KONEČNÉ ZNĚNÍ
A6-0269/2006
13.
9.
2006
ZPRÁVA
o pokroku Turecka v přípravách na přistoupení
(2006/2118 (INI))
Výbor pro zahraniční věci
Zpravodaj:
Camiel Eurlings
PE 374.360v02-00
OBSAH
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU............................................................3
STANOVISKO Výboru pro práva žen a rovnost pohlaví ...............................20
POSTUP...................................................................................................................................23
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
o pokroku Turecka v přípravách na přistoupení
(2006/2118 (INI))
Evropský parlament ,
– s ohledem na zprávu o pokroku Turecka v přípravách na přistoupení za rok 2005, kterou předložila Komise ( KOM(2005)0561 ),
– s ohledem na své usnesení ze dne 28. září 2005 o zahájení jednání s Tureckem
Přijaté texty , P6_TA(2005)0350 . ,
– s ohledem na své usnesení ze dne 16. března 2006 o strategickém dokumentu o rozšíření za rok 2005, který předložila Komise ( 2005/2206(INI) )
Přijaté texty , P6_TA(2006)0096 . ,
– s ohledem na své usnesení ze dne 15. prosince 2004 o pravidelné zprávě za rok 2004 a o doporučeních, která o pokroku Turecka v přípravách na přistoupení předložila Evropská komise
Úř. věst.
C 226 E, 15.9.2005, s. 189. ,
– s ohledem na své usnesení ze dne 6. července 2005 o roli žen v Turecku
Úř. věst.
C 157 E, 6.7.2006, s. 385. ,
– s ohledem na rámec pro jednání s Tureckem ze dne 3. října 2005,
– s ohledem na rozhodnutí Rady 2006/35/ES ze dne 23. ledna 2006 o zásadách, prioritách a podmínkách přístupového partnerství s Tureckem
Úř. věst.
L 22, 26.1.2006, s. 34. , které stanoví krátkodobé a střednědobé priority,
– s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 389/2006 ze dne 27. února 2006, kterým se vytváří nástroj finanční podpory na posílení hospodářského rozvoje tureckého společenství na Kypru
Úř. věst.
L 65, 7.3.2006, s. 5. ,
– s ohledem na prohlášení Turecka týkající se Kypru ze dne 29. července 2005, prohlášení Rady ze dne 21. září 2005 a akční plán pro Turecko ze dne 24. ledna 2006,
– s ohledem na společný postoj Evropské unie předložený u příležitosti 45. zasedání Rady přidružení a Turecka (12. června 2006),
– s ohledem na závěry předsednictví ze zasedání Evropské rady ve dnech 15.–16. června 2006,
– s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
– s ohledem na zprávu Výboru pro zahraniční věci a stanovisko Výboru pro práva žen a rovnost pohlaví( A6‑0269/2006 ),
A. vzhledem k tomu, že Rada schválila dne 3. října 2005 rámec pro jednání s Tureckem o jeho přistoupení k EU, čímž umožnila zahájit jednání okamžitě po tomto zasedání, a že Komise v současné době provádí formální přezkoumání acquis, jež v některých oblastech politiky postupuje dále, a že jedna kapitola, „věda a výzkum“, byla otevřena a prozatímně uzavřena během konference o přistoupení dne 12. června 2006;
B. vzhledem k tomu, že postup jednání bude záviset na plnění priorit stanovených v přístupovém partnerství, požadavků obsažených v rámci pro jednání a plném provedení ustanovení vyplývajících z dohody o přidružení (Ankarská dohoda) a z dodatkového protokolu k této dohodě, včetně úplného dořešení sporů o hranice a úplného vyřešení otázky Kypru, které podpoří obě části ostrova,
C. vzhledem k tomu, že splnění všech kodaňských kritérií bylo vždy základní podmínkou pro přistoupení k EU a mělo by jí zůstat i pro budoucí přistoupení,
D. vzhledem k tomu, že Evropský parlament ve svých usneseních ze dne 15. prosince 2004 a ze dne 28. září 2005 rozhodl, že zahájení jednání o přistoupení je možno doporučit, pokud bude dosaženo dohody o tom, že v první fázi jednání bude dána priorita úplnému splnění politických kritérií, že každému kolu jednání na úrovni ministrů bude předcházet posouzení politických kritérií – a to nejen v teoretické, ale i v praktické rovině – čímž bude vyvíjen na turecké orgány účinný a neustálý tlak, aby udržely tempo nutných reforem, a vzhledem k tomu, že by měl být stanoven kompletní program s jasně určenými cíli, časovými rámci a lhůtami pro splnění politických kritérií,
E. vzhledem k tomu, že pro úspěch reforem musí iniciativa vycházet ze strany turecké vlády a společnosti, což zaručí udržitelnost a nezvratnost reformního procesu EU by měla i nadále sledovat rozsah reforem a jejich provádění,
F. vzhledem k tomu, že Komise dospěla ve své zprávě o pokroku na cestě k přistoupení k závěru, že tempo změn se v minulém roce zpomalilo, že provádění reforem není rovnoměrné a že je zapotřebí značně zvýšit úsilí, pokud jde o základní svobody a lidská práva, zejména o svobodu projevu, práva žen, náboženské svobody, práva odborových organizací, poliické svobody, práva menšin, jazyková a kulturní práva, a vystupňovat boj proti mučení a špatnému zacházení a dále značně zvýšit úsilí, pokud jde o rychlé a správné vykonávání soudních rozhodnutí státními službami,
G. vzhledem k tomu, že pokrok v oblasti svobody projevu je stále neuspokojivý a poskytuje rozporuplný obraz s některými pozitivními kroky, jako např. nedávné vydání osvobozujícího rozsudku v případě profesorů Ibrahima Kaboglu a Baskina Orana, kteří byli trestně stíháni podle článků 216 a 301 tureckého trestního zákoníku, a také spisovatele Orhana Pamuka, avšak řada zastánců lidských práv je nadále trestně stíhána a novináři a vydavatelé jsou nadále stavěni před soud, např. novinář Hrant Dink, jehož případ byl postoupen kasačnímu soudu přesto, že byl soudním rozhodnutím zproštěn obvinění, novinářka Perihan Mağden, obviněná podle článku 118 tureckého trestního zákoníku z „odrazování lidí od vojenské služby“, novinář Murat Belge a jiné osoby, například bojovník za lidská práva Eren Keskin, byly odsouzeny, vzhledem k tomu, že spisovatelka Perihan Mağden je v současné době stíhána, protože ji turecká armáda obvinila z pokusu o popouzení lidí proti vojenské službě, a to na základě článku, v němž konstatovala, že odmítnutí vykonávat vojenskou službu z důvodu svědomí je lidským právem a jako takové je uznáváno všemi členskými státy EU a Radou Evropy,
H. vzhledem k tomu, že Turecko dosud neuznalo genocidu spáchanou na Arménech, a to i přes četné výzvy ze strany Evropského parlamentu a několika členských států,
I. vzhledem k tomu, že by se při navrhování nové protiteroristické legislativy měly pečlivě zohlednit mezinárodní dohody o eliminaci terorismu;
J. vzhledem k tomu, že by se měla definice teroristických trestných činů upravit podle mezinárodních norem a standardů, zejména podle zásady legality, jak ji v článku 15 vyžaduje Mezinárodní pakt o občanských a politických právech – ustanovení, které počítá s tím, že se od ní nedá odchýlit ani v případě stavu ohrožení,
K. vzhledem k tomu, že nedávno schválený zákon o boji proti terorismu je výslovně v protikladu k pokynům zvláštního zpravodaje Rady pro lidská práva OSN pro otázky terorismu a podkopává předchozí reformy v oblasti základních svobod a lidských práv tím, že znovu zavádí prvky, jež byly zrušeny během předchozích reforem, a vzhledem k tomu, že předkládaný návrh může dále omezit využívání těchto práv a svobod tím, že zavádí pojmy jako „teroristický útok“ a „pachatelé teroristických útoků“ se širokým definičním záběrem a že rozšiřuje rozsah trestných činů spadajících do působnosti tohoto zákona, vzhledem k tomu, že by Turecko, a stejně tak i EU, měly usilovat o celoevropský společný zájem, který byl zřejmý již od zasedání Evropské rady v Tampere a později se projevil prostřednictvím Haagského programu, totiž aby otázky bezpečnosti neomezovaly svobody občanů,
L. vzhledem k tomu, že od poslední zprávy Parlamentu, která se zabývala problémy náboženských menšin, nebylo dosaženo pokroku, a vzhledem k tomu, že připravovaný zákon o nadacích, který stále projednává turecký parlament, pravděpodobně neodstraní všechny nedostatky, jež byly zjištěny v předchozím návrhu, jako např. konfiskace majetku patřícího náboženským nadacím, právní subjektivita, právo na vzdělávání duchovních a vnitřní správu, a nedosahuje tudíž standardů EU a nesplňuje očekávání jak náboženských obcí, tak i nevládních organizací obecně, které jsou nezbytné pro různorodou a nezávislou občanskou společnost,
M. vzhledem k tomu, že protokol „Emasya“, který v roce 1997 podepsaly generální štáb armády a ministerstvo vnitra, za jistých podmínek umožňuje provádět vojenské operace v situaci, kdy je ohrožena vnitřní bezpečnost státu,
N. vzhledem k tomu, že obnovení násilí v jihovýchodní části země a obnovení teroristických aktivit Kurdské strany pracujících (PKK), jimž následoval obrovský nárůst vojenských operací, představuje vážnou hrozbu pro mír, stabilitu a demokracii v Turecku a současně zdůrazňuje, že akce proti terorismu musí odpovídat hrozbě a vždy respektovat mezinárodní právo v oblasti lidských práv,
O. vzhledem k tomu, že po odvážném a slibném signálu, který loni vyslal ministerský předseda Erdogan a v němž se zabýval kurdskou otázkou, doposud nenásledovaly žádné významnější akce,
P. vzhledem k tomu, že ze strany turecké vlády chybí komplexní strategie pro jihovýchodní část země, která by byla zaměřena na politický, hospodářský a sociální rozvoj, a vzhledem k tomu, že projekt zaměřený na rozvoj jihovýchodní Anatolie měl doposud velmi omezený dopad na Diyarbakir a další provincie,
Q. vzhledem k tomu, že bylo povoleno vysílání v kurdském jazyce v rámci programu tří vysílacích společností a vzhledem k tomu, že přes časová i programová omezení tohoto vysílání jde o pozitivní gesto vůči menšinám v Turecku,
R. vzhledem k tomu, že Turecko stále ještě neprovedlo některá rozhodnutí Evropského soudu pro lidská práva (ECHR), včetně těch, které se týkají Kypru, a vzhledem k tomu, že v roce 2005 ECHR vynesl rozsudky v 290 případech, přičemž 270 z nich obsahovalo nález o alespoň jednom porušení zákona,
S. vzhledem k tomu, že turecká vláda je smluvní stranou úmluvy, kterou se zřizuje ECHR, a vzhledem k tomu, že kritické připomínky turecké vlády ohledně rozhodnutí ECHR v některých specifických případech mohou mít negativní vliv na respektování právního státu tureckou veřejností,
T. vzhledem k tomu, že v členských státech EU bylo přijato v roce 2005 více než 2 000 žádostí o azyl od tureckých občanů,
U. vzhledem k tomu, že Komise došla ve své zprávě o pokroku na cestě k přistoupení k závěru, že korupce zůstává v Turecku závažným problémem, a vzhledem k tomu, že v indexu vnímání korupce za rok 2005, který zveřejňuje organizace Transparency International, dostalo Turecko hodnocení 3,5 (na stupnici od 0 – „vysoká míra korupce“ do 10 – „nejnižší míra korupce“),
V. vzhledem k tomu, že turecké hospodářství vykázalo v roce 2005 silný růst (kolem 7,6 %) a rostoucí objem přímých zahraničních investic; že však přetrvávají obavy, pokud jde o deficit platební bilance, jenž nadále roste, a o vysokou míru nezaměstnanosti (kolem 10,9 % v březnu 2006),
W. vzhledem k tomu, že strategická pozice Turecka v regionu mu spolu s řadou nadnárodních otázek (např. energetika, vodní zdroje, doprava, ochrana hranic, boj proti terorismu), s dynamikou hospodářského vývoje a lidských zdrojů umožňuje hrát významnou roli při řešení různých výzev, jimž tento region čelí,
X. vzhledem k tomu, že díky svému kulturnímu a historickému pozadí může země jednat jako prostředník mezi Evropou a islámským světem,
Y. vzhledem k tomu, že zeměpisně-strategická pozice Turecka, jeho členství v NATO a vztahy s islámským světem mohou pro Evropu představovat výhodu v oblasti bezpečnostní politiky,
Z. vzhledem k tomu, že Turecko podepsalo, ale neratifikovalo ani neprovedlo protokol o rozšíření Ankarské dohody, a vzhledem k tomu, že důsledkem tohoto stavu je mimo jiné stálé embargo uplatňované vůči plavidlům plujícím pod kyperskou vlajkou a také vůči plavidlům připlouvajícím z přístavů v Kyperské republice a skutečnost, že jim je odpírán vstup do tureckých přístavů, že embargo je uplatňováno také vůči kyperským letadlům, kterým je odpíráno právo přelétat nad tureckým územím a přistávat na tureckých letištích,
AA. vzhledem k tomu, že podle prohlášení Evropského společenství a jeho členských států ze dne 21. září 2005 a podle závěrů ze zasedání Evropské rady ve dnech 15.–16. června 2006 bude EU v roce 2006 pozorně sledovat a vyhodnocovat, zda Turecko uplatňuje ankarský protokol v plné šíři a bezjakékoli diskriminace vzhledem k tomu, že Evropské společenství a jeho členské státy prohlásily, že pokud Turecko nesplní své smluvní závazky v plném rozsahu, bude mít tato skutečnost vliv na celkový pokrok v jednáních,
AB. vzhledem k tomu, že Turecko pokračuje v uplatňování neospravedlnitelné blokády vůči Arménii; vzhledem k tomu, že tato blokáda ohrožuje stabilitu v regionu, brání rozvoji dobrých sousedských vztahů a porušuje priority stanovené revidovaným přístupovým partnerstvím a požadavky rámce jednání,
Demokracie a právní stát
1. vítá, že aktivní fáze přístupových jednání mezi Tureckem a Evropskou unií byla zahájena otevřením a prozatímním uzavřením kapitoly „věda a výzkum“; vyjadřuje však politování nad zpomalením procesu reforem během posledního roku, jež se projevuje tím, že přetrvávají nedostatky a že nedochází k dostatečnému pokroku, a to zejména v oblasti svobody projevu, náboženských práv a práv menšin, vztahů mezi civilním a vojenským sektorem, vymáhání práva na místní úrovni, práv žen, práv odborů, kulturních práv a nezávislosti soudnictví;
2. vítá skutečnost, že se vláda snaží znovu oživit proces legislativních změn tím, že předložila tureckému parlamentu devátý balíček legislativních reforem, zahrnující mj. zákon o ombudsmanovi, zákon o účetním dvoru – umožňující provádění auditu vojenských výdajů –, zákon o nadacích, a také opatření zaměřená na posílení činnosti soudnictví, jako např. zákon o správních řízeních, opatření k potírání korupce, opatření usnadňující činnost menšinových škol a opatření ke zvýšení transparentnosti financování politických stran;
3. zdůrazňuje, že v demokratickém zřízení by mělo být veřejně a transparentně diskutováno o legislativních návrzích, které se týkají otázek základních práv a svobod, a že by do těchto diskusí měla být na všech úrovních plně zapojena občanská společnost;
4. očekává, že turecký parlament – s cílem umožnit, aby devátý balíček skutečně dal procesu reforem nový impuls – pozmění a posléze přijme tento soubor legislativních reforem a bude mít na paměti zejména to, aby:
- bylo posíleno fungování a nezávislost soudnictví prostřednictvím vhodných opatření, která by měla být zahrnuta do zákona o soudním urovnávání sporů, zákona o správních řízeních a zákona o správně-právních řízeních;
- zákon o nadacích odstranil veškerá stávající omezení, kterým čelí náboženské menšiny z hlediska právní subjektivity, vzdělávání duchovních, udělování pracovních povolení, školství a vnitřní správy, a náležitým způsobem bude řešit otázky týkající se zabaveného majetku a zahájení řízení na náhradu škody proti státu za neuplatnění soudních rozhodnutí a zároveň současného umožní úplnou svobodu shromažďování, která podporuje zásadu pluralitní, nezávislé a sebevědomé občanské společnosti;
- zákon o financování politických stran skutečně zaručil větší transparentnost a umožnil skoncovat s korupcí;
- byla fakticky zrušena pravomoc vojenských soudů ve věci soudních řízení vedených proti civilním osobám;
- byly podepsány a ratifikovány mezinárodní dohody, jako např. Rámcová úmluva Rady Evropy o ochraně národnostních menšin, Evropská charta regionálních či menšinových jazyků, Římský statut Mezinárodního trestního soudu a Úmluva OSN o mořském právu ze dne 10. prosince 1982;
- byly konstantně a strukturálně zapojeny nevládní organizace, což nejlépe prospěje legislativnímu procesu obecně a především provádění devátého balíčku ;
5. bere na vědomí přijetí nového zákona o boji proti terorismu dne 30. června 2006; vyzývá turecké orgány, aby zajistily, že jeho uplatňování již nebude omezovat uplatňování základních práv a svobod a že nastolí kýženou rovnováhu mezi nutností zajišťovat bezpečnost a zárukami lidských práv; zdůrazňuje zejména význam striktní a úzce vymezené definice teroristického činu, úplných záruk svobody projevu a svobody médií, včetně svobody vyjadřovat demokratickými prostředky svůj názor v jakékoli věci, přiměřených trestů za teroristické trestné činy, plných práv na obhajobu v souladu s evropskými standardy, plné odpovědnosti za zločiny spáchané bezpečnostními složkami nebo funkcionáři zpravodajských služeb a nejvyšší opatrnosti ve vymezování případů, kdy jsou příslušníci bezpečnostních složek oprávněni použít střelné zbraně;
6. konstatuje, že pokud bude existovat nepřetržitá potřeba označit některé organizace spojené s teroristickými činy za teroristické organizace, což bude mít nepříznivé právní důsledky, měl by být takový postup průhledný a objektivní a dotyčné organizace by měly mít možnost odvolat se k nezávislému soudnímu orgánu;
7. uznává význam zákona o odškodnění obětí terorismu, který se vztahuje jak na oběti teroristických činů, tak na oběti protiteroristických operací prováděných státem; lituje, že tento zákon nesplňuje všechna očekávání, protože komise vyhodnocující ztráty jsou podle zákona nedostatečně vybaveny k tomu, aby mohly náležitě plnit své úkoly;
8. vyzývá Turecko, aby zabezpečilo rovné zacházení před zákonem všem tureckým občanům po celou dobu právního řízení, včetně vyšetřování, soudu, vynesení rozsudku a vazby, bez výjimek pro vládní úředníky, příslušníky armády nebo příslušníky bezpečnostních sil; zdůrazňuje, že v boji proti beztrestnosti a v souladu s budováním veřejné důvěry v prosazování právních předpisů je důležité, aby úředníci, kteří jsou obviněni z trestných činů, byli zadrženi a uvězněni na stejných základech jako ostatní osoby podezřelé ze spáchání trestných činů;
9. vyzývá Turecko, aby zrušilo nebo pozměnilo v co nejkratší lhůtě ta ustanovení trestního zákoníku (např. články 216, 277, 285, 288, 301, 305 a 318), která umožňují svévolný výklad ze strany soudců a státních zástupců a vedou k vydávání rozsudků, jež jsou v rozporu se svobodou projevu a svobodou tisku, a představují tudíž ohrožení lidských práv a svobod a mají negativní vliv na pokrok v oblasti demokracie;
10. bere na vědomí, že došlo ke zdokonalení právních předpisů, což je výsledkem úsilí, které turecká vláda vyvíjí od roku 2002 ve věci nulové tolerance vůči mučení, čímž plní doporučení Evropského parlamentu; zdůrazňuje, že jsou potřeba účinnější prováděcí opatření, neboť opět dochází k nárůstu počtu hlášených případů mučení a špatného zacházení, a to zvláště na jihovýchodě země, ze strany úředníků donucovacích orgánů, kteří často požívají beztrestnosti; vyzývá Turecko, aby ratifikovalo Opční protokol k Úmluvě proti mučení; vyjadřuje obavy o kvalitu prosazování práva na místní úrovni, jež nedosahuje standardů běžných v EU;
11. v souladu s bojem proti všem pozůstatkům beztrestnosti a v souladu s posilováním mezinárodní ochrany lidských práv zdůrazňuje, že je důležité, aby Turecko ratifikovalo Římský statut Mezinárodního trestního soudu;
12. bere na vědomí, že došlo ke zdokonalení právních předpisů, což je výsledkem úsilí, které turecká vláda vyvíjí od roku 2002 ve věci boje proti korupci; vyzývá turecké orgány, aby se vší rozhodností pokračovaly v boji proti korupci na místní úrovni; připomíná doporučení vydaná Skupinou států proti korupci v březnu 2006 a vyzývá Turecko, aby je uplatňovalo;
13. lituje, že v zemi ve věznicích dodnes neexistuje žádný fungující monitorovací systém organizací na ochranu lidských práv;
14. konstatuje, že bylo dosaženo určitého pokroku ve věci práv žen poté, co vstoupil v platnost nový trestní zákoník; zdůrazňuje však, že nerespektování práv žen v Turecku je i nadále předmětem vážného znepokojení, a zdůrazňuje, že je třeba vyvinout další úsilí, aby byly vymýceny diskriminační praktiky a násilí páchané na ženách a aby bylo zřízeno větší množství krizových center pro ženy v těžké životní situaci a to ve spolupráci se subjekty občanské společnosti zaměřenými na práva žen a za dostatečné finanční podpory vyzývá Turecko, aby vystupňovalo své úsilí o zajištění toho, aby ženy mohly plně uplatnit své právo na vzdělání a zaměstnání; bere na vědomí určitý pokrok v boji proti zločinům z důvodu cti od doby, co byl trest zvýšen na doživotní odnětí svobody, ale vyjadřuje své obavy ohledně rychlého nárůstu údajných sebevražd žen v jihovýchodním Turecku; v této souvislosti vítá informační kampaně, které v Turecku organizují nevládní organizace a tisk;
15. vyzývá turecké orgány, aby se vstoupily do stálého dialogu s Evropským parlamentem o právech žen v Turecku a aby v tomto hledu vzaly na vědomí druhé usnesení o úloze žen v Turecku v sociálním, hospodářském a politickém životě, o němž se má v roce 2006 jednat v Evropském parlamentu;
16. konstatuje, že ženy tvoří 50 % všech absolventů vysokých škol a 40 % vysoce kvalifikovaných pracovníků včetně právníků a lékařů;
17. vyjadřuje vážné znepokojení ohledně nepokojů, které propukly v městečku Şemdinli a při nichž došlo i k pumovému útoku na knihkupectví, údajně zosnovanému tureckými bezpečnostními silami, v jejichž důsledku byl zbaven funkce státní zástupce Ferhat Sarikaya, jenž byl vyšetřován tureckým parlamentem; zdůrazňuje, že má vážné obavy ohledně stále trvající – nemáme-li říci znovu se zvyšující – role armády v turecké společnosti; zdůrazňuje, že objektivní a nepředpojaté vyšetřování jsou nezbytnými předpoklady k obnovení důvěry veřejnosti a k zajištění důvěryhodnosti soudního systému; vyzývá proto ke zveřejnění vyšetřovací zprávy Velkého tureckého národního shromáždění;
18. zastává názor, že čisté ústavní oddělení civilních a vojenských politických a institucionálních rolí v Turecku je podmínkou, která musí být splněna, pokud se má vážně mluvit o tureckém přistoupení k EU;
19. znovu vyzývá k reformě volebního systému tím, že by se snížila desetiprocentní hranice a zajistilo se tak širší zastoupení politických sil a menšin ve Velkém národním shromáždění; v této souvislosti vítá současnou diskusi o reformně volebního systému;
20. připomíná, že považuje přípravu nové ústavy za další a pravděpodobně nezbytné vyjádření velmi zásadní povahy změn požadovaných v souvislosti s členstvím v EU, a konstatuje, že moderní ústava může být základem pro modernizaci tureckého státu;
21. ostře odsuzuje vraždu soudce tureckého nejvyššího soudu; vyjadřuje obavy ohledně nedostatečné úrovně ochrany, kterou policie těmto soudcům poskytuje, a to přes jasně a veřejně vyslovené hrozby; vyzývá tureckou vládu, aby tuto situaci napravila;
22. odsuzuje nedávné pumové útoky, ke kterým došlo v několika tureckých městech; vyjadřuje soustrast obětem těchto i předešlých útoků;
23. vyzývá tureckou vládu, aby použila environmnetální standardy EU na projekty, u nichž se očekává, že způsobí možné škody na životním prostředí, např. navrhovaný zlatý důl v Bergamě a další srovnatelné těžební projekty, přehrada Yortanli, která se již buduje, a další projekty přehrad plánované v údolí Munzur a u Yusufeli v provincii Rize, jejichž důsledkem může být zničení historicky významných oblastí, např. Hasankeyf a Allionoi;
Lidská práva a ochrana menšin
24. vyjadřuje politování nad tím, že za poslední rok došlo pouze k omezenému pokroku v oblasti základních práv a svobod; odsuzuje porušování lidských práv a svobod a překážky kladené uplatňování těchto práv a svobod;
25. zdůrazňuje, že je nezbytné, aby Turecko dodržovalo Evropskou úmluvu o ochraně lidských práv a základních svobod včetně úplného a včasného výkonu všech rozsudků Evropského soudu pro lidská práva;
26. je znepokojen počtem žadatelů o azyl, kteří pocházejí z Turecka, v průmyslově vyspělých státech v roce 2005; vnímá tuto skutečnost jako ukazatel nedostatečné činnosti Turecka buď v oblasti správy vlastních hranic, nebo v oblasti spravedlnosti, tolerance a ochrany lidských práv; současně bere na vědomí pokrok, který se odehrál v období let 2001–2005 a který snížil o 65 % počet žadatelů o azyl pocházejících z Turecka na něco přes 10 000 v roce 2005;
27. připomíná Turecku svá doporučení nabádající je k reformě inspekčních orgánů, které v současné době dohlížejí na dodržování lidských práv, a možnost převedení jejich úkolů na nezávislé inspekční orgány, jimž by měly být poskytnuty dostatečné prostředky k tomu, aby mohly účinně vyvíjet svou činnost ve všech oblastech Turecka; měly by být rovněž oprávněny kdykoli provádět kontroly v policejních vazebních zařízeních a úzce při tom spolupracovat s nezávislými tureckými nevládními organizacemi působícími v oblasti lidských práv; zdůrazňuje, že je naléhavě potřeba upevnit a posílit akceschopnost orgánů, které podporují a prosazují lidská práva; vítá spolupráci Turecka se zvláštním zpravodajem pro mučení Rady pro lidská práva OSN (UNHCR) a vyzývá Turecko, aby vůči všem zvláštním podmínkám UNHCR zachovalo současný vstřícný postoj;
28. vyjadřuje politování nad tím, že od zveřejnění poslední zprávy Parlamentu nebylo dosaženo žádného pokroku v oblasti náboženských svobod; zdůrazňuje, že právo občanů na svobodné vyznávání jakéhokoli náboženství nebo na příslušnost k jakékoli zvolené konfesi musí zahrnovat i skutečnost, že budou mít i podobné právní a správní podmínky pro praktikování svého náboženství, vytvoření svých obcí, vlastnění a správu majetku těchto obcí a výchovu duchovních;
29. respektuje citlivost, které existují v zemi, v níž tvoří výraznou většinu sunnitští muslimové, ale připomíná Turecku, aby ochraňovalo významné kulturní a historické dědictví, které mu odkázala multikulturní, mnohonárodnostní a mnohonáboženská otomanská říše;
30. ostře odsuzuje vraždu otce Andrey Santora, italského duchovního a misionáře;
31. opakovaně a v návaznosti na předchozí usnesení vyzývá turecké orgány, aby splnily své závazky ohledně svobody náboženství a aby učinily konkrétní kroky k odstranění překážek, s nimiž se potýkají náboženské menšiny, zejména pokud jde o jejich právní postavení, výchovu duchovních a jejich vlastnická práva (např. ekumenickému patriarchátu bylo v nedávných dobách vyvlastněno 30 nemovitostí); vyzývá k tomu, aby turecké orgány okamžitě zastavily veškeré konfiskace a prodeje nemovitostí, které patří náboženským obcím; vyzývá k okamžitému znovuotevření řecko-pravoslavného semináře v Chalki a k užívání církevního titulu ekumenický patriarcha na veřejnosti; vyzývá k ochraně a uznání Alevitů, včetně uznání domů Cem jako náboženských center; vyzývá k ochraně a uznání jezidiů a ke zřízení jezidských modliteben, a k tomu, aby byla veškerá výuka náboženství dobrovolná a nebyla vyhrazena pouze sunnitskému náboženství a k tomu, aby byly zavedeny alternativní předměty pro ty, kteří si nepřejí účastnit se náboženské výuky, při níž se probírají hodnoty, standardy a etické otázky; vyzývá k ochraně základních práv všech křesťanských menšin a společenství v Turecku (např. Řeků v Istanbulu a na ostrovech Imbru a Tenedu);
32. vyzývá turecké orgány, aby plně respektovaly a prováděly všechna rozhodnutí a aby postupovaly v souladu s jeho judikaturou Mezinárodního soudního dvora
33. trvá na tom, že povinností Turecka je zajistit, aby byla plně zaručena ochrana základních práv všech náboženských obcí; požaduje, aby revidovaný návrh zákona o nadacích, určitě zohlednil doporučení Evropského parlamentu a Komise, byl v souladu se standardy EU a také vyhověl očekáváním nábožensky pluralitní turecké společnosti;
34. konstatuje, že v turecké společnosti dále pokračuje významná diskuse o nošení šátků na hlavu; zdůrazňuje, že v této oblasti neexistují žádná evropská pravidla, ale vyjadřuje svou naději, že v Turecku bude nalezen kompromis týkající se nošení šátků studentkami na vysokých školách;
35. opětně vyzývá turecké orgány, aby uplatňovaly standardy MOP, pokud jde o práva odborových organizací, vyhnuly se politickým interferencím v rámci fungování odborů, zohledňovaly je při zákonodárných postupech a věnovaly zvláštní pozornost účasti žen na trhu práce, oceňuje nedávné úspěchy, jako je projekt v provincii Adana zaměřený na boj proti dětské práci, a současně vyzývá k zavedení dalších právních předpisů zakazujících zaměstnávání dětí;
36. vítá skutečnost, že bylo zahájeno vysílání v kurdském jazyce, což lze považovat za důležitý krok, pokud po něm bude následovat zrušení časových a jiných omezení a pokud bude tureckým občanům kurdského původu umožněno svobodně uplatňovat svá kulturní práva a právo na vzdělání;
37. připomíná, že Evropský soud pro lidská práva doporučil Turecku, aby připravilo nový právní rámec pro osoby, které odmítají vojenskou službu z důvodu svědomí, a upozorňuje Turecko, že právo odmítnout vojenskou službu z důvodu svědomí je uznáno v Evropské chartě základních práv; proto vítá iniciativu ministerstva spravedlnosti s cílem legalizace práva odmítnout vojenskou službu z důvodu svědomí a za účelem návrhu zavedení náhradní vojenské služby v Turecku; je znepokojen, že podle nejnovějšího rozsudku tureckého vojenského soudu byla odsouzena osoba, která odmítala vojenskou službu z důvodu svědomí, k trestu odnětí svobody a že vojenský soud otevřeně odmítl následovat příslušné rozhodnutí Evropského soudu pro lidská práva; odsuzuje pokračující pronásledování novinářů a spisovatelů, kteří vyjádřili svoji podporu práva odmítnout vojenskou službu z důvodu svědomí;
38. výrazně podporuje činnosti demokratické turecké občanské společnosti, především „Turecké asociace pro lidská práva” a „Turecké nadace pro lidská práva”; uznává, že demokratické organizace tohoto druhu vykonávají neocenitelnou práci, především v oblasti sledování stavu lidských práv, což je vystavuje zastrašování, hrozbám a soudnímu řízení ze strany orgánů ankarské vlády;
39. vyzývá Komisi, aby činnostem výše zmíněných demokratických organizací, které zastupují tureckou občanskou společnost, poskytla úplnou a rozhodnou podporu, především z finančního hlediska; vyzývá tureckou vládu, aby přestala na tyto organizace pohlížet jako na problém – a tedy také od mařit jejich činnost – a aby namísto toho aby využívala jejich myšlenek a strategií;
40. důrazně odsuzuje xenofobní a rasistický „Výbor Talata Paši“, který řídí extremistické pravicové organizace, za hrubé porušování evropských zásad a také demonstrace popíračů v Lyonu a Berlíně, které uspořádaly ty samé organizace; vyzývá Turecko, aby tento výbor zrušilo a zastavilo veškeré jeho činnosti;
Jihovýchodní část země
41. ostře odsuzuje nové propuknutí násilí vyvolané PKK; zdůrazňuje, že pro násilí páchané na tureckých občanech v různých částech země nelze nikdy nalézt slova omluvy; vyjadřuje Turecku solidaritu v jeho boji proti terorismu;
42. konstatuje, že v současné době je velmi mnoho představitelů občanské společnosti souzeno a je každodenně zastrašováno, přičemž jednou z obětí je Mehdi Zana, manžel nositelky Sacharovovy ceny Evropského parlamentu Leyly Zanaové; vyzývá tureckou vládu, aby zrušila omezení, jež jsou stále uvalena na tyto představitele turecké demokratické občanské společnosti;
43. je hluboce znepokojen napětím, které v důsledku tohoto násilí vzniklo v jihovýchodní části země, a které představuje vážnou hrozbu pro mír a stabilitu v tomto regionu; zdůrazňuje význam dalšího pokroku ve snižování napětí ve východním a jihovýchodním Turecku, jehož musí být dosaženo, aby se zajistilo, že reformy budou udržitelné a důvěryhodné; vyzývá všechny strany, které jsou účastníky tohoto konfliktu, aby se zřekly užití násilí nebo řešení sporů násilnou cestou; domnívá se, že je důležité nerozšiřovat právní pojem terorismu tak, že by do působnosti tureckého zákona o boji proti terorismu spadalo neteroristické trestné činy, neboť zákon vágně a velmi široce definuje terorismus podle účelu nebo cílů místo toho, aby odkazoval na specifické trestné činy, což by mohlo ohrozit základní svobody;
44. vyzývá turecké orgány, aby uplatňovaly evropské standardy při zatýkání podezřelých osob a při jejich pobytu ve vazbě; vyzývá turecké orgány, aby v případech úmrtí ve vazbě nebo v důsledku domnělého násilí bezpečnostních sil umožnily přístup nezávislým patologům; vyslovuje obavu ohledně násilí na dětech, jehož důsledkem byli ranění při nepokojích v Diyarbakiru v březnu letošního roku; konstatuje, že nový zákon o ochraně dětí, jenž byl přijat v červenci 2005, není plně v souladu s mezinárodními standardy, pokud jde o ustanovení týkající se mladistvých delikventů;
45. vyzývá tureckou vládu, aby hledala demokratické řešení kurdské otázky poté, co ministerský předseda Erdogan vystoupil v loňském roce s povzbudivým prohlášením; považuje za věc zásadního významu nalézt správnou míru rovnováhy mezi potřebou mít pod kontrolou bezpečnostní situaci, vyhnout se napětí mezi civilisty a armádou a účinným prosazováním politického dialogu a hospodářského a sociálního rozvoje v jihovýchodní oblasti a vypracovat komplexní strategii, pro niž budou vyčleněny odpovídající finanční prostředky; vyzývá tureckou vládu, aby investovala do sociálně-ekonomického rozvoje jihovýchodní části země, řešila existují velké rozdíly mezi průměrem země a východní a jihovýchodní částí, včetně otázek nezaměstnanosti, přístupu ke vzdělání a bydlení a zdravotní péče, a aby zahájila konstruktivní dialog s mírumilovnými partnery; vyzývá představitele kurdského společenství, aby kladně reagovali na každý dialog s tureckou vládou, který se bude plně držet zásady nenásilí; v této souvislosti připomíná, že je důležité, aby bylo kurdským představitelům umožněno plně se účastnit demokratického procesu, a to snížením hranice volitelnosti, zdůrazňuje nutnost vytvoření účinné decentralizované správy;
46. vyjadřuje své přesvědčení, že finanční prostředky nezbytné pro program rozvoje a investic v jihozápadní oblasti nemůže poskytnout Turecko samo, a za tím účelem by se měl vytvořit širší mezinárodní rámec; vyzývá tureckou vládu a Evropskou komisi, aby prověřily, jak dalece by se v této souvislosti mohlo využít předvstupní pomoci EU;
47. vítá přijetí zákona o vnitřně vysídlených osobách jenž, pokud bude uplatňován účinným způsobem, může posloužit jako důležitý nástroj pro opatření k nápravě situace; konstatuje však, že trvalá přítomnost obecních hlídek a nové propuknutí násilí ztěžuje uplatňování práva na návrat; v důsledku toho naléhavě žádá turecké orgány, aby odzbrojily obecní hlídky a celý systém obecních hlídek zrušily;
Regionální problematika a vnější vztahy
48. znovu potvrzuje své přesvědčení, že moderní, demokratické a sekulární Turecko, pokud se postupně přizpůsobí politikám členských států EU, by mohlo hrát konstruktivní a stabilizující úlohu při prosazování porozumění mezi civilizacemi a mezi Evropskou unií a zeměmi tohoto regionu, především Středního východu; vítá v tomto ohledu rozhodnutí turecké vlády zúčastnit se vyslání mírových jednotek OSN do Libanonu;
49. znovu žádá Turecko, aby uznalo arménskou genocidu, o což žádal Evropský parlament již ve svých předchozích usneseních ze dne 15. prosince 2004 a 28. září 2005, a považuje toto uznání za předpoklad vstupu do Evropské unie;
50. bere na vědomí návrh Turecka na ustavení bilaterálního výboru odborníků s cílem přenést se přes tragické zkušenosti z minulosti, a rovněž stanovisko Arménie k tomuto návrhu; vyzývá tureckou i arménskou vládu, aby pokračovaly v procesu usmiřování, jenž by měl vést k oboustranně přijatelnému návrhu; vítá skutečnost, že nedávné diskuse v Turecku představují alespoň začátek debaty o citlivé historii v souvislosti s Arménií; zdůrazňuje, že ačkoli uznání arménské genocidy není formálně jedním z Kodaňských kritérií, je pro Turecko na cestě k přistoupení nutné vyrovnat se se svou minulostí; proto vyzývá turecké orgány, aby usnadnily práci badatelů, intelektuálů a akademických pracovníků, kteří se zabývají otázkou arménské genocidy tím, že jim zajistí přístup do historických archivů a poskytne jim všechny příslušné dokumenty; vyzývá Turecko, aby učinilo potřebné kroky, a to bez jakýchkoli předběžných podmínek, k navázání diplomatických a dobrých sousedských vztahů s Arménií, aby zrušilo hospodářské embargo a aby co nejdříve otevřelo společné hranice v souladu s usneseními, která Parlament přijal v období 1987–2005, v souladu s naplněním krátkodobých priorit přístupového partnerství a požadavky rámce jednání o „mírovém urovnání hraničních sporů“, což je obojí povinné pro vstup do EU; podobný postoj by mělo Turecko zaujmout i v případě ostatních menšin (např. řeckých obyvatel Pontu a Asyřanů);
51. vyzývá Turecko, aby se zavázalo k dobrým sousedským vztahům; v této souvislosti by Turecko mělo upustit od všech hrozeb vůči sousedním zemím (např. hrozba „casus belli“ vůči Řecku týkající se práva určovat rozsah svých teritoriálních vod) a také od vojenských aktivit vyvolávajících napětí (např. přetrvávajícího porušování pravidel letové informační oblasti (FIR) Athén a řeckého vzdušného prostoru), které ohrožují i bezpečnost letecké navigace, dobré sousedské vztahy a jež by mohly negativně ovlivnit přístupový proces; žádá Turecko, aby v souladu s Chartou OSN a dalšími příslušnými mezinárodními úmluvami zintenzivnilo své úsilí o řešení nevyřešených sporů se všemi svými sousedy; jak je stanoveno v závěrech jednání Evropské rady v Helsinkách a v krátkodobých prioritách přístupového partnerství, v případě, že nedojde k urovnání, by sporné otázky týkající se hranic (např. určení hranic v oblasti kontinentálního šelfu Egejského moře) měly být předány Mezinárodnímu soudnímu dvoru k závěrečnému a obligatornímu urovnání;
52. vyjadřuje zklamání nad tím, že přes své smluvní závazky Turecko i nadále ponechává v platnosti restriktivní opatření vůči plavidlům plujícím pod kyperskou vlajkou a plavidlům připlouvajícím z přístavů v Kyperské republice a odpírá jim vstup do tureckých přístavů; že uplatňuje tato opatření také vůči kyperským letadlům, kterým je odpíráno právo přeletu nad Tureckem a přistávat na tureckých letištích; připomíná Turecku, že takový postup představuje ze strany Turecka porušení dohody o přidružení, celní unie a dodatkového protokolu, neboť restriktivní opatření porušují zásadu volného pohybu zboží; usiluje o spolupráci s tureckými orgány, aby jim v tomto ohledu umožnil beze zbytku splnit jejich povinnosti bez snahy o zhoršení domácího politického napětí v protikladu k zájmu o dlouhodobé usmíření na Kypru; vyjadřuje politování nad tím, že Turecko trvá na svých vetech proti účasti Kypru v mezinárodních organizacích a na mnohostranných dohodách;
53. vyzývá Turecko, aby co nejdříve přijalo konkrétní kroky pro normalizaci dvoustranných vztahů mezi Tureckem a všemi členskými státy EU včetně Kyperské republiky, v tomto ohledu připomíná prohlášení Rady ze dne 21. září 2005;
54. bere na vědomí současné potíže ve spolupráci mezi EU a NATO a vyzývá Turecko, aby přehodnotilo svůj postoj vůči všem členským státům EU;
55. připomíná Turecku, že uznání všech členských států, včetně Kyperské republiky, je nezbytnou součástí procesu přistoupení; vyzývá Turecko, aby co nejdříve přijalo konkrétní kroky pro normalizaci dvoustranných vztahů s Kyperskou republikou; vyzývá Turecko, aby v plném rozsahu provedlo ustanovení vyplývající z dohody o přidružení a z dodatkového protokolu a také z priorit vyplývajících z přístupového partnerství; vyzývá turecké orgány, aby si zachovaly konstruktivní postoj při hledání celkového urovnání kyperské otázky v rámci OSN, jež bude přijatelné pro kyperské Řeky i kyperské Turky a jež by vedlo ke spravedlivému řešení založenému na zásadách, na nichž spočívá EU, a rovněž na acquis , a aby v souladu s příslušnými rezolucemi OSN co nejdříve stáhly podle konkrétního časového plánu své jednotky; vítá schůzku pana Papadopoulose a pana Talata, která se uskutečnila dne 3. července a vedla k dohodě ze dne 8. července; podporuje další kontakty v zájmu pokračování dialogu, který by měl vést k úplnému urovnání;
56. vyzývá obě strany, aby zaujaly konstruktivní postoj při hledání celkového urovnání kyperské otázky v rámci OSN, jež bude založeno na zásadách, na nichž spočívá EU;
57. zdůrazňuje, že by stažení tureckých vojáků mohlo usnadnit obnovení podstatných jednání, a v souladu s příslušnými rezolucemi OSN vyzývá tureckou vládu, aby se turecké jednotky co nejdříve stáhly podle konkrétního časového plánu;
58. vítá vytvoření nástroje finanční podpory na posílení hospodářského rozvoje tureckého společenství na Kypru v souladu se závěry Rady pro obecné záležitosti ze dne 27. února 2006; podporuje Komisi v úsilí zaměřeném na využívání těchto prostředků; vyzývá Radu, aby se znovu bez zbytečných odkladů pokusila o dosažení dohody o opatřeních k usnadnění obchodu se severní částí Kypru, která se dále zaměří i na možnou kontrolu přístavu Famagusta pod záštitou EU a OSN; v souladu s jednomyslným rozhodnutím Rady pro obecné záležitosti ze dne 27. února 2006, na základě závěrů Rady ze dne 26. dubna 2004, s ohledem na jednání vedená za lucemburského předsednictví a na základě protokolu č. 10 aktu o přistoupení Kyperské republiky a vyzývá kyperskou i tureckou vládu, aby přijaly nové iniciativy s cílem posílit vazby mezi těmito dvěma společenstvími na jejich cestě ke vzájemné důvěře;
59. vítá pozitivní vývoj v tureckém hospodářství, které zaznamenalo vysokou úroveň růstu (zhruba 7,6 % v roce 2005), a významný a rostoucí objem přímých zahraničních investic (PZI); avšak zůstává znepokojen současnou výší schodku, která nadále roste, a vysokou mírou nezaměstnanosti (zhruba 10,9 % v březnu 2006); vyzývá tureckou vládu, aby rozvíjela úsilí o přeměnu pozitivní dynamiky v udržitelný růst a makroekonomickou stabilitu za současné snahy o zmenšení výrazných regionálních rozdílů v oblasti socioekonomického rozvoje, co se týče příjmů, zdraví, přístupu ke vzdělání, trhu práce a ostatních životních podmínek (v istanbulském regionu je příjem na obyvatele o 43 % vyšší než národní průměr a zhruba čtyřikrát vyšší než příjem na obyvatele v nejchudším regionu);
60. konstatuje, že přes celkový úspěch celní unie existuje určitý počet dlouho očekávaných nesplněných závazků Turecka, především existující technické překážky obchodu, například zákaz dovozu hovězího masa, nedostatečnou angažovanost v oblasti státní pomoci a závažné mezery v oblasti dodržování práv duševního vlastnictví; vyzývá Turecko, aby neodkladně uskutečnilo pokrok v této oblasti, a připomíná mu nezbytnost respektovat své povinnosti stanovené dohodou o celní unii;
Jednání
61. připomíná Turecku, že Komise má na základě rozhodnutí Rady podat v roce 2006 zprávu o úplném provádění ankarského protokolu ze strany Turecka, a že nedostatečný pokrok v této věci bude mít závažný dopad na průběh jednání a mohl by případně vést i k jejich zastavení;
62. lituje, že se Turecko dále staví proti členství Kypru v mezinárodních organizacích a mechanismech, jako jsou OECD, MTCR, Černomořská spolupráce a Wassenaarské ujednání; vyzývá Turecko, aby co nejdříve změnilo tuto politiku vůči Kyperské republice;
63. zdůrazňuje nezbytnost zintenzivnění dialogu mezi EU a Tureckem v oblasti energetické bezpečnosti, protože diverzifikace cest pro dodávky energetických surovin je v oboustranném zájmu;
64. očekává, že v souladu s předchozími usneseními a s postojem Rady a Komise budou krátkodobé priority stanovené v přístupovém partnerství splněny před koncem roku 2007 a střednědobé priority před koncem roku 2009; zdůrazňuje, že prioritou by se mělo stát úplné splnění politických kritérií v první fázi jednání a že dosažení těchto jasně stanovených cílů je podmínkou toho, aby jednání mohla pokračovat;
65. vítá návrh předsednictví EU, aby se o politických kritériích debatovalo po celou dobu jednání, počínaje kapitolou o vzdělávání a kultuře; velmi lituje toho, že ve věci tohoto návrhu nebylo dosaženo konsenzu, a že o politických kritériích se z toho důvodu bude diskutovat až při jednáních o určitých oblastech politiky; zdůrazňuje, že tato skutečnost klade ještě větší důraz na dodržování dohodnutých lhůt pro dosažení krátkodobých a střednědobých priorit stanovených v přístupovém partnerství (před koncem roku 2007, případně před koncem roku 2009), aby byly zabezpečeny potřebné politické reformy a důvěryhodnost procesu přistoupení jako takového;
66. zdůrazňuje, že ve vlastním zájmu Turecka – a s cílem zachovat důvěru v nezvratnost procesu reforem – je důležité, aby reformy dostaly impuls zevnitř země, z podnětu orgánů samých, a to jak civilních a vojenských, tak i občanské společnosti, a aby nebyly pouze výsledkem vnějšího tlaku na Turecko;
67. domnívá se, že je pro tureckou vládu rovněž důležité, aby vyvinula zvýšené úsilí při objasňování veřejnosti, že z procesu přistoupení Turecka k EU vyplývá pokračování domácího reformního procesu, přičemž měřítkem jeho úspěchu není splnění určitých jednotlivých opatření, nýbrž dosažení evropských standardů s ohledem na demokratizaci a politickou liberalizaci s cílem změnit nejen určité postupy, ale rovněž smýšlení veřejnosti i úředníků;
68. bere na vědomí úmysl turecké vlády pokračovat v budování jaderných reaktorů s cílem vyrábět jadernou energii pro mírové účely; vyzývá tureckou vládu, aby se zavázala k plnému respektování podmínek stanovených Mezinárodní agenturou pro atomovou energii a k plné spolupráci s ní za účelem bezpečnosti reaktorů a ochrany životního prostředí; v této souvislosti vyzývá Evropskou komisi, aby pečlivě sledovala provádění acquis communautaire během přístupových jednání;
69. zdůrazňuje, že zahájení jednání je začátkem dlouhodobého procesu, který je již ze své podstaty procesem s otevřeným koncem, a tudíž a priori a automaticky nevede k přistoupení; avšak zdůrazňuje, že cílem jednání je členství Turecka v EU, ale realizace tohoto úsilí bude záviset na oboustranné snaze;
70. zdůrazňuje že Komise doporučí Radě, která rozhodne kvalifikovanou většinou, přerušení jednání v případě, že bude docházet k vážnému a opakovanému porušování zásad demokracie, dodržování lidských práv a základních svobod a právního státu a zásad mezinárodního práva;
71. domnívá se, že bez ohledu na to, zda jednání budou či nebudou úspěšně završena, musí vztahy mezi EU a Tureckem poskytovat jistotu, že Turecko zůstává pevně ukotveno v evropských strukturách;
72. připomíná, že schopnost EU absorbovat Turecko a přitom si udržet dostatek energie k integraci je důležitou věcí, nad níž je třeba se v obecném zájmu, a to jak EU, tak i Turecka, zamyslet; vyjadřuje politování nad tím, že Komise nemohla předložit v roce 2005 hodnotící zprávu ke studii dopadu; žádá, aby mu byla poskytnuta hodnotící zpráva ke studii dopadu v roce 2006; domnívá se, že je nanejvýš důležité, aby Evropská unie v pravý čas předložila předběžné institucionální a finanční podmínky tureckého přistoupení; proto připomíná, že Smlouva z Nice není přijatelným základem pro další rozhodování o přistoupení jakéhokoliv dalšího nového členského státu, a proto požaduje, aby v rámci ústavního procesu vstoupily v platnost nezbytné reformy; připomíná, že dopad přistoupení Turecka na rozpočet může být úplně vyhodnocen v rámci finančních výhledů od roku 2014 dále; proto očekává, že Evropské komise podá zprávu o absorbční schopnosti Unie před zasedáním Evropské rady v prosinci 2006;
73. zdůrazňuje, že narozdíl od předchozích jednání může být v případě Turecka nezbytné průběžně a intenzivně informovat evropskou veřejnost o samotných jednáních a o souvisejícím tureckém pokroku;
*
* *
74. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, generálnímu tajemníkovi Rady Evropy, předsedovi Evropského soudu pro lidská práva a vládě a parlamentu Turecka.
11.
7.
2006
STANOVISKO Výboru pro práva žen a rovnost pohlaví
pro Výbor pro zahraniční věci
k pokroku Turecka na cestě k přistoupení
( 2006/2118(INI) )
Navrhovatelka:
Emine Bozkurt
NÁVRHY
Výbor pro práva žen a rovnost pohlaví vyzývá Výbor pro zahraniční věci jako příslušný výbor, aby do svého návrhu usnesení začlenil tyto návrhy:
A. vzhledem k tomu, že ačkoli právní reformy v Turecku v oblasti ženských práv dosáhly značného pokroku při provádění acquis, přenášení reforem do praxe zůstává vážným problémem,
B. vzhledem k tomu, že zpráva Komise o dosaženém pokroku uvádí následující oblasti jako znepokojivé, pokud jde o situaci žen: násilí proti ženám, zejména domácí násilí a zločiny spáchané na ochranu cti, vynucené sňatky, vysoká míra negramotnosti a nedostatek vhodného přístupu ke vzdělání, nízká úroveň účasti žen v parlamentu a místních zastupitelských orgánech a nízká úroveň účasti a převládající diskriminace na trhu práce,
C. vzhledem k tomu, že v některých regionech Turecka nejsou novorozené děti ihned registrovány, a vzhledem k tomu, že v rámci praxe pozdější registrace může být věk mladých žen stanoven libovolně a neplnoleté dívky mohou být prohlášeny za zletilé, čímž se 'de facto' poskytuje vynuceným sňatkům legitimita,
1. zdůrazňuje, že úcta k lidským právům, včetně práv žen, je nezbytným předpokladem pro členství v Evropské unii a vyzývá Komisi, aby otázku lidských práv, včetně práv žen, učinila ústředním bodem jednání s Tureckem;
2. chválí tureckou vládu a parlament za legislativní reformy v oblasti ústavy, občanského a trestního zákoníku a zákoníku práce, které se týkají situace žen; vyjadřuje své znepokojení ohledně uplatňování reforem a naléhá na vládu, aby věnovala větší pozornost provádění těchto právních předpisů;
3. vyzývá vládu, aby poskytla ženám, které jsou oběťmi násilí nebo jim násilí hrozí, zdravotní a právní pomoc a ochranu, a více lepších útočišť a telefonické linky pomoci, kde by mohly nahlásit násilí a požádat o pomoc;
4. znovu opakuje svůj požadavek na Komisi, aby předložila Parlamentu úplnou zprávu týkající se brutality turecké policie v Istanbulu dne 6. března 2005 během demonstrace při příležitosti Mezinárodního dne žen;
5. vyzývá turecké orgány, aby se zapojily do trvalého dialogu s Evropským parlamentem o právech žen a roli tureckých žen ve společenském, hospodářském a politickém životě;
6. vyzývá tureckou vládu, aby odstranila překážky, kterým ženy stále čelí při získávání přístupu ke vzdělání, a aby pro ně zajistila stejný přístup;
7. žádá Komisi, aby při přístupových jednáních s Tureckem naléhala na přijetí opatření k zajištění toho, že novorozené děti budou ihned registrovány, čímž se skoncuje s nezákonnou praxí, zejména s praxí podávání žádostí k tureckým rodinným soudům o zvýšení věku dívek, takže mohou být úředně prohlášeny za zletilé, s cílem vyhnout se trestnímu stíhání za nucení dívek ke sňatku;
8. vyzývá tureckou vládu, aby zajistila, že sňatky budou v celé zemi právně registrovány;
9. vyzývá tureckou vládu, aby ve všech svých politikách a ve spolupráci s politickými stranami, sociálními partnery, nevládními organizacemi a sdělovacími prostředky prováděla globální strategii podpory rovnosti pohlaví a ochrany práv žen.
POSTUP
Název
Pokrok Turecka na cestě k přistoupení
Číslo postupu
2006/2118(INI)
Příslušný výbor
AFET
Výbor, který vypracoval stanovisko Datum oznámení na zasedání
FEMM 1.6.2006
Užší spolupráce - datum oznámení na zasedání
Navrhovatelka Datum jmenování
Emine Bozkurt 28.6.2006
Předchozí navrhovatel(ka)
Projednání ve výboru
11.7.2006
Datum přijetí
11.7.2006
Výsledek závěrečného hlasování
+:
–:
0:
27
Členové přítomní při závěrečném hlasování
Edit Bauer, Emine Bozkurt, Hiltrud Breyer, Maria Carlshamre, Edite Estrela, Ilda Figueiredo, Věra Flasarová, Lissy Gröner, Zita Gurmai, Lívia Járóka, Rodi Kratsa-Tsagaropoulou, Urszula Krupa, Astrid Lulling, Siiri Oviir, Doris Pack, Marie-Line Reynaud, Teresa Riera Madurell, Raül Romeva i Rueda, Amalia Sartori, Eva-Britt Svensson, Britta Thomsen, Anna Záborská
Náhradníci přítomní při závěrečném hlasování
Iratxe García Pérez, Lidia Joanna Geringer de Oedenberg, Anna Hedh, Mary Honeyball, Christa Klaß, Karin Resetarits
Náhradník(ci) (čl.
178 odst.
2) přítomn(ý)í při závěrečném hlasování
Poznámky (údaje, které jsou k dispozici jen v jednom jazyce)
...
POSTUP
Název
Pokrok Turecka na cestě k přistoupení
Číslo postupu
2006/2118(INI)
Příslušný výbor Datum, kdy bylo na zasedání oznámeno udělení svolení
AFET 1.6.2006
Výbory požádaný o stanovisko Datum oznámení na zasedání
FEMM 1.6.2006
Nezaujaté stanovisko
Datum rozhodnutí
DEVE 11.7.2006
INTA 11.7.2006
BUDG 5.7.2006
CONT 20.6.2006
ECON 5.7.2006
EMPL 21.6.2006
ENVI 14.6.2006
ITRE 20.6.2006
IMCO 20.6.2006
TRAN 20.6.2006
REGI 21.6.2006
AGRI 30.5.2006
PECH 20.6.2006
CULT 20.6.2006
JURI 21.6.2006
LIBE 4.9.2006
AFCO 10.7.2006
PETI 11.7.2006
Užší spolupráce Datum oznámení na zasedání
Zpravodaj
Datum jmenování
Camiel Eurlings 13.9.2004
Předchozí zpravodaj(ové)
Projednání ve výboru
20.6.2006
4.9.2006
Datum přijetí
4.9.2006
Výsledek závěrečného hlasování
+
-
54
6
7
Členové přítomní při závěrečném hlasování
Vittorio Agnoletto, Panagiotis Beglitis, Bastiaan Belder, Elmar Brok, Marco Cappato, Philip Claeys, Paul Marie Coûteaux, Simon Coveney, Véronique De Keyser, Giorgos Dimitrakopoulos, Camiel Eurlings, Maciej Marian Giertych, Alfred Gomolka, Klaus Hänsch, Jana Hybášková, Anna Ibrisagic, Toomas Hendrik Ilves, Jelko Kacin, Georgios Karatzaferis, Ioannis Kasoulides, Bogdan Klich, Helmut Kuhne, Joost Lagendijk, Vytautas Landsbergis, Emilio Menéndez del Valle, Willy Meyer Pleite, Francisco José Millán Mon, Pasqualina Napoletano, Vural Öger, Cem Özdemir, Justas Vincas Paleckis, Mirosław Mariusz Piotrowski, Hubert Pirker, Bernd Posselt, Poul Nyrup Rasmussen, Raül Romeva i Rueda, Jacek Emil Saryusz-Wolski, György Schöpflin, Hannes Swoboda, Antonio Tajani, Charles Tannock, Inese Vaidere, Geoffrey Van Orden, Jan Marinus Wiersma, Luis Yañez-Barnuevo García, Josef Zieleniec
Náhradníci přítomnýí při závěrečném hlasování
Irena Belohorská, Carlos Carnero González, Alexandra Dobolyi, Árpád Duka-Zólyomi, Michael Gahler, Kinga Gál, Milan Horáček, Sajjad Karim, Tunne Kelam, Alexander Lambsdorff, Miguel Angel Martínez Martínez, Erik Meijer, Doris Pack, Mechtild Rothe, Csaba Sándor Tabajdi, Marcello Vernola
Náhradníci (čl.
178 odst.
2) přítomní při závěrečném hlasování
Adamos Adamou, Emine Bozkurt, Andrew Duff, Marios Matsakis, Kyriacos Triantaphyllides
Datum předložení
13.9.2006
Poznámky
