KONEčNÉ ZNĚNÍ
A6-0030/2004
29.10.
2004
ZPRÁVA
o výroční zprávě o činnosti evropského veřejného ochránce práv za rok 2003
(2004/2091 (INI))
Petiční výbor
Zpravodaj:
Proinsias De Rossa
PE 346.943
OBSAH
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU............................................................4
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ..............................................................................................11
POSTUP ...................................................................................................................................17
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
o výroční zprávě o činnosti evropského veřejného ochránce práv za rok 2003
( 2004/2091(INI) )
Evropský parlament ,
– s ohledem na výroční zprávu o činnosti evropského veřejného ochránce práv za rok 2003,
– s ohledem na článek 195 Smlouvy o ES,
– s ohledem na usnesení Evropského parlamentu ze dne 17. listopadu 1993
Úř. věst.
C 329, 6.12.1993, s. 132 o demokratičnosti, transparentnosti a subsidiaritě a na interinstitucionální dohodu o postupech uplatňování zásady subsidiarity; s ohledem na pravidla a obecné podmínky pro výkon funkce evropského veřejného ochránce práv; s ohledem na pravidla jednání dohodovacího výboru podle čl.
189b ES, a především na jejich část, která se týká pravidel a obecných podmínek pro výkon funkce veřejného ochránce práv,
– s ohledem na rozhodnutí EP č. 94/262/ECSC, ES, Euratom ze dne 9. března 1994
Úř. věst.
L 113, 4.5.1994, s. 15 o pravidlech a obecných podmínkách pro výkon funkce evropského veřejného ochránce práva především na čl.
3 odst.
8 tohoto rozhodnutí,
– s ohledem na článek 43 Charty základních práv Evropské unie,
– s ohledem na čl.
112 odst.
1 a čl.
195 odst.
2 jednacího řádu,
– s ohledem na zprávu Petičního výboru ( A6-0030/2004 ),
A. vzhledem k tomu, že Charta základních práv je součástí Smlouvy zakládající Ústavu pro Evropu, která byla schválena Evropskou radou v Bruselu dne 18. června 2004,
B. vzhledem k tomu, že článek 41 (právo na řádnou správu) v hlavě V (občanská práva) Charty zajišťuje, že každý má právo na to, aby jeho záležitosti byly orgány, institucemi a agenturami Unie řešeny nestranně, spravedlivě a v přiměřené lhůtě,
C. vzhledem k tomu, že článek 42 Charty zajišťuje, že každý občan Unie a každá fyzická osoba s bydlištěm nebo právnická osoba se statutárním sídlem v členském státě má právo na přístup k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise,
D. vzhledem k tomu, že článek 43 (veřejný ochránce práv) Charty zajišťuje, že „každý občan Unie a každá fyzická osoba s bydlištěm nebo právnická osoba se statutárním sídlem v členském státě má právo obracet se na evropského veřejného ochránce práv v případě nesprávného úředního postupu v činnosti orgánů, institucí nebo agentur Společenství, s výjimkou Soudního dvora a Soudu prvního stupně při výkonu jejich soudních pravomocí“,
E. vzhledem k tomu, že výroční zpráva evropského veřejného ochránce práv byla formálně předána předsedovi Evropského parlamentu dne 19. dubna 2004 a evropský veřejný ochránce práv Nikiforos Diamandouoros předložil zprávu Petičnímu výboru dne 26. dubna 2004,
F. vzhledem k tomu, že v roce 2003 opět výrazně stoupl počet stížností podaných evropskému veřejnému ochránci práv a další nárůst je očekáván v důsledku rozšíření,
G. vzhledem k tomu, že počet stížností podaných evropskému veřejnému ochránci práv, v nichž občané odůvodněně žádali nápravu nedostatečné otevřenosti a průhlednosti ve fungování evropských orgánů, institucí a agentur, je důvodem k obavám vzhledem k demokratické odpovědnosti Unie,
H. vzhledem k tomu, že výroční zpráva uvádí příklady individuálních případů, v nichž nebyl shledán nesprávný úřední postup a v nichž evropské orgány, instituce a agentury souhlasily s doporučeními veřejného ochránce práv, jakmile byly na stížnost upozorněny, nebo bylo dosaženo smírného řešení, ale také upozorňuje na řadu stížností, které musel evropský veřejný ochránce práv uzavřít kritickou poznámkou,
I. vzhledem k tomu, že evropský veřejný ochránce práv působil aktivně prostřednictvím šetření z vlastní iniciativy,
J. vzhledem k tomu, že dne 6. září 2001 Evropský parlament jednomyslně schválil Kodex řádného úředního chování Evropské unie, který veřejný ochránce práv doporučil ve zvláštní zprávě v dubnu 2000, zatímco Komise tento kodex nepřijala,
K. vzhledem k tomu, že Smlouva o Ústavě pro Evropu obsahuje právní základ pro budoucí zákon o řádné správě,
L. vzhledem k tomu, že v příspěvku předloženém dne 23. ledna 2003 Konventu veřejný ochránce práv uvedl, že „nahrazení Smlouvy Ústavou, zejména Ústavou, která zahrnuje základní práva, vyžaduje hlubokou úvahu o úloze strážce Smlouvy“ ,
M. jak již veřejný ochránce práv zdůraznil ve svém rozhodnutí o stížnosti 995/98/OV, že i když je Komise zplnomocněna dle vlastní úvahy zahájit řízení pro porušení právních předpisů Společenství, „podléhají tato řízení právním omezením a jsou vedena judikaturou Soudního dvora, který například vyžaduje, aby správní úřady jednaly konzistentně a v dobré víře, vyvarovaly se diskriminace a jednaly v souladu se zásadou proporcionality, rovnosti a legitimních očekávání a respektování lidských práv a základních svobod“,
N. vzhledem k tomu, že Evropský parlament již v prosinci 1999 obdržel žádost veřejného ochránce práv o změnu ustanovení statutu veřejného ochránce práv, která se týkají jeho práva na přístup k dokumentům a na výslech svědků; vzhledem k tomu, že ačkoli Evropský parlament tyto změny ustanovení doporučil, nebyla ještě stále změněna kvůli výhradám ze strany Komise a Rady,
O. vzhledem k tomu, že evropský veřejný ochránce práv, zklamán negativními postoji k návrhu, v dopise ze dne 17. prosince 2002 předsedovi Evropského parlamentu navrhl, že by otázku revize statutu evropského veřejného ochránce práv mohli společně zhodnotit jeho zaměstnanci a služby Evropského parlamentu,
P. vzhledem k tomu, že výroční zpráva zmiňuje úsilí, které evropský veřejný ochránce práv věnoval budování sítě mezi národními a regionálními veřejnými ochránci práv, se zvláštním zřetelem na přistupující země,
Q. vzhledem k tomu, že výroční zpráva uvádí, že bývalý veřejný ochránce práv pan Söderman i současný veřejný ochránce práv pan Diamandouros naléhali, aby byla v Ústavě výslovně uznána úloha veřejného ochránce práv a ostatních mimosoudních prostředků,
1. schvaluje výroční zprávu za rok 2003 předanou evropským veřejným ochráncem práv, která podává zevrubný přehled činnosti v daném roce a popis prošetřených případů;
2. gratuluje prvnímu evropskému veřejnému ochránci práv Jacobovi Södermanovi u příležitosti konce jeho úspěšného a významného funkčního období dne 31. března 2003; během sedmi a půl let ve funkci upevnil jádro této instituce a pomohl více než 11 000 občanů dosáhnout nápravy;
3. oceňuje snahu pana Diamandourose, který od svého nástupu do funkce v dubnu 2003 úspěšně usiluje o zvýšení efektivity úřadu evropského veřejného ochránce práv a o podporu řádné veřejné správy, principu právního státu a respektování lidských práv;
4. považuje roli evropského veřejného ochránce práv při zlepšování otevřenosti a odpovědnosti v rozhodovacích procesech a správě Evropské unie za významný přínos k vytvoření Unie, v níž jsou rozhodnutí skutečně přijímána „co nejotevřeněji a co nejblíže občanům“ v souladu s čl.
1 odst.
2 Smlouvy o Evropské unii;
5. uznává úsilí evropského veřejného ochránce práv o rozšíření povědomí o svém úřadu mezi veřejností a informování občanů o jejich právech prostřednictvím distribuce materiálů, návštěv členských států a konferencí;
6. poznamenává, že Komise reagovala pozitivně na návrh evropského veřejného ochránce práv, aby systematicky poskytovala žadatelům a příjemcům grantů a dotací informace o možnosti podat stížnost v případě úředního pochybeníc
7. poznamenává, že výrazný nárůst počtu stížností dokládá úspěch, kterého veřejný ochránce práv dosáhl v zlepšování povědomí občanů, kteří jsou v kontaktu s institucemi EU, o jejich právech v tomto ohledu;
8. poznamenává nicméně, že mezi veřejností ještě stále panuje určitá míra zmatení v otázce přesného rozsahu pravomocí evropského veřejného ochránce práv, jelikož asi 75% stížností nespadá do pravomoci veřejného ochránce práv; s uspokojením však konstatuje, že se v takových případech veřejný ochránce práv snaží stěžovatelům pomoci a odkazuje je proto na jiné orgány, především na Petiční výbor a na národní nebo místní veřejné ochránce práv a přitom se nadále snaží poskytovat občanům správné informace všemožnými výše uvedenými prostředky;
9. s uspokojením konstatuje, že v mnoha případech evropské orgány, instituce a agentury podnikly kroky k urovnání stížností, jakmile byly na daný problém upozorněny, a že v jiných případech bylo dosaženo smírného řešení; i nadále vybízí příslušné orgány, instituce a agentury EU, aby respektovaly návrhy doporučení evropského veřejného ochránce práv na nápravu případů úředního pochybení po uzavřeném šetření a aby se řídily dalšími kritickými poznámkami veřejného ochránce práv, a v budoucnu tak podobným případů úředního pochybení zabránily;
10. s uspokojením konstatuje, že ve čtyřech případech evropský veřejný ochránce práv vyjednával úspěšně a dosáhl smírného řešení, které přineslo pozitivní výsledek oběma stranám, a sedm dalších návrhů na smírné řešení bylo předloženo koncem roku;
11. poznamenává, že podobně jako v roce 2003 evropský veřejný ochránce práv vznesl kritickou poznámku týkající se institucí, především Rady, ke stížnostem na potíže při získávání přístupu k dokumentům; připomíná, že se Petiční výbor tímto problémem zabýval ve zprávě, která se týkala stížnosti nevládní organizace „Statewatch“, a že se Rada v této souvislosti zavázala respektovat v budoucnu pravidla pro přístup k dokumentům;
12. vyzývá všechny orgány a instituce EU k plnému uplatňování nařízení (ES) 1049/2001 Evropského parlamentu a Rady ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise
1 Úř. věst.
L 145, 31.5.2001, s. 43 1 v duchu uznání, že přístup k dokumentům poskytnutý evropskými orgány a institucemi je jedním ze základních práv v souladu s článkem 42 Charty základních práv a v upřímné snaze dosáhnout cíle přijímat rozhodnutí „co nejotevřeněji a co nejblíže občanům“; zdůrazňuje, že by orgány a instituce měly, dříve než případně uplatní ustanovení o výjimce z principu volného přístupu, každou žádost případ od případu velmi pečlivě prošetřit;
13.
S uspokojením vítá rozhodnutí veřejného ochránce práv o přístupu veřejnosti k pořadům jednání a zápisům ze schůzí předsednictva po ukončení práce Evropského konventu.
Přes nepoužitelnost nařízení (ES) č. 1049/2001 veřejný ochránce práv s úspěchem dohlíží na dodržování zásad řádné správy;
14. připomíná usnesení EP ze dne 14. března 2003 o uplatňování nařízení (ES) č. 1049/2001
2 Úř. věst C 47 E, 27.2.2003, s. 483 2 , v němž vyjadřuje svou lítost nad tím, že Komise nadále na úkor účinnosti právních předpisů Společenství neumožňuje Parlamentu zkoumat postup porušení Smlouvy, včetně korespondence mezi Komisí a členskými státy;
15. podporuje výzvu Komisi, aby předložila návrhy na změnu nařízení (ES) č. 1049/2001, zejména pokud jde o přístup k legislativním dokumentům;
16. konstatuje, že podobně jako v roce v roce 2003 byla podána řada stížností na nedostatek otevřenosti a průhlednosti ve výběrových řízeních institucí, oblasti, které veřejný ochránce práv připisuje již dlouho velkou důležitost, neboť v souvislosti s výběrovým řízením se dostane do kontaktu s institucemi mnoho občanů; poznamenává, že některé z těchto stížností vyústily v kritickou poznámku evropského veřejného ochránce práv;
17. s uspokojením konstatuje, že Rada se po dvou stížnostech podaných veřejnému ochránci práv rozhodla následovat doporučení veřejného ochránce práv a umožnit účastníkům výběrových řízení přístup k jejich písemné části zkoušky s vyznačenými opravami, a sjednotila tak v tomto případě postup s Parlamentem a Komisí;
18. naléhá na EPSO (Evropský úřad pro výběr pracovníků), interinstitucionální orgán, který bude v budoucnu organizovat většinu výběrových řízení pro orgány a instituce EU, aby v zájmu otevřenosti a průhlednosti výběrových postupů respektoval pravidla a postupy, kterých bylo dosaženo během let hlavně díky stížnostem veřejnému ochránci práv a jeho doporučením;
19. poznamenává, že mnoho stížností, které byly uzavřeny kritickou poznámkou veřejného ochránce práv, se týkalo zpožděných odpovědí na korespondenci, nezodpovězení nebo nedostatečných či nezdvořilých odpovědí; proto připomíná orgánům a institucím, že adekvátní a korektní komunikace s občany je v jejich vlastním zájmu;
20. s uspokojením konstatuje, že bylo v roce 2003 zahájeno pět případů šetření z vlastní iniciativy, z nichž jedno se týkalo integrace postižených osob a mělo zajistit, aby nebyly diskriminovány ve vztahu k orgánům EU, v souladu s článkem 26 Charty základních práv Evropské unie;
21. připomíná, že dne 6. září 2001 Parlament schválil usnesení o Kodexu řádného úředního chování pro orgány a instituce EU a že od té doby opakovaně požadoval, aby byl tento kodex uplatňován všemi orgány a institucemi; lituje, že Komise doposud celý kodex neschválila a neuplatnila;
22. připomíná, že dne 25. září 2003 místopředsedkyně Komise De Palaciová během rozpravy o výroční zprávě evropského veřejného ochránce práv za rok 2002 v plénu uvedla, že návrh ústavy pro Evropu obsahuje právní základ budoucího právního předpisu o řádné správě, který má být závazný pro všechny orgány a instituce Unie; souhlasí s názorem veřejného ochránce práv, že by Komise měla zahájit přípravné práce zaměřené na přijetí takového předpisu;
23. vyzývá veřejného ochránce práv, aby až do přijetí právního předpisu o řádné správě spolupracoval s Petičním výborem při dalším rozvíjení kritérií řádného správního chování a zajišťování jejich uplatňování Komisí, s ohledem na postup při porušení právních předpisů Společenství stanovený v rozhodnutí evropského veřejného ochránce práv o stížnosti 995/98;
24. je toho názoru, že by veřejný ochránce práv měl mít v rámci šetření neomezený přístup k dokumentům; konstatuje, že uplynulo téměř šest let od návrhu veřejného ochránce práv změnit čl.
3 odst.
2 statutu veřejného ochránce práv v otázce přístupu veřejného ochránce práv k dokumentům a v otázce slyšení svědků, ke kterým Evropský parlament dne 6. září 2001
1 Úř. věst.
C72 E, 21.3.2002, s. 336 1 přijal usnesení; lituje toho, že kvalifikovaná většina v Radě neschválila toto usnesení
2 Sdělení Rady 14782/02 OMBUDS 29 ze dne 26. listopadu 2002 2 ;
25. podporuje potřebu revidovat statut veřejného ochránce práv, jak byl schválen 9. března 1994, vzhledem k vývoji během posledních deseti let, včetně pravomocí Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) provádět šetření a přijetí nařízení (ES) č. 1049/2001 o přístupu k dokumentům, jak bylo navrženo Jacobem Södermanem v dopise ze dne 17. prosince 2002 předsedovi Patu Coxovi;
26. oceňuje dobrý pracovní vztah mezi úřadem evropského veřejného ochránce práv a Petičním výborem, včetně postupu vzájemného předávání případů, pokud je to vhodné, což vedlo k přímému předání šesti stížností tomuto výboru a dalším 142 stěžovatelům bylo doporučeno předložit petici;
27. chválí vytvoření sítě národních a místních veřejných ochránců práv a dalších orgánů, kterým jsou předávány stížnosti, které nespadají do pravomoci evropského veřejného ochránce práv; považuje za užitečné, aby měl Petiční výbor přístup do této sítě, nebo aby vytvořil podobnou síť ve spolupráci s úřadem evropského veřejného ochránce práv;
28. vyzývá veřejného ochránce práv, aby ve spolupráci s národními a regionálními veřejnými ochránci práv pokračoval ve svém úsilí o ustavení souhrnného a účinného systému opravných prostředků mimoprávní povahy ve prospěch evropských občanů, kteří se domnívají, že jejich práva podle právních předpisů Unie byla porušena;
29. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení a zprávu Komisi, Radě, evropskému veřejnému ochránci práv, vládám a parlamentům členských zemí a veřejným ochráncům práv nebo odpovídajícím orgánům v členských státech.
EXPLANATORY STATEMENT
The European Ombudsman
The office of European Ombudsman was established by the Maastricht Treaty and the right of citizens to lodge a complaint with the Ombudsman forms part of the citizenship of the European Union.The Ombudsman investigates cases of maladministration in EU institutions and bodies.
He has provided the following definition of the term ‘maladministration’ which has also been approved by the European Parliament: ‘Maladministration occurs when a public body fails to act in accordance with a rule or principle which is binding on it’.
The Ombudsman is guided here by the rules and principles set out in the Code of Good Administrative Behaviour and in Article 41 of the Charter of Fundamental Rights that concerns the right to good administration.
Where the Ombudsman observes maladministration the case can in some cases be settled by the institution concerned .
Where this does not happen, the Ombudsman may seek a friendly solution .
Where this is not possible, he may close the case with a critical remark or make a draft recommendation .
Where the institution concerned does not accept the recommendation, the Ombudsman may draw up a special report for the European Parliament.
In addition, the Ombudsman is empowered to start inquiries on his own initiative in connection with systemic problems that come to his attention.
The Ombudsman’s annual report for 2003
The 2003 Annual Report admirably outlines the activities of the European Ombudsman office during the course of the year.
It covers the work of the founder Ombudsman, Mr Jacob Söderman, up to 31 March 2003 and that of Mr Diamandouros who took up office in April 2003.
The rapporteur is delighted to recommend the Parliament's ratification of the Report.
The activities recorded represent a key aspect of the democratic process and serve to embody the principles of transparency and accountability which must continue to be prime objectives of the European Institutions.
As is clear from the 2003 Annual Report the Ombudsman makes every possible effort to empower citizens by informing them of their rights in this respect; ensuring their easy access to adequate redress where possible; and ensuring that the Institutions constantly adopt better working practices to eliminate the causes of such grievances where possible.
According to the annual report, 2 436 complaints were received in 2003, which corresponds to a 10% increase compared with 2002.
The Ombudsman announced at the meeting of the Committee on Petitions on 26 April 2004 at which he presented the annual report that a 40% increase was to be noted for the current year.
This increase shows that the Ombudsman has become better known.
Both the previous and the current Ombudsman have themselves made a major contribution to spreading knowledge about their office.
It can be recorded that the Ombudsman and his staff attended 80 conferences, seminars, etc. in 2003 and the Ombudsman has visited almost all Member States, both old and new.
At the same time, however, there is little awareness of what falls within the Ombudsman’s mandate, since the overwhelming proportion of complaints fall outside his mandate.
In these cases complainants are urged to contact other bodies, in particular, the Committee on Petitions and national or local ombudsmen.
Investigations were initiated in 253 cases and decisions taken in 180 cases.
In 87 cases, the Ombudsman concluded that there was no evidence of maladministration.
48 cases were settled by the relevant institution.
The annual report describes a selection of cases dealt with during 2003.
A brief account of certain categories of cases is given below.
- Access to documents
The previous Ombudsman, Jacob Söderman, made a considerable effort over the years to achieve a situation in which the institutions make their documents available to the public
It should be remembered that Parliament has on a previous occasion received a special report on the problem of access to documents in connection with the recommendation to the Council in complaint 917/2000 by the British NGO 'Statewatch'.
The Committee on Petitions drew up a report with Astrid Thors as rapporteur
1 Doc.
A5-0363/2002 .
1 .
Complaint 648/2002 concerned the Council’s refusal to grant full access to documents relating to negotiations in connection with a proposal for a regulation implementing the competition rules in Articles 81 and 82 of the EC Treaty.
The Council had declined to grant access to certain sections of the documents by invoking Article 4(3) of Regulation No 1049/2001 which allows access to be refused if disclosure of the document would seriously undermine the institution’s decision-making process.
These sections concerned the proposals and positions of national delegations.
The complainant and the Ombudsman were of the opinion that it was sufficient to delete the delegation’s name and then to release the text as such to the complainant.
The Council had deleted entire passages from the text.
The case concluded with a critical remark whereupon the Council decided to grant the complainant access to the documents in their entirety.
Complaint 1015/2002 concerned, among other things, the Council’s refusal to grant access to opinions from the Council’s Legal Service.
The Council declined initially to grant access to these documents by invoking Article 4(2) of Regulation No 1049/2001 which allows the institutions under certain circumstances to refuse access inter alia to legal opinions.
The Council had given a general refusal.
The Ombudsman requested that access be given to these documents and emphasised that a distinction should be made between legal opinions connected with legal proceedings which are normally not published and opinions on draft legislation which ought to be accessible to the public.
These two examples show that the institutions are still reluctant about granting access to documents and that they have not understood that free access to documents is the rule and that there is nothing automatic about derogations but that it is necessary to decide on a case-by-case basis.
In this context it should be mentioned that the European Parliament has clearly stated in its resolution of 14 March 2002
1 OJ C47 E, 27.2.2003, p.483 1 on the implementation of Regulation (EC) No 1049/2001 that it disagreees with the Commission that continues to deny access to documents concerning infringement procedures under Article 226 of the Treaty.
The Committee on Petitions has repeatedly and in vain tried to obtain information on cases where the Commission has, often as a result of petitions submitted to the European Parliament, opened an infringement procedure against a Member State.
- More openness in connection with recruitment competitions
The Ombudsman has over the years received a large number of complaints from citizens about lack of transparency and openness in connection with recruitment competitions.
Since one of the Ombudsman’s chief objectives is to improve relations between the institutions and the general public and since a large number of citizens come into contact for the first time with an institution in connection with a recruitment competition, it is important that they receive a good impression.
In 1999 the Ombudsman submitted to Parliament a special report on the Commission’s recruitment procedures on which the Committee on Petitions drew up a report with Herbert Bösch as rapporteur
2 Doc.
A5-0280/2000 2 .
The Ombudsman’s recommendation that candidates ought to have access to their marked examination scripts was accepted by the Commission back in 1999 and later in 2000 by the European Parliament.
In 2003 the Ombudsman dealt with two complaints (2097/2002 and 2059/2002) on the Council’s refusal to grant access to marked examination scripts.
Following a recommendation from the Ombudsman the Council too has now at last agreed to alter its rules.
It can therefore now be said that all candidates in recruitment competitions have access to their marked examination scripts.
Complaint 341/2001 concerned the European Parliament’s refusal to inform the complainant of the names of the successful candidates in a recruitment competition and the points they obtained.
The Ombudsman addressed a recommendation to Parliament calling on it to ensure that in future the institution produced such a list and, moreover, informed all candidates that such a list would be published.
Parliament initially refused to follow the recommendation.
The Ombudsman then decided to draw up a special report, following which Parliament chose to follow the Ombudsman’s recommendation.
The fact that age limits no longer apply in the institutions’ recruitment competitions is also thanks to the efforts of the Ombudsman.
Most of the recruitment competitions in the EU will in the future be organised by EPSO (European Personnel Selection Office).
A recommendation should be addressed to EPSO that it also comply with the rules on openness and transparency which have been introduced not least thanks to the efforts of the Ombudsman.
- Cases of delay, failure to answer correspondence, discourteous language, etc.
A number of complaints could have been avoided if the complainants had received a satisfactory answer in time.
Cases often arise where the institution has in fact acted correctly but has failed to explain to the complainant the reasons why it has acted as it has done.
Such cases may give rise to a critical remark from the Ombudsman.
A participant in a recruitment competition had not understood the difference between ‘having obtained the necessary number of points’ and ‘entered on the reserve list’ and was accused of wanting to ‘cheat’.
EU officials can be inclined to forget that it may be difficult for outsiders to understand the way the institutions operate as well as EU jargon.
Another case concerns an employee at the EU police mission in Sarajevo who was dismissed for misconduct.
The dismissal was apparently justified but the person in question was not given an opportunity to express his view of the matter.
Discourteous language may also result in a critical remark.
The message needs to be got across to the institutions that proper and satisfactory communication with complainants is in their own interest.
Other issues
- The European code of good administrative behaviour
In 1999 the Ombudsman put forward a proposal for a code of good administrative behaviour for EU institutions and bodies.
The Committee on Petitions drew up a report on this proposal with Roy Perry as rapporteur
1 Doc.
A5-0245/2001 1 .
On 6 September 2001 Parliament adopted the resolution
2 OJ C 72 E, 21.3.2002, p. 239 2 and thus approved the code with the proposed changes.
Most institutions and bodies have adopted the code as a guideline for their relations with the general public.
Since it is of the utmost importance that all institutions follow the same code, the Ombudsman and the Committee on Petitions have repeatedly called on the Commission to adopt the common code.
During the debate on the Ombudsman’s annual report for 2001 on 26 September 2002 Commissioner Liikanen stated that the Commission had its own code which on many points matched the Ombudsman’s code and that the Commission was not in a position to propose a regulation containing the code of good administrative behaviour as the Commission had been invited to do.
During the debate on the Ombudsman’s annual report for 2002 on 25 September 2003 Commission Vice-President Loyola de Palacio stated that the draft Constitutional Treaty contained a legal basis for future legislation on good administrative behaviour.
The Ombudsman states in the annual report that, by way of follow-up, he wrote to the Commission President that this legislation ought to be prepared starting now so that it could be rapidly implemented when the Constitution is adopted.
The rapporteur can only endorse this request, not least in view of the fact that the Constitution has in the meantime been adopted by the European Council.
- Inspection of documents and hearing of witnesses by the Ombudsman
Article 3(2) of the Ombudsman's statute deals partly with the Ombudsman's access to documents and partly with his hearing of witnesses.
By letter of 13 December 1999, the Ombudsman contacted the President of Parliament with a proposed change to the relevant provisions.
His view was that Article 3(2) imposes restrictions on the Ombudsman in terms of his investigative powers.
According to the current wording, access to documents can be refused 'on duly substantiated grounds of secrecy' and access to documents from a Member State that are classed as secret may be granted only where 'that Member State has given its prior agreement'.
In addition, employees of the institutions called on to testify must speak 'in accordance with instructions from their administrations and shall continue to be bound by their duty of professional secrecy'.
A report was drawn up for the Committee on Constitutional Affairs with Teresa Almeida Garrett as rapporteur
1 Doc.
A5-240/2001 1 .
In the resolution it was resolved to remove the above restrictions.
Pursuant to Article 195(4) of the EC Treaty, Parliament lays down the Ombudsman's statute after consulting the Commission and with the approval of the Council acting by a qualified majority.
The Commission expressed reservations about the proposal and the Council was unable to approve it.
A delegation from the Committee on Petitions that visited Copenhagen on 17-18 September 2002 submitted the problem to the Danish Minister for European Affairs, Bertel Haarder, Council President.
He promised to raise the matter in the Council.
This happened at meetings of the General Affairs Group in October and November 2002.
A qualified majority of the Council was unable to approve Parliament's resolution.
However, the view was expressed that the Ombudsman's statute should be updated in the light of developments and of the implementation of Regulation No 1049/2001 on access to documents.
The Ombudsman does not broach this problem in the annual report, which is surely a reflection of the fact that he has not encountered problems in connection with his inspection of documents.
The rapporteur believes that Article 3(2) imposes restrictions on the work of the Ombudsman, this being at variance with the confidence generally demonstrated towards the Ombudsman.
The issue ought to be raised again in the new parliamentary term.
- Cooperation between the Committee on Petitions and the Ombudsman
There are regular calls for enhanced cooperation between the Committee on Petitions and the Ombudsman.
Relations are characterised by trust and the will to cooperate, but apart from an agreement on mutual transfer of cases - which led to six complaints being tranferred to the Committee on Petitions and a further 243 complainants being advised to submit petition - it has to be recognised that cooperation is not particularly far-reaching in practice.
Jakob Söderman himself put forward certain specific proposals for closer cooperation in connection with the presentation of the 2001 annual report, but these have not been put into practice.
One factor hampering cooperation is undoubtedly the different working methods.
In 1996, the Ombudsman established a network of contacts comprising ombudsmen and similar bodies which, among other things, was meant to make it easier to forward on complaints that are outside the Ombudsman's terms of reference to those bodies in Member States that are best suited to deal with these complaints.
The Committee on Petitions receives a large number of petitions that are declared inadmissible since they relate to matters outside the EU's field of activity.
The committee endeavours as far as possible to refer petitioners to other bodies that may possibly be able to deal with their case, in particular, national ombudsmen and petitions committees.
It is plain that the Ombudsman's network of contacts could also be of use to the Committee on Petitions.
The scope for gaining access to this network or for establishing a similar network in the Petitions Committee, in cooperation with the Ombudsman's office, ought to be investigated.
POSTUP
Název
Výroční zpráva o činnosti evropského veřejného ochránce práv za rok 2003
Číslo postupu
2004/2091(INI)
Právní základ v jednacím řádu
čl.
112 odst.
1 a čl.
195 odst.
2
Příslušný výbor Datum oznámení na zasedání
PETI 28.
10.
2004
Výbor(y) požádaný(é) o stanovisko Datum oznámení na zasedání
Nezaujaté stanovisko Datum rozhodnutí
Užší spolupráce Datum oznámení na zasedání
Návrh(y) usnesení začleněný(é) do zprávy
Zpravodaj(ové) Datum jmenování
Proinsias De Rossa 17.
3.
2004
Předchozí zpravodaj(ové)
Projednání ve výboru
26.
4.
2004
1.
9.
2004
29.
9.
2004
Datum přijetí
30.
9.
2004
Výsledek závěrečného hlasování
pro:
proti:
zdrželi se:
[13]
[0]
[0]
Poslanci přítomní při závěrečném hlasování
Marcin Libicki, Marie Pnayatopoulos-Cassiotou, Proinsias De Rossa, Sir Robert Atkins, Alexandro Batilocchio, Alexandra Dobolyi, Janelly Fourtou, David Hammerstein-Mintz, Roger Helmer, Emmanouil Mavrommatis, Diana Wallis and Rainer Wieland
Marie-Hélène Descamps
Náhradníci (čl.
178 odst.
2) přítomní při závěrečném hlasování
Datum předložení – A6
29.
10.
2004
A6-0030/2004
Poznámky
...
