento jízdní úkon musí začínat s tažným vozidlem zaparkovaným vedle přívěsu (tj. nikoliv za sebou);
7.3.
2 couvání v zatáčce, jejíž zakřivení je ponecháno na rozhodnutí členských států;
7.3.
3 bezpečné zaparkování pro nakládku a vykládku.
7.4
Chování v provozu
Žadatelé musí v situacích běžného silničního provozu, při dodržení všech zásad bezpečnosti a všech nezbytných bezpečnostních opatření provést tyto úkony:
7.4.
1 rozjezd: po zaparkování, po zastavení v provozu; při opouštění příjezdové cesty;
7.4.
2 jízdu na přímých komunikacích; míjení protijedoucích vozidel, včetně úseků s omezeným prostorem;
7.4.
3 jízdu v zatáčkách;
7.4.
4 křižovatky: příjezd do křižovatky a průjezd křižovatkami a dálničními uzly;
7.4.
5 změnu směru: odbočování doleva a doprava; přejíždění mezi jízdními pruhy;
7.4.
6 příjezd na dálnici/výjezd z dálnice nebo podobné komunikace (je-li k dispozici): příjezd ze zrychlovacího pruhu; výjezd přes zpomalovací pruh;
7.4.
7 předjíždění/míjení: předjíždění jiných vozidel (je-li to možné); jízdu kolem překážek, např. zaparkovaných aut; (popřípadě) předjíždění jinými vozidly;
7.4.
8 zvláštní silniční prvky (jsou-li k dispozici): kruhové objezdy; železniční úrovňové přejezdy; tramvajové a autobusové zastávky; přechody pro chodce; jízdu do kopce a z kopce při velkém podélném sklonu;
7.4.
9 provedení nezbytných bezpečnostních opatření při opouštění vozidla.
8.
Dovednosti a chování, které se zkoušejí ve skupinách C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 a D1E
8.1
Příprava a technická kontrola vozidla s ohledem na bezpečnost silničního provozu
Žadatelé musí prokázat, že jsou schopni přípravy pro bezpečnou jízdu splněním následujících požadavků:
8.1.
1 úprava sedadla podle potřeby k zajištění správné polohy při sezení;
8.1.
2 nastavení zpětných zrcátek, bezpečnostních pásů a opěrek hlavy, jsou-li k dispozici;
8.1.
3 namátkové kontroly stavu pneumatik, řízení, brzd, světel, světlometů, ukazatelů směru a výstražného zvukového zařízení;
8.1.
4 kontrola posilovačů brzd a systémů řízení; kontrola stavu kol, matic kol, blatníků, čelního skla, oken a stěračů, kapalin (například motorového oleje, chladicí směsi, kapaliny do ostřikovače); kontrola a používání přístrojové desky včetně záznamového zařízení podle nařízení (EHS) č. 3821/85;
8.1.
5 kontrola tlaku vzduchu, vzduchových nádrží a odpružení;
8.1.
6 kontrola bezpečnostních opatření týkajících se nakládání vozidla: karoserie, plachty, dveře od nákladního prostoru, nakládací mechanismus (je-li k dispozici), zamykání kabiny (je-li k dispozici), způsob nakládky, zabezpečení nákladu (pouze pro skupiny C, CE, C1, C1E);
8.1.
7 kontrola spojovacího zařízení, brzd a elektrických spojení (pouze pro skupiny CE, C1E, DE, D1E);
8.1.
8 schopnost přijmout zvláštní bezpečnostní opatření týkající se vozidla; kontrola karoserie, dveří pro cestující, nouzových východů, výbavy pro první pomoc, hasicích přístrojů a dalšího bezpečnostního vybavení (pouze pro skupiny D, DE, D1, D1E);
8.1.
9 orientace v silniční mapě, plánování cesty včetně použití elektronických navigačních systémů (nepovinné).
8.2
Zvláštní jízdní úkony, které se zkoušejí s ohledem na bezpečnost silničního provozu
8.2.
1 připojení přívěsu k motorovému vozidlu a odpojení přívěsu od motorového vozidla nebo odpojení přívěsu od motorového vozidla a opětné připojení přívěsu k motorovému vozidlu; tento jízdní úkon musí začínat s tažným vozidlem zaparkovaným vedle přívěsu (tj. nikoliv za sebou) (pouze pro skupiny CE, C1E, DE, D1E);
8.2.
2 couvání v zatáčce, jejíž zakřivení je ponecháno na rozhodnutí členských států;
8.2.
3 bezpečné zaparkování pro nakládku/vykládku na nakládací rampě/plošině nebo podobném zařízení (pouze pro skupiny C, CE, C1, C1E);
8.2.
4 parkování s ohledem na bezpečné vystupování cestujících z autobusu a nastupování cestujících do autobusu (pouze pro skupiny D, DE, D1, D1E).
8.3
Chování v provozu
Žadatelé musí v situacích běžného silničního provozu, při dodržení všech zásad bezpečnosti a všech nezbytných bezpečnostních opatření provést tyto úkony:
8.3.
1 rozjezd: po zaparkování, po zastavení v provozu; při opouštění příjezdové cesty;
8.3.
2 jízdu na přímých komunikacích; míjení protijedoucích vozidel, včetně úseků s omezeným prostorem;
8.3.
3 jízdu v zatáčkách;
8.3.
4 křižovatky: příjezd do křižovatky a průjezd křižovatkami a dálničními uzly;
8.3.
5 změnu směru: odbočování doleva a doprava; přejíždění mezi jízdními pruhy;
8.3.
6 příjezd na dálnici/výjezd z dálnice nebo podobné komunikace (je-li k dispozici): příjezd ze zrychlovacího pruhu; výjezd přes zpomalovací pruh;
8.3.
7 předjíždění/míjení: předjíždění jiných vozidel (je-li to možné); jízdu kolem překážek, např. zaparkovaných aut; (popřípadě) předjíždění jinými vozidly;
8.3.
8 zvláštní silniční prvky (jsou-li k dispozici): kruhové objezdy; železniční úrovňové přejezdy; tramvajové a autobusové zastávky; přechody pro chodce; jízda do kopce a z kopce při velkém podélném sklonu;
8.3.
9 provedení nezbytných bezpečnostních opatření při opouštění vozidla.
9.
Vyhodnocení zkoušky dovedností a chování
9.1
Pro každou z uvedených řidičských situací musí hodnocení odrážet dovednost, s jakou žadatel zvládá řízení vozidla, a předvedenou schopnost naprosto bezpečně řídit v provozu na pozemních komunikacích.
Zkoušející se během zkoušky musí cítit bezpečně.
Chyby v řízení nebo nebezpečné chování bezprostředně ohrožující bezpečnost zkušebního vozidla, jeho cestujících nebo dalších účastníků silničního provozu mají za následek nesložení zkoušky bez ohledu na to, zda musí zkoušející nebo doprovázející osoba zasáhnout.
Avšak je na zkoušejícím, aby rozhodl, zda má být praktická zkouška dokončena.
Zkoušející musí být vyškoleni tak, aby byli schopni správně vyhodnotit schopnost žadatelů bezpečně řídit.
Práci zkoušejících musí sledovat a dozorovat orgán pověřený členským státem, aby bylo zajištěno správné a důsledné provádění hodnocení chyb v souladu s normami stanovenými v této příloze.
9.2
Během hodnocení věnuje zkoušející zvláštní pozornost tomu, zda žadatelé vykazují defenzivní a sociální řidičské chování.
To by se mělo odrážet v celkovém způsobu řízení a zkoušející by toto měl brát v úvahu při celkovém hodnocení žadatele.
Celkové hodnocení zahrnuje přizpůsobivé a rozhodné (bezpečné) řízení, zohlednění stavu vozovky a povětrnostních podmínek, respektování okolního dopravního provozu, respektování zájmů ostatních účastníků silničního provozu (zejména zranitelnějších) a předvídání.
9.3
Zkoušející dále hodnotí, zda žadatel:
9.3.
1 ovládá vozidlo; přičemž bere v úvahu: správné používání bezpečnostních pásů, zpětných zrcátek, opěrek hlavy; sedadel; správné používání světel a ostatního vybavení; správné používání spojky, převodovky, plynového pedálu, brzdového systému (včetně třetího brzdového systému, je-li k dispozici) a řízení; ovládání vozidla za různých podmínek, při různých rychlostech; stabilitu na silnici; hmotnost, rozměry a vlastnosti vozu; hmotnost a druh nákladu (pouze pro skupiny BE, C, CE, C1, C1E, DE, D1E); pohodlí cestujících (pouze pro skupiny D, DE, D1, D1E) (bez příliš rychlého přidávání plynu, s plynulým řízením a bez prudkého brzdění);
9.3.
2 řídí hospodárně a šetrně k životnímu prostředí, s přihlédnutím k otáčkám motoru za minutu, přeřazování, brzdění a akceleraci (pouze pro skupiny BE, C, CE, C1, C1E, D, DE, D1, D1E);
9.3.
3 pozorovací schopnost: panoramatické vidění; správné používání zrcátek; vidění na dlouhé, střední a krátké vzdálenosti;
9.3.
4 dodržování přednosti v jízdě: přednost v jízdě na křižovatkách a dálničních uzlech; dávání přednosti v jízdě za jiných okolností (například při změně směru, přejíždění mezi jízdními pruhy, zvláštních jízdních úkonech);
9.3.
5 správná pozice na silnici: správné řazení na silnici, do jízdních pruhů, na kruhových objezdech, v zatáčkách, přiměřeně podle typu a vlastností vozidla; předvídání změny zařazení;
9.3.
6 udržování odstupu: dodržování dostatečné vzdálenosti před sebou a po straně; dodržování dostatečné vzdálenosti od ostatních účastníků silničního provozu;
9.3.
7 rychlost: nepřekračování nejvyšší povolené rychlosti; přizpůsobování rychlosti povětrnostním podmínkám a silničnímu provozu a případně vnitrostátním rychlostním limitům; jízda takovou rychlostí, aby bylo možno zastavit na viditelném a volném úseku silnice; přizpůsobování rychlosti jízdy obecné rychlosti stejných účastníků silničního provozu;
9.3.
8 světelná signalizace, dopravní značky a ostatní značení: správné chování na světelné signalizaci; dodržování pokynů osob řídících dopravní provoz; správné chování podle dopravních značek (zákazových nebo příkazových); přiměřené jednání podle vodorovného značení na vozovce;
9.3.
9 signalizace; dávání znamení podle potřeby, správně a včas; správná signalizace změny směru jízdy; přiměřené reagování na všechna znamení dávaná ostatními účastníky silničního provozu;
9.3.
10 brzdění a zastavování: včasné zpomalování, brzdění a zastavování podle okolností; předvídavost; používání různých brzdových systémů (pouze pro skupiny C, CE, D, DE); používání jiných postupů zpomalování jízdy než brzdění (pouze pro skupiny C, CE, D, DE).
10.
Délka zkoušky
Délka zkoušky a ujetá vzdálenost musí být dostatečná pro posouzení dovedností a chování podle písmene B této přílohy.
V žádném případě nesmí být doba strávená řízením na silnici kratší než 25 minut pro skupiny A, A1, A2, B, B1 a BE a 45 minut pro ostatní skupiny.
V tomto čase není zahrnuto přijetí žadatele, příprava vozidla, technická kontrola vozidla s ohledem na bezpečnost silničního provozu, zvláštní jízdní úkony a oznámení výsledku praktické zkoušky.
11.
Místo zkoušky
Část zkoušky, kterou se ověřuje zvládnutí jízdních úkonů, může být prováděna na zvláštním zkušebním pozemku.
Pokud je to proveditelné, měla by být část zkoušky, při které se hodnotí chování žadatele v provozu, prováděna na silnicích mimo zastavěné oblasti, na rychlostních silnicích (silnicích pro motorová vozidla) a dálnicích (nebo podobných komunikacích), a dále na všech druzích městských ulic (v obytných oblastech s povolenou rychlostí 30 a 50 km/h, na městských rychlostních komunikacích), čímž by byly zastoupeny různé druhy obtížných situací, se kterými se řidiči budou pravděpodobně setkávat.
Je také žádoucí, aby se zkouška konala při různé intenzitě dopravního provozu.
Čas strávený řízením na pozemní komunikaci by měl být optimálně využit k posouzení chování žadatele v různých oblastech provozu, se kterými se může setkat, se zvláštním důrazem na střídání těchto oblastí.
II.
ZNALOSTI, DOVEDNOSTI A CHOVÁNÍ PŘI ŘÍZENÍ MOTOROVÉHO VOZIDLA
Řidiči všech motorových vozidel musí mít vždy znalosti, dovednosti a chování popsané v bodech 1 až 9, a to s ohledem na jejich schopnost:
–
rozpoznat nebezpečné situace v dopravním provozu a zhodnotit jejich závažnost;
–
dostatečně ovládat své vozidlo tak, aby se nevytvářely nebezpečné situace, a reagovat přiměřeně, pokud se takové situace vyskytnou;
–
dodržovat pravidla silničního provozu, zejména ta, která jsou určena k zabránění dopravním nehodám a zachování plynulosti provozu;
–
odhalit každou závažnější technickou závadu na svých vozidlech, zejména ty závady, které představují riziko pro bezpečnost, a odpovídajícím způsobem zajistit jejich odstranění;
–
brát v úvahu všechny faktory, které ovlivňují chování řidiče (například alkohol, únavu, slabý zrak, atd.) s cílem zachovat plné využití schopností potřebných pro bezpečnou jízdu;
–
projevováním patřičného respektu vůči ostatním pomáhat zajišťovat bezpečnost všech účastníků silničního provozu, zvláště těch nejslabších a nejohroženějších.
Členské státy mohou provádět vhodná opatření k zajištění toho, aby řidiči, kteří pozbyli znalosti, dovednosti a chování popsané v bodech 1 až 9, mohli znovu těchto znalostí a dovedností nabýt a nadále vykazovat chování, které je požadováno pro řízení motorového vozidla.
PŘÍLOHA III
MINIMÁLNÍ POŽADAVKY NA TĚLESNÝ A DUŠEVNÍ STAV PŘI ŘÍZENÍ VOZIDLA S VLASTNÍM POHONEM
DEFINICE
1.
Pro účely této přílohy se řidiči dělí do dvou tříd:
1.1
Třída 1:
řidiči vozidel skupiny A, A1, A2, AM, B, B1 a BE.
1.2
Třída 2:
řidiči vozidel skupiny C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 a D1E.
1.3
Vnitrostátní právní předpisy mohou stanovit, že ustanovení této přílohy určená pro řidiče třídy 2 se budou vztahovat i na řidiče vozidel skupiny B, kteří svůj řidičský průkaz používají k profesním účelům (taxi, sanitky apod.).
2.
Žadatelé o vydání prvního řidičského průkazu nebo o prodloužení platnosti řidičského průkazu se obdobně řadí do třídy, do které budou patřit, jakmile jim bude průkaz vydán nebo jeho platnost prodloužena.
LÉKAŘSKÉ PROHLÍDKY
3.
Třída 1:
Žadatelé jsou povinni podrobit se lékařskému vyšetření, pokud se během vyplňování nezbytných formalit nebo během zkoušek, které musí před vydáním řidičského průkazu složit, ukáže, že trpí jedním nebo více zdravotními postiženími uvedenými v této příloze.
4.
Třída 2:
Žadatelé jsou povinni podrobit se lékařskému vyšetření před vydáním prvního řidičského průkazu a poté jsou řidiči kontrolováni při každém prodlužování platnosti řidičského průkazu v souladu s vnitrostátním systémem platným v členském státě obvyklého bydliště.
5.
Pravidla stanovená členskými státy pro vydání nebo každé další prodloužení platnosti řidičského průkazu mohou být přísnější než pravidla stanovená v této příloze.
ZRAK
6.
Všichni žadatelé o řidičský průkaz se podrobí odpovídající prohlídce, aby se zajistilo, že mají dostatečnou zrakovou ostrost pro řízení motorového vozidla.
Pokud existují důvodné pochybnosti o zrakové ostrosti žadatele, vyšetří žadatele příslušný zdravotnický orgán.
Při tomto vyšetření je věnována pozornost zejména: zrakové ostrosti, zornému poli, vidění za šera a postupujícím očním onemocněním.
Pro účely této přílohy se nitrooční čočky nepovažují za korektivní čočky.
Třída 1:
6.1
Žadatelé o vydání řidičského průkazu nebo o prodloužení jeho platnosti musí mít, v případě potřeby s použitím korekčních čoček, binokulární zrakovou ostrost nejméně 0,5 při použití obou očí.
Řidičské průkazy nelze vydat nebo prodloužit jejich platnost, pokud se během lékařského vyšetření ukáže, že horizontální zorné pole je menší než 120°, kromě výjimečných případů náležitě odůvodněných příznivým lékařským posudkem a pozitivní praktickou zkouškou, nebo že dotyčná osoba trpí jakoukoliv jinou oční vadou, která by ohrožovala bezpečnost jízdy.
V případě odhalení nebo oznámení postupujícího očního onemocnění může být řidičský průkaz vydán nebo jeho platnost prodloužena pod podmínkou, že se žadatel bude pravidelně podrobovat vyšetření příslušným zdravotnickým orgánem.
6.2
Žadatelé o vydání nebo prodloužení řidičského průkazu, kteří mají úplnou funkční ztrátu zraku na jednom oku nebo kteří používají pouze jedno oko (např.v případě diplopie), musí mít zrakovou ostrost nejméně 0,6, v případě potřeby s použitím korekčních čoček.
Příslušný zdravotnický orgán musí osvědčit, že toto monokulární vidění existuje dostatečně dlouho, aby došlo k adaptaci, a že zorné pole tohoto oka je normální.
Třída 2:
6.3
Žadatelé o vydání nebo prodloužení řidičského průkazu musí mít zrakovou ostrost, v případě potřeby s použitím korekčních čoček, nejméně 0,8 v lepším oku a nejméně 0,5 v horším oku.
Pokud jsou k dosažení hodnot 0,8 a 0,5 použity korekční čočky, musí nekorigovaná ostrost každého oka dosáhnout hodnoty 0,05, nebo musí být hodnot minimální ostrosti (0,8 a 0,5) dosaženo buď korekcí pomocí brýlí o síle nepřesahující plus nebo minus 8 dioptrií nebo pomocí kontaktních čoček (nekorigované vidění = 0,05).
Žadatel musí korekci dobře snášet.
Řidičské průkazy nebudou vydány nebo obnoveny žadatelům, kteří nemají normální binokulární zorné pole nebo kteří trpí diplopií.
SLUCH
7.
Řidičské průkazy mohou být vydány nebo prodlouženy žadatelům nebo řidičům ve třídě 2 pouze na základě posudku příslušných zdravotnických orgánů; během lékařské prohlídky je věnována zvláštní pozornost možnosti kompenzace.
OSOBY SE SNÍŽENOU POHYBLIVOSTÍ
8.
Řidičské průkazy nelze vydat nebo prodloužit žadatelům nebo řidičům, kteří trpí obtížemi nebo vadami pohybového ústrojí, které jsou nebezpečné při řízení motorového vozidla.
Třída 1:
8.1
Řidičské průkazy podléhající určitým omezením lze v případě nutnosti vydat tělesně postiženým žadatelům nebo řidičům na základě vydání posudku příslušného zdravotnického orgánu.
Tento posudek musí vycházet z lékařském posouzení zmíněných obtíží nebo vad a v nezbytných případech z praktické zkoušky.
V posudku musí být také uvedeno, jaké úpravy vozidla jsou nezbytné a zda musí být řidič vybaven ortopedickou pomůckou, pokud zkouška dovedností a chování prokáže, že by s takovou pomůckou nebylo řízení nebezpečné.
8.2
Řidičské průkazy mohou být vydány nebo prodlouženy žadatelům, kteří trpí postupujícími onemocněními, pokud je postižená osoba pravidelně vyšetřována, aby se zjistilo, zda je i nadále schopna řídit vozidlo naprosto bezpečně.
Je-li postižení neměnné, může být řidičský průkaz vydán nebo jeho platnost prodloužena, aniž by žadatel musel podstupovat pravidelná lékařská vyšetření.
Třída 2:
8.3
Příslušný zdravotnický orgán pečlivě posoudí dodatečná rizika a nebezpečí spojená s řízením vozidel, na která se vztahuje definice této třídy.
KARDIOVASKULÁRNÍ NEMOCI
9.
Jakákoli choroba, která může žadatele o vydání řidičského průkazu nebo řidiče žádajícího o prodloužení platnosti řidičského průkazu vystavit náhlému selhání kardiovaskulárního systému tak, že nastane náhlé zhoršení mozkových funkcí, představuje nebezpečí pro silniční provoz.
Třída 1:
9.1
Řidičské průkazy nebudou vydány nebo prodlouženy žadatelům nebo řidičům, kteří trpí vážnou arytmií.
9.2
Řidičské průkazy mohou být vydány nebo prodlouženy žadatelům nebo řidičům, kteří mají srdeční stimulátor, na základě posudku příslušného zdravotnického orgánu a pod podmínkou pravidelných lékařských kontrol.
9.3
Otázka, zda vydat nebo prodloužit řidičský průkaz žadatelům nebo řidičům, kteří trpí anomáliemi krevního tlaku, se posuzuje s přihlédnutím k ostatním výsledkům vyšetření, možným přidruženým komplikacím a nebezpečí, které by tyto komplikace mohly představovat pro bezpečnost silničního provozu.
9.4
Obecně nelze řidičský průkaz vydat nebo prodloužit žadatelům nebo řidičům, kteří trpí stenokardií během klidu či vzrušení.
Vydání nebo prodloužení řidičského průkazu žadateli nebo řidiči, který prodělal infarkt myokardu, podléhá posudku příslušného zdravotnického zařízení, a v případě nutnosti pravidelným lékařským kontrolám.
Třída 2:
9.5
Příslušný zdravotnický orgán pečlivě posoudí dodatečná rizika a nebezpečí spojená s řízením vozidel, na která se vztahuje definice této třídy.
DIABETES MELLITUS
10.
Řidičské průkazy mohou být vydány nebo prodlouženy žadatelům nebo řidičům, kteří trpí diabetes mellitus, na základě posudku příslušného zdravotnického orgánu a pod podmínkou pravidelných lékařských kontrol odpovídajících jednotlivým případům.
Třída 2:
10.1
Pouze ve velmi výjimečných případech mohou být řidičské průkazy vydány nebo prodlouženy žadatelům nebo řidičům této třídy, kteří trpí diabetes mellitus vyžadující léčbu inzulínem, a to pouze tehdy, je-li to řádně odůvodněno posudkem příslušného zdravotnického orgánu, a pod podmínkou pravidelných lékařských kontrol.
NEUROLOGICKÁ ONEMOCNĚNÍ
11.
Řidičské průkazy nelze vydat nebo prodloužit žadatelům nebo řidičům, kteří trpí vážným neurologickým onemocněním, není-li žádost podložena posudkem příslušného zdravotnického orgánu.
Neurologické poruchy spojené s chorobami nebo chirurgickými zákroky, které ovlivňují centrální nebo periferní nervový systém, vedoucí ke smyslovým nebo motorickým poruchám a ovlivňující rovnováhu a koordinaci, musí být náležitě zohledňovány vzhledem k jejich funkčním účinkům a rizikům postupu.
V takových případech může být vydání nebo prodloužení řidičského průkazu podmíněno pravidelnými posudky pro případ rizika zhoršení stavu.
12.
Epileptické záchvaty nebo jiné náhlé poruchy vědomí představují vážné nebezpečí pro bezpečnost silničního provozu, pokud se přihodí osobě řídící motorové vozidlo.
Třída 1:
12.1
Řidičský průkaz může být vydán nebo prodloužen na základě vyšetření příslušným zdravotnickým orgánem a pod podmínkou pravidelných lékařských kontrol.
Zdravotnický orgán zhodnotí stav epilepsie nebo jiných náhlých poruch vědomí, její klinickou formu a postup choroby (například žádný záchvat v posledních dvou letech), dosavadní léčbu a její výsledky.
Třída 2:
12.2
Řidičské průkazy nelze vydat nebo prodloužit žadatelům nebo řidičům, kteří trpí epileptickými záchvaty nebo jinými náhlými poruchami vědomí, nebo se u nich předpokládá možnost jejich výskytu.
DUŠEVNÍ PORUCHY
Třída 1:
13.1
Řidičské průkazy nelze vydat nebo prodloužit žadatelům nebo řidičům, kteří trpí:
–
vážnými duševními poruchami, ať vrozenými či způsobenými nemocí, úrazem nebo neurochirurgickými operacemi,
–
těžkou mentální retardací,
–
vážnými poruchami chování způsobenými stárnutím, nebo poruchami osobnosti vedoucími k vážným poruchám úsudku, chování nebo přizpůsobivosti,
není-li žádost podložena posudkem příslušného zdravotnického orgánu, a v případě potřeby podmíněna pravidelnými lékařskými kontrolami.
Třída 2:
13.2
Příslušný zdravotnický orgán pečlivě posoudí dodatečná rizika a nebezpečí spojená s řízením vozidel, na která se vztahuje definice této třídy.
ALKOHOL
14.
Požívání alkoholu představuje závažné nebezpečí pro bezpečnost silničního provozu.
Vzhledem k rozsahu tohoto problému musí být lékařská obec velmi ostražitá.
Třída 1:
14.1
Řidičské průkazy nelze vydat nebo prodloužit žadatelům nebo řidičům, kteří jsou závislí na alkoholu nebo nejsou schopni zdržet se řízení pod vlivem alkoholu.
Po prokázaném období abstinence, na základě posudku příslušného zdravotnického orgánu a pod podmínkou pravidelných lékařských kontrol, může být řidičský průkaz vydán nebo prodloužen žadatelům nebo řidičům, kteří byli v minulosti závislí na alkoholu.
Třída 2:
14.2
Příslušný zdravotnický orgán pečlivě posoudí dodatečná rizika a nebezpečí spojená s řízením vozidel, na která se vztahuje definice této třídy.
DROGY A LÉČIVÉ PŘÍPRAVKY
15.
Zneužívání:
Řidičské průkazy nelze vydat nebo prodloužit žadatelům nebo řidičům, kteří jsou závislí na psychotropních látkách, nebo kteří nejsou na těchto látkách závislí, ale pravidelně je zneužívají, bez ohledu na skupinu požadovaného řidičského oprávnění.
Pravidelné užívání:
Třída 1:
15.1
Řidičské průkazy nelze vydat nebo prodloužit žadatelům nebo řidičům, kteří pravidelně užívají psychotropní látky v jakékoli podobě, které mohou omezit schopnost bezpečného řízení, je-li konzumované množství takové, že má negativní vliv na řízení.
Toto ustanovení platí i pro všechny další léčivé přípravky nebo jejich kombinace, které ovlivňují schopnost řídit.
Třída 2:
15.2
Příslušný zdravotnický orgán řádně posoudí dodatečná rizika a nebezpečí spojená s řízením vozidel, na která se vztahuje definice této třídy.
PORUCHY LEDVIN
Třída 1:
16.1
Řidičské průkazy mohou být vydány nebo prodlouženy žadatelům nebo řidičům, kteří trpí vážným selháním ledvin, pouze na základě posudku příslušného zdravotnického orgánu a pod podmínkou pravidelných lékařských kontrol.
Třída 2:
16.2
Kromě výjimečných případů řádně odůvodněných posudkem příslušného zdravotnického orgánu a podmíněných pravidelnými lékařskými kontrolami nelze řidičské průkazy vydat nebo prodloužit žadatelům nebo řidičům, kteří trpí vážnou a nevyléčitelnou renální nedostatečností.
RŮZNÁ USTANOVENÍ
Třída 1:
17.1
Na základě posudku příslušného zdravotnického orgánu, a v případě potřeby pod podmínkou pravidelných lékařských kontrol může být řidičský průkaz vydán nebo prodloužen žadatelům nebo řidičům, kterým byl transplantován některý orgán nebo mají umělý implantát, který ovlivňuje schopnost řídit.
Třída 2:
17.2
Příslušný zdravotnický orgán pečlivě posoudí dodatečná rizika a nebezpečí spojená s řízením vozidel, na která se vztahuje definice této třídy.
18.
Všeobecně platí, že pokud žadatelé nebo řidiči trpí jakoukoliv poruchou, která není uvedena v předchozích bodech, ale u které se předpokládá, že představuje nebo způsobí funkční neschopnost ovlivňující bezpečnost řízení, nelze řidičské průkazy vydat nebo prodloužit, není-li žádost podložena posudkem příslušného zdravotnického orgánu a v případě nutnosti podmíněna pravidelnými lékařskými kontrolami.
PŘÍLOHA IV
Minimální požadavky pro osoby, které provádějí praktické zkoušky řízení.
1.
Schopnosti požadované od zkušebního komisaře
1.1
Osoba oprávněná k provádění praktického hodnocení výkonu kandidáta při řízení v motorovém vozidle musí mít znalosti, dovednosti a vědomosti související s tématy uvedenými v bodech 1.2. až 1.6.
1.2
Schopnosti zkušebního komisaře musí být relevantní pro hodnocení výkonu kandidáta usilujícího o oprávnění k řízení vozidel skupiny, pro kterou probíhá řidičská zkouška.
1.3
Znalosti a vědomosti o řízení a hodnocení:
–
teorie chování při řízení,
–
vnímání rizika a předcházení nehodám,
–
osnova zaměřená na normy pro řidičskou zkoušku,
–
požadavky řidičské zkoušky,
–
příslušné právní předpisy pro silniční provoz a dopravu, včetně příslušných právních předpisů EU a vnitrostátních právních předpisů a výkladových směrnic,
–
teorie a techniky hodnocení,
–
defenzivní řízení.
1.4
Dovednosti pro hodnocení:
–
schopnost přesně pozorovat, sledovat a vyhodnocovat celkový výkon kandidáta, zejména:
–
správné a souhrnné rozpoznávání nebezpečných situací,
–
přesné stanovení příčiny a pravděpodobného dopadu takových situací,
–
dosažení způsobilosti a rozpoznávání chyb,
–
vyrovnanost a zásadovost hodnocení,
–
rychle vstřebávat informace a vybírat hlavní problémy,
–
předvídat, rozpoznávat možné problémy a vytvářet strategie pro jejich řešení,
–
poskytovat včasnou a konstruktivní zpětnou vazbu.
1.5
Osobní řidičské dovednosti:
Osoba oprávněná k provádění praktické zkoušky pro kteroukoliv skupinu řidičského průkazu musí být schopna vykazovat trvale vysokou úroveň při řízení daného typu motorového vozidla.
1.6
Kvalita služeb:
–
stanovit, co může kandidát během zkoušky očekávat, a informovat jej o tom,
–
sdělovat informace jasně a volit přitom obsah, styl a jazyk přizpůsobený adresátovi a situaci, a zodpovídat otázky kandidáta,
–
zajistit zpětnou vazbu ohledně výsledku zkoušky,
–
s kandidáty jednat s respektem a nedělat mezi nimi rozdíl.
1.7
Znalosti o technické a fyzikální stránce vozidel
–
znalosti o technické stránce vozidel, jako je řízení, pneumatiky, brzdy, světla, zvláště pro motocykly a těžká vozidla,
–
bezpečnost při nakládání,
–
znalosti o fyzikální stránce vozidel, jako je rychlost, tření, dynamika, energie.
1.8
Hospodárné řízení z hlediska spotřeby pohonných hmot a šetrně k životnímu prostředí
2.
Všeobecné podmínky
2.1
Zkušební komisař pro řidičská oprávnění skupiny B:
a)
musí být držitelem řidičského průkazu skupiny B po dobu nejméně 3 let,
b)
musí mu být nejméně 23 let,
c)
musí mít úspěšně dokončenou výchozí kvalifikaci podle bodu 3 této přílohy a následně musí procházet systémem zabezpečování kvality a pravidelnými školeními podle bodu 4 této přílohy,
d)
musí mít dokončeno odborné vzdělání vedoucí nejméně k dokončení úrovně 3 podle rozhodnutí Rady 85/368/EHS ze dne 16. července 1985 o srovnatelnosti kvalifikací získaných odborným vzděláváním mezi členskými státy Evropského společenství Úř. věst.
L 199, 31.7.1985, s. 56.
,
e)
nesmí současně působit jako komerční instruktor řízení v autoškole.
2.2
Zkušební komisař pro řidičská oprávnění ostatních skupin:
a)
musí být držitelem řidičského průkazu dané skupiny nebo mít rovnocenné znalosti získané prostřednictvím odpovídající odborné kvalifikace,
b)
musí mít úspěšně dokončenou výchozí kvalifikaci podle bodu 3 této přílohy a následně musí procházet systémem zabezpečování kvality a pravidelnými školeními podle bodu 4 této přílohy,
c)
musí být kvalifikovaným zkušebním komisařem pro řidičská oprávnění skupiny B po dobu nejméně 3 let; od tohoto období může být upuštěno, pokud může dotyčný zkušební komisař předložit důkaz o:
–
nejméně pětileté řidičské praxi v dané skupině, nebo
–
teoretickém a praktickém posouzení způsobilosti k řízení na úrovni vyšší, než je požadována pro získání řidičského průkazu, čímž by se tento požadavek stal zbytečným.
d)
musí mít dokončeno odborné vzdělání vedoucí nejméně k dokončení úrovně 3 podle rozhodnutí 85/368/EHS,
e)
nesmí současně působit jako komerční instruktor řízení v autoškole.
2.3
Rovnocennost
2.3.1
Členské státy mohou zmocnit zkušebního komisaře k provádění řidičských zkoušek skupiny AM, A1, A2 a A po získání výchozí kvalifikace stanovené v bodě 3 pro jednu z těchto skupin.
2.3.2
Členské státy mohou zmocnit zkušebního komisaře k provádění řidičských zkoušek skupiny C1, C, D1 a D po získání výchozí kvalifikace stanovené v bodě 3 pro jednu z těchto skupin.
2.3.3
Členské státy mohou zmocnit zkušebního komisaře k provádění řidičských zkoušek skupiny BE, C1E, CE, D1E a DE po získání výchozí kvalifikace stanovené v bodě 3 pro jednu z těchto skupin.
3.
Výchozí kvalifikace
3.1
Počáteční školení
3.1.1
Dříve než může být osoba zmocněna k provádění řidičských zkoušek, musí uspokojivě dokončit školicí program, který členský stát případně určí, aby měla schopnosti stanovené v bodě 1.
3.1.2
Členské státy musí stanovit, zda se obsah konkrétního školicího programu bude vztahovat na zmocnění k provádění řidičských zkoušek pro jednu nebo pro více než jednu skupinu řidičských průkazů.
3.2
Zkoušky
3.2.1
Dříve než může být osoba zmocněna k provádění řidičských zkoušek, musí prokázat dostatečnou úroveň znalostí, vědomostí, dovedností a způsobilosti v oblasti témat uvedených v bodě 1.
3.2.2
Členské státy použijí postup zkoušení, který pedagogicky správným způsobem hodnotí schopnosti osoby podle bodu 1, zejména bodu 1.4.
Postup zkoušení musí zahrnovat teoretickou část a praktickou část.
Pokud je to vhodné, je možno použít hodnocení prováděné počítačem.
Podrobnosti týkající se povahy a trvání zkoušek nebo hodnocení v rámci zkoušení je na uvážení jednotlivých členských států.
3.2.3
Členské státy musí stanovit, zda se obsah konkrétního zkoušení bude vztahovat na zmocnění k provádění řidičských zkoušek pro jednu nebo pro více než jednu skupinu řidičských průkazů.
4.
Zabezpečování kvality a pravidelná školení
4.1
Zabezpečování kvality
4.1.1
Členské státy přijmou opatření pro zabezpečení kvality, aby bylo zaručeno udržování úrovně zkušebních komisařů.
4.1.2
Opatření pro zabezpečení kvality by měla zahrnovat dohled nad zkušebními komisaři při práci, jejich další školení a opětovné akreditace, jejich nepřetržitý profesní rozvoj a pravidelné přezkoumání výsledků řidičských zkoušek, které provedli.
4.1.3
Členské státy musí stanovit, že každý zkušební komisař podléhá ročnímu dohledu s využitím opatření pro zabezpečení kvality uvedených v bodě 4.1.2.
Členské státy musí navíc stanovit, že každý zkušební komisař je jednou za pět let sledován při provádění zkoušek, po minimální dobu představující v souhrnu alespoň půl dne, umožňující sledování několika zkoušek.
Pokud jsou zjištěny problémy, je třeba přijmout nápravná opatření.
Osoba provádějící dohled musí být osoba k tomuto účelu zmocněná členským státem.
4.1.4
Členské státy mohou stanovit, že pokud je zkušební komisař zmocněn k provádění řidičských zkoušek pro více než jednu skupinu, znamená splnění požadavku na dohled v souvislosti se zkouškami pro jednu skupinu splnění tohoto požadavku pro více než jednu skupinu.
4.1.5
Práci zkoušejícího musí sledovat a dozorovat orgán pověřený členským státem, aby bylo zajištěno správné a důsledné provádění hodnocení.
4.2
Pravidelné školení.
4.2.1
Členské státy stanoví, že pro zachování platnosti svého zmocnění se zkušební komisaři musí, bez ohledu na počet skupin, pro které jsou akreditováni, zúčastnit:
–
minimálního řádného pravidelného školení v celkové délce čtyř dnů za období dvou let, s cílem:
–
udržet a osvěžit si nezbytné znalosti a dovednosti pro zkoušení,
–
rozvíjet nové schopnosti, které se staly nezbytným předpokladem pro výkon jejich povolání,
–
zajistit, že zkušební komisař i nadále provádí zkoušky spravedlivým a jednotným způsobem,
–
minimálního pravidelného školení v celkové délce alespoň pěti dnů za období pěti let:
–
s cílem rozvíjet a zachovat si nezbytné praktické dovednosti řízení.
4.2.2
Členské státy přijmou vhodná opatření, která zajistí, aby zkušebním komisařům, u nichž platný systém zabezpečování kvality zjistil, ze vykazují výrazně špatné výsledky, bylo neprodleně poskytnuto zvláštní školení.
4.2.3
Pravidelné školení může mít svým charakterem podobu instruktáže, školení v učebně, tradiční nebo elektronicky vedené výuky a může probíhat jednotlivě nebo ve skupinách.
Může zahrnovat opětovné akreditace podle norem, pokud to členské státy považují za vhodné.
4.2.4
Členské státy mohou stanovit, že pokud je zkušební komisař zmocněn k provádění řidičských zkoušek pro více než jednu skupinu, znamená splnění požadavku pravidelného školení v souvislosti se zkouškami pro jednu skupinu splnění tohoto požadavku pro více než jednu skupinu, pokud je splněna podmínka uvedená v bodě 4.2.5.
4.2.5
Pokud zkušební komisař neprováděl zkoušky pro některou skupinu po dobu 24 měsíců, je u tohoto zkoušejícího provedeno vhodné nové posouzení, než bude moci provádět řidičské zkoušky pro tuto skupinu.
Toto nové posouzení může proběhnout jako součást požadavku podle bodu 4.2.1.
5.
Získaná práva.
5.1
Členské státy mohou osobám zmocněným k provádění řidičských zkoušek bezprostředně před vstupem těchto ustanovení v platnost povolit, aby řidičské zkoušky prováděly i nadále, bez ohledu na to, že nebyly zmocněny v souladu se všeobecnými podmínkami podle bodu 2 či postupem výchozí kvalifikace podle bodu 3.
5.2
Tito zkušební komisaři však podléhají opatřením pro pravidelný dohled a zabezpečení kvality stanoveným v bodě 4.
PŘÍLOHA V
Minimální požadavky na výcvik a zkoušení řidičů pro jízdní soupravy uvedené v čl.
4 odst.
4 písm. b) druhém pododstavci
1.
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby:
–
schválily a dozorovaly výcvik podle čl.
7 odst.
1 písm. d) nebo
–
organizovaly zkoušky dovedností a chování podle čl.
7 odst.
1 písm. d).
2.1
Délka řidičského výcviku
–
nejméně 7 hodin.
3.
Obsah řidičského výcviku
Řidičský výcvik je zaměřen na znalosti, dovednosti a chování popsané v bodech 2 a 7 přílohy II.
Zvláštní pozornost je věnována:
–
dynamice pohybu vozidla, bezpečnostním kritériím, tažným vozidlům a přívěsům (spojovacímu zařízení), správnému nakládání a bezpečnostním prvkům;
Praktická část zahrnuje tyto úkony: zrychlování, zpomalování, couvání, brzdění, brzdná dráha do zastavení, přejíždění mezi pruhy, brzdění/vyhýbání, vybočování přívěsu, odpojení přívěsu
od motorového vozidla a jeho opětovné připojení, parkování;
–
Každý účastník výcviku musí provést praktickou část a prokáže své dovednosti a chování na veřejných komunikacích;
–
Jízdní soupravy používané pro výcvik spadají do skupiny řidičských průkazů, o kterou účastníci zažádali.
4.
Délka a obsah zkoušky dovedností a chování
Délka zkoušky a ujetá vzdálenost musí být dostatečná pro posouzení dovedností a chování podle bodu 3.
PŘÍLOHA VI
Minimální požadavky pro řidičský výcvik a zkoušky pro motocykly skupiny A (postupný přístup)
1.
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby:
–
schválily a dozorovaly výcvik podle čl.
7 odst.
1 písm. c) nebo
–
organizovaly zkoušky dovedností a chování podle čl.
7 odst.
1 písm. c).
2.
Délka řidičského výcviku
–
nejméně 7 hodin.
3.
Obsah řidičského výcviku
–
Řidičský výcvik zahrnuje všechny aspekty uvedené v bodě 6 přílohy II:
–
Každý účastník musí provést praktickou část a prokáže své dovednosti a chování na veřejných komunikacích.
–
Motocykly používané pro výcvik spadají do skupiny řidičských průkazů, o kterou účastníci zažádali.
4.
Délka a obsah zkoušky dovedností a chování
Délka zkoušky a ujetá vzdálenost musí být dostatečná pro posouzení dovedností a chování podle bodu 3 této přílohy.
PŘÍLOHA VII
Část A Zrušená směrnice a její následné změny (podle článku 17)
Směrnice Rady 91/439/EHS Směrnice 91/439/EHS byla rovněž změněna tímto aktem, který nebyl zrušen: akt o přistoupení z roku 1994.
(Úř. věst.
L 237, 24.
8.
1991, s. 1)
Směrnice Rady 94/72/ES
(Úř. věst.
L 337, 24.
12.
1994, s. 86)
Směrnice Rady 96/47/ES
(Úř. věst.
L 235, 17.
9.
1996, s. 1)
Směrnice Rady 97/26/ES
(Úř. věst.
L 150, 7.
6.1997, s. 41)
Směrnice Komise 2000/56/ES
(Úř. věst.
L 237, 21.
9.
2000, s. 45)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/59/ES, pouze čl.
10 odst.
2
(Úř. věst.
L 226, 10.
9.
2003, s. 4)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) 1882/2003, pouze příloha II, bod 24
(Úř. věst.
L 284, 31.
10.
2003, s. 1)
Část B Lhůty pro provedení ve vnitrostátním právu a použitelnost (uvedené v článku 17)
Směrnice
Lhůta pro provedení
Datum použitelnosti
Směrnice 91/439/EHS
1. červenec 1994
1. červenec 1996
Směrnice 94/72/ES
-
1. leden 1995
Rozhodnutí 96/427/ES
-
16. červenec 1996
Směrnice 96/47/ES
1. červenec 1996
1. červenec 1996
Směrnice 97/26/ES
1. leden 1998
1. leden 1998
Směrnice 2000/56/ES
30. září 2003
30. září 2003, 30. září 2008 (příloha II bod 6.2.5) a 30. září 2013 (příloha II bod 5.2)
Směrnice 2003/59/ES
10. září 2006
10. září 2008 (osobní doprava) a 10. září 2009 (nákladní doprava)
PŘÍLOHA VIII
Srovnávací tabulka
Směrnice 91/439/EHS
Tato směrnice
Čl.
1 odst.
1 první věta
Čl.
1 odst.
1 první věta
Čl.
1 odst.
1 druhá věta
-
-
Čl.
1 odst.
2
Čl.
1 odst.
2
Čl.
2 odst.
1
Čl.
2 odst.
2
Čl.
1 odst.
3
-
Čl.
2 odst.
1
Čl.
1 odst.
1 druhá věta
Čl.
2 odst.
2
Čl.
3 odst.
1
Čl.
3 odst.
2
Čl.
3 odst.
2
Čl.
2 odst.
3
-
Čl.
2 odst.
4
-
Čl.
3 odst.
1 první pododstavec návětí
Čl.
4 odst.
1 první věta
-
Čl.
4 odst.
2 první odrážka
-
Čl.
4 odst.
2 druhá odrážka
Čl.
3 odst.
1 první pododstavec první odrážka
Čl.
4 odst.
3 první odrážka
Čl.
3 odst.
1 první pododstavec druhá odrážka
Čl.
4 odst.
4 písm. b) první pododstavec
Čl.
3 odst.
1 první pododstavec třetí odrážka
Čl.
4 odst.
4 písm. b) druhý pododstavec
Čl.
3 odst.
1 první pododstavec čtvrtá odrážka
Čl.
4 odst.
4 písm. c)
Čl.
3 odst.
1 první pododstavec pátá odrážka
Čl.
4 odst.
4 písm. f)
Čl.
3 odst.
1 první pododstavec šestá odrážka
Čl.
4 odst.
4 písm. g)
Čl.
3 odst.
1 první pododstavec sedmá odrážka
Čl.
4 odst.
4 písm. j)
Čl.
3 odst.
1 první pododstavec osmá odrážka
Čl.
4 odst.
4 písm. k)
Čl.
3 odst.
2 první pododstavec návětí
-
Čl.
3 odst.
2 první pododstavec první odrážka
Čl.
4 odst.
3 písm. a)
Čl.
3 odst.
2 první pododstavec druhá odrážka
Čl.
4 odst.
4 písm. a)
Čl.
3 odst.
2 první pododstavec třetí odrážka
Čl.
4 odst.
4 písm. d)
Čl.
3 odst.
2 první pododstavec čtvrtá odrážka
Čl.
4 odst.
4 písm. e)
Čl.
3 odst.
2 první pododstavec pátá odrážka
Čl.
4 odst.
4 písm. h)
Čl.
3 odst.
2 první pododstavec šestá odrážka, návětí
Čl.
4 odst.
4 písm. i)
Čl.
3 odst.
2 první pododstavec šestá odrážka první pododrážka
-
Čl.
3 odst.
2 první pododstavec šestá odrážka druhá pododrážka
-
Čl.
3 odst.
3 návětí
-
Čl.
3 odst.
3 první odrážka
Čl.
4 odst.
1 třetí věta
Čl.
3 odst.
3 druhá odrážka první pododstavec
Čl.
4 odst.
3 druhá odrážka
Čl.
3 odst.
3 druhá odrážka druhý pododstavec
-
Čl.
3 odst.
3 třetí odrážka
Čl.
4 odst.
3 první odrážka
Čl.
3 odst.
3 čtvrtá odrážka
Čl.
4 odst.
4 první odrážka
Čl.
3 odst.
3 pátá odrážka
Čl.
4 odst.
4 druhá odrážka
-
Čl.
4 odst.
3
Čl.
3 odst.
4
-
Čl.
3 odst.
5
-
Čl.
3 odst.
6
Čl.
4 odst.
5 první věta
Čl.
4 odst.
5 druhá věta
Článek 4
Článek 5
Čl.
5 odst.
1
Čl.
6 odst.
1
Čl.
5 odst.
1 písm. a)
Čl.
6 odst.
1 písm. a)
Čl.
5 odst.
1 písm. b)
Čl.
6 odst.
1 písm. b)
Čl.
5 odst.
2 návětí
Čl.
6 odst.
2 návětí
Čl.
5 odst.
2 písm. a)
Čl.
6 odst.
2 písm. a)
Čl.
5 odst.
2 písm. b)
Čl.
6 odst.
2 písm. b)
Čl.
6 odst.
2 písm. c)
Čl.
6 odst.
2 písm. d)
Čl.
6 odst.
2 písm. e)
Čl.
6 odst.
2 písm. f)
Čl.
5 odst.
3
-
Čl.
5 odst.
4
Čl.
6 odst.
4
Čl.
6 odst.
1 návětí
Čl.
4 odst.
1 druhá věta
Čl.
6 odst.
1 písm. a) první odrážka
Čl.
4 odst.
3 písm. a) třetí odrážka
Čl.
6 odst.
1 písm. a) druhá odrážka
Čl.
4 odst.
4 písm. a) druhá odrážka
Čl.
6 odst.
1 písm. b) první odrážka
Čl.
4 odst.
3 písm. b) druhá odrážka
Čl.
4 odst.
3 písm. c) druhá odrážka
Čl.
6 odst.
1 písm. b) druhá odrážka první alternativa
Čl.
4 odst.
4 písm. b) pátý pododstavec
Čl.
6 odst.
1 písm. b) druhá odrážka druhá alternativa
Čl.
4 odst.
4 písm. c) druhá odrážka
Čl.
6 odst.
1 písm. b) třetí odrážka první a druhá alternativa
Čl.
4 odst.
4 písm. g) druhá odrážka
Čl.
6 odst.
1 písm. b) třetí odrážka třetí a čtvrtá alternativa
Čl.
4 odst.
4 písm. e) třetí odrážka
-
Čl.
6 odst.
1 písm. c) první odrážka první a druhá alternativa
Čl.
4 odst.
4 písm. k) druhá odrážka
Čl.
6 odst.
1 písm. c) první odrážka třetí a čtvrtá alternativa
Čl.
4 odst.
4 písm. i) druhá odrážka
-
Čl.
6 odst.
2
Čl.
4 odst.
6 první pododstavec
-
Čl.
4 odst.
6 druhý pododstavec
Čl.
6 odst.
3
Čl.
4 odst.
6 třetí a čtvrtý pododstavec
Čl.
7 odst.
1 návětí
Čl.
7 odst.
1 návětí
Čl.
7 odst.
1 písm. a)
Čl.
7 odst.
1 písm. a)
-
Čl.
7 odst.
1 písm. b)
-
Čl.
7 odst.
1 písm. c)
-
Čl.
7 odst.
1 písm. d)
Čl.
7 odst.
1 písm. b)
Čl.
7 odst.
1 písm. e)
Čl.
7 odst.
2
-
Čl.
7 odst.
3
-
-
Čl.
7 odst.
2
-
Čl.
7 odst.
3
Čl.
7 odst.
4
Čl.
7 odst.
4
Čl.
7 odst.
5
Čl.
7 odst.
5 písm. a)
-
Čl.
7 odst.
5 písm. b)
-
Čl.
7 odst.
5 písm. c)
-
Čl.
7 odst.
5 písm. d)
Čl.
7a odst.
1
-
Čl.
7a odst.
2
Článek 8
Článek 7b
Článek 9
-
Článek 10
Článek 8
Článek 11
Článek 9
Článek 12
Článek 10
Čl.
13 odst.
1
-
Čl.
13 odst.
2
Článek 11
Článek 14
Čl.
12 odst.
1
-
Čl.
12 odst.
2
-
Čl.
12 odst.
3
Článek 15
-
Článek 16
Článek 13
Čl.
17 první pododstavec
-
Čl.
17 druhý pododstavec
-
Článek 18
Článek 14
Článek 19
Příloha I
-
Příloha Ia
Příloha I
Příloha II
Příloha II
Příloha III
Příloha III
-
Příloha IV
-
Příloha V
-
Příloha VI
