P7_TA-PROV(2011)0284
Evropská městská agenda a její budoucnost v politice soudržnosti
A7-0218/2011
Usnesení Evropského parlamentu ze dne 23. června 2011 o evropské městské agendě a její budoucnosti v politice soudržnosti ( 2010/2158(INI) )
Evropský parlament
, –
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, především na hlavu XVIII této smlouvy,
–
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006, kterým se stanoví všeobecná ustanovení týkající se Evropského fondu pro regionální rozvoj, Evropského sociálního fondu a Fondu soudržnosti Úř. věst.
L 210, 31.7.2006, s. 25.
,
–
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1080/2006 ze dne 5. července 2006 o Evropském fondu pro regionální rozvoj Úř. věst.
L 210, 31.7.2006, s. 1.
,
–
s ohledem na rozhodnutí Rady (ES) č. 702/2006 ze dne 6. října 2006 o strategických obecných zásadách Společenství pro soudržnost Úř. věst.
L 291, 21.10.2006, s. 11.
,
–
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 397/2009 ze dne 6. května 2009, kterým se mění nařízení (ES) č. 1080/2006 o Evropském fondu pro regionální rozvoj, pokud jde o způsobilost investic do energetické účinnosti a obnovitelné energie v oblasti bydlení Úř. věst.
L 126, 21.5.2009, s. 3.
,
–
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1233/2010 ze dne 15. prosince 2010, kterým se mění nařízení (ES) č. 663/2009 o zavedení programu na podporu hospodářského oživení prostřednictvím finanční pomoci Společenství pro projekty v oblasti energetiky Úř. věst.
L 346, 30.12.2010, s. 5.
,
–
s ohledem na své usnesení ze dne 21. února 2008 o krocích v návaznosti na Územní agendu a Lipskou chartu: směrem k evropskému akčnímu programu pro územní rozvoj a soudržnost Úř. věst.
C 184 E, 6.8.2009, s. 95.
,
–
s ohledem na své usnesení ze dne 21. října 2008 o řízení a partnerství na vnitrostátní a regionální úrovni a o základně pro projekty v oblasti regionální politiky Úř. věst.
C 15 E, 21.1.2010, s. 10.
,
–
s ohledem na své usnesení ze dne 24. března 2009 o městské dimenzi politiky soudržnosti v novém programovém období Úř. věst.
C 117 E, 6.5.2010, s. 73.
,
–
s ohledem na své usnesení ze dne 24. března 2009 o zelené knize o územní soudržnosti a stavu jednání o budoucí reformě politiky soudržnosti Úř. věst.
C 117 E, 6.5.2010, s. 65.
,
–
s ohledem na své usnesení ze dne 20. května 2010 o přispění politiky soudržnosti k dosahování cílů Lisabonské strategie a strategie EU 2020 Úř. věst.
C 161 E, 31.5.2011, s. 120.
,
–
s ohledem na své usnesení ze dne 7. října 2010 o regionální politice a politice soudržnosti EU po roce 2013 Přijaté texty, P7_TA(2010)0356 .
,
–
s ohledem na ad hoc zveřejněné sdělení Evropského parlamentu s názvem „Opatření v návaznosti na Územní agendu a Lipskou chartu: evropský akční program územního rozvoje a územní soudržnosti“,
–
s ohledem na sdělení Komise ze dne 3. března 2010 nazvané „Evropa 2020 – Strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění“ ( KOM(2010)2020 ),
–
s ohledem na pátou zprávu, kterou vydala Komise dne 9. listopadu 2010 k tématu „hospodářská, sociální a územní soudržnost: budoucnost politiky soudržnosti“,
–
s ohledem na sdělení Komise ze dne 9. listopadu 2010 nazvané „Závěry páté zprávy o hospodářské, sociální a územní soudržnosti: budoucnost politiky soudržnosti “ ( KOM(2010)0642 ),
–
s ohledem na souhrnnou zprávu Komise z dubna 2010 o „ex-post hodnocení programů politiky soudržnosti na období 2000–20006 spolufinancovaných z EFRR (cíle 1 a 2)“,
–
s ohledem na zprávu Komise z června 2010 o „ex-post hodnocení programů politiky soudržnosti na období 2000–2006: iniciativa Společenství URBAN“,
–
s ohledem na stanovisko k tématu „Nezbytnost uplatňovat integrovaný přístup k obnově měst“, které dne 26. května 2010 vydal Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV) Úř. věst.
C 21, 21.1.2011, s. 1.
,
–
s ohledem na stanovisko k tématu „Úloha obnovy měst v budoucnosti rozvoje měst v Evropě“, které ve dnech 9. června 2010 vydal Výbor regionů Úř. věst.
C 267, 1.10.2010, s. 25.
,
–
s ohledem na dokumenty Územní agenda EU – Pro konkurenceschopnější a udržitelnější Evropu různorodých regionů („Územní agenda“) a Lipská charta o udržitelných evropských městech („Lipská charta“), které byly přijaty na neformálním zasedání Rady ministrů odpovědných za územní plánování a městský rozvoj, jež se konalo v Lipsku ve dnech 24.–25. května 2007,
–
s ohledem na „prohlášení z Toleda“, které bylo přijato na neformálním zasedání Rady ministrů odpovědných za městský rozvoj, jež se konalo v Toledu dne 22. června 2010,
–
s ohledem na postoj generálních ředitelů odpovědných za městský rozvoj ke sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru, Výboru regionů a Evropské investiční bance: Závěry páté zprávy o hospodářské, sociální a územní soudržnosti: budoucnost politiky soudržnosti ( KOM(2010)0642 /3),
–
s ohledem na závěry evropského summitu místních správních orgánů, který se pod názvem Místní správy, čelní představitelé nové Evropy (
Local governments, the protagonist in the new Europe
) konal v Barceloně ve dnech 22.–24. února 2010,
–
s ohledem na Pakt primátorů, který iniciovala a podpořila Evropská komise,
–
s ohledem na nezávislou zprávu vypracovanou na žádost Komise pod názvem „Program pro reformovanou politiku soudržnosti“ (zpráva Fabrizia Barky) (2009),
–
s ohledem na článek 48 jednacího řádu,
–
s ohledem na zprávu Výboru pro regionální rozvoj a stanovisko Výboru pro dopravu a cestovní ruch ( A7-0218/2011 ),
A.
vzhledem k tomu, že pro EU je charakteristický polycentrický vývoj a rozmanitost městských oblastí a měst různé velikosti, jež mají rozdílné pravomoci a zdroje; je toho názoru, že by bylo problematické vymezit „městské oblasti“ a pojem „městský“ obecně jednou společnou definicí formulovanou pouze na základě statistických údajů, neboť je obtížné přistupovat jednotně k řadě různých situací v členských státech a regionech, a domnívá se tudíž, že by povinná definice a označování městských oblastí měly být ponechány na členských státech, což je v souladu se zásadou subsidiarity založenou na společných evropských ukazatelích, vzhledem k tomu, že by se mělo přezkoumat, jak lze jednotné definice pojmu „městský“ dosáhnout pomocí funkčního přístupu, a vytvořit tak základ pro jednoznačnou zákonnou definici městské dimenze politik Unie, a vzhledem k tomu, že by bylo užitečné – obzvláště v souvislosti s politikou soudržnosti – formulovat definici městské dimenze na funkčním základě,
B.
vzhledem k tomu, že EU svými politikami přispívá k udržitelnému rozvoji městských oblastí, a že bychom měli mít na paměti, že kromě vnitrostátních městských politik by měla být v souladu se zásadou subsidiarity vymezena i evropská městská politika,
C.
vzhledem k tomu, že města aktivně přispívají k vytváření politik EU a hrají důležitou úlohu v úspěšném uplatňování strategie EU 2020, a vzhledem k tomu, že nedostatečné zohledňování městské dimenze v politikách EU, a zejména v rámci politiky soudržnosti, by ohrozilo plnění cílů EU 2020,
D.
vzhledem k tomu, že města mají jedinečný architektonický a kulturní potenciál, že disponují významnými schopnostmi v oblasti sociální integrace a že přispívají k vytváření sociální rovnováhy díky ochraně kulturní rozmanitosti a zachování trvalého pouta mezi centrem a okolím,
E.
vzhledem ke zkušenostem získaným v rámci iniciativ URBAN a městských činností, jež byly integrovány („začleněny“) do regulačního rámce pro cíle konvergence a regionální konkurenceschopnosti a pro cíle v oblasti zaměstnanosti v programovém období 2007–2013; vzhledem k tomu, že začlenění tohoto rozměru do prováděných politik viditelně zvýšilo objem finančních prostředků, jež mají města k dispozici; vzhledem k tomu, že by v rámci operačních programů měly být jasně vymezeny cíle v oblasti rozvoje měst, což by pomohlo ke koncentraci zdrojů,
F.
vzhledem k tomu, že subsidiarita ve své posílené a rozšířené podobě vymezené ve SFEU, jakož i víceúrovňová správa a lépe vymezená zásada partnerství, jsou zásadními prvky pro správné uplatňování všech politik EU, a vzhledem k tomu, že by mělo být v souladu s tím posíleno využívání zdrojů a pravomocí místních a regionálních orgánů,
G.
vzhledem k tomu, že hospodářská krize posledních několika let zostřila nerovnosti a sociální vyloučení v rozlehlých okrajových oblastech metropolí; vzhledem k tomu, že místní orgány musí být v reakci na krizi schopny provádět praktická opatření pro boj proti chudobě a pro podporu sociální soudržnosti a zaměstnanosti,
H.
vzhledem k tomu, že politika rozvojových center založená na stimulaci hospodářské činnosti ve městech nebyla v mnoha případech úspěšným motivačním faktorem, a měla tak omezený dopad na okolní oblasti a nepřispěla k integrovanému rozvoji,
I.
vzhledem k tomu, že velmi malý počet městských čtvrtí se může bez ohledu na bohatství či hospodářskou sílu daného města potýkat se specifickými problémy, jako je extrémní sociální nerovnost, chudoba, vyloučení a vysoká nezaměstnanost, jež mohou být zmírněny popř. odstraněny prostřednictvím podpory politiky soudržnosti,
J.
vzhledem k tomu, že zjednodušení provádění politiky, včetně mechanismů kontroly a auditu, přispívá ke zlepšení účinnosti, poklesu chybovosti, vyšší uživatelské přívětivosti struktury politiky a ke zviditelnění, a vzhledem k tomu, že by se mělo nadále usilovat o zjednodušení, a to i o zjednodušení vnitrostátních a regionálních postupů, aby zástupci městských oblastí mohli lépe směrovat evropské finanční prostředky a spravovat jejich využívání,
Souvislosti městské dimenze
1.
konstatuje, že evropská městská agenda zahrnuje na jedné straně městskou dimenzi politik EU, zejména politiky soudržnosti, a na straně druhé mezivládní aspekt úsilí o celoevropskou koordinaci městských politik členských států, která probíhá na neformálních schůzkách ministrů, je koordinována střídajícími se předsednictvími Rady a aktivně se jí účastní Komise; v této souvislosti se domnívá, že místní správy by měly být o této mezivládní činnosti lépe informovány a že by do ní měly být více zapojeny; doporučuje užší koordinaci mezi oběma úrovněmi a výraznější zapojení místních vlád; zdůrazňuje nutnost lépe koordinovat rozhodnutí a kroky správních orgánů, a to jak na celoevropské úrovni, tak na úrovni členských států;
2.
připomíná schválení prohlášení z Toleda a referenčního dokumentu z Toleda o obnově měst; souhlasí s potřebou větší návaznosti a koordinace při postupu směrem ke společnému pracovnímu programu nebo k „evropské městské agendě“; vítá skutečnost, že ministři zdůraznili potřebu posílit spolupráci a koordinaci s Evropským parlamentem, jakož i cíl posílit městskou dimenzi politiky soudržnosti a podpořit udržitelný rozvoj měst a integrovaný přístup upevněním a rozvojem nástrojů pro uplatnění Lipské charty na všech úrovních; blahopřeje členským státům a Komisi k jejich úsilí o pokračování v marseillském procesu a zavedení referenčního rámce pro evropská udržitelná města; se zájmem sleduje zahájení zkušební fáze referenčního rámce; lituje však, že města nejsou do těchto procesů dostatečně zapojena; žádá proto Komisi a členské státy, aby zajistily zlepšení informačních toků o tomto procesu směrem k nezúčastněným městům a aby informovaly Parlament o budoucím vývoji;
3.
zdůrazňuje, že vedle opatření přijatých v rámci politiky soudržnosti, která výrazně podpořila rozvoj městských oblastí, má významný vliv na rozvoj měst i řada dalších politik (např. v oblasti životního prostředí, dopravy, energetiky) a programů EU; podtrhuje, že je nutné lépe pochopit územní dopady politik, a žádá výraznější uplatňování městské agendy v rámci politik EU; v této souvislosti znovu vyzývá Komisi, aby pokročila s posouzením územního dopadu odvětvových politik a rozšířila stávající mechanismy posuzování dopadů; v této souvislosti vítá myšlenky uvedené v páté zprávě o ekonomické, sociální a územní soudržnosti a práci vykonanou v rámci sítě ESPON;
Místní potřeby a/versus evropské priority
4.
zdůrazňuje skutečnost, že jsou to do značné míry právě městské oblasti, kde jsou evropské politiky uplatňovány v praxi; poukazuje na to, že městské oblasti, v nichž je soustředěno 73 % evropského obyvatelstva, vytvářejí asi 80 % HDP Unie, spotřebovávají až 70 % z celkové energie spotřebované v Unii a díky přítomnosti mimo jiné i malých a středních podniků jsou hlavními centry inovací, znalostí a kultury, a významně tak přispívají k hospodářskému růstu; poukazuje na to, že pouze města, která mohou zajistit kvalitní služby a mají odpovídající infrastrukturu, mohou přilákat a podporovat přínosné a perspektivní činnosti; upozorňuje, že na druhou stranu však rovněž trpí důsledky hospodářské produktivity (živelný růst měst, koncentrace obyvatel, dopravní přetížení, znečištění, využívání pozemků, klimatická změna, energetická nejistota, krize v oblasti bydlení, územní segregace, trestná činnost, migrace atd.) a výraznou sociální nerovnováhou (vysoká nezaměstnanost, sociální nejistota a vyloučení, sociální polarizace atd.), které jejich mimořádnou úlohu coby katalyzátorů růstu ohrožují; zdůrazňuje, že nejen hospodářský, ale také sociální a ekologický vývoj v městských oblastech má velký dopad na okolní oblasti, a domnívá se, že městská agenda musí usilovat o rozvoj udržitelných a inteligentních investic podporujících začlenění, aby byla úloha měst posílena; domnívá se proto, že existují jednoznačné důvody pro společnou podporu městských oblastí v EU, jejímž cílem by bylo omezit všeobecné nepříznivé důsledky růstu a rozvoje a současně řešit problémy související s udržitelností životního prostředí a sociální soudržností;
5.
připomíná, že se na městské dopravní služby vztahuje zásada subsidiarity; zdůrazňuje však, že evropská spolupráce, koordinace a financování by místním orgánům umožnily řešit výzvy, kterým čelí, a to zejména v dopravě;
6.
je přesvědčen, že maximalizace přínosu městských oblastí k hospodářskému růstu EU a zároveň udržení či zlepšení jejich parametrů jako „dobrých míst pro život“ je společným cílem na evropské, vnitrostátní, regionální i místní správní úrovni; zdůrazňuje, že ačkoli je tento cíl široce sdílen, mohou se konkrétní opatření pro jeho dosažení místo od místa lišit; připomíná, že v důsledku historického vývoje budou některé regiony a některá města ve druhé polovině 20. století obecně muset sledovat širší okruh priorit, včetně konvergence, a domnívá se tudíž, že je nutno zajistit dostatečnou flexibilitu, jež konkrétním městským oblastem umožní najít řešení, která budou nejlépe vyhovovat jejich potřebám, makro- i mikroklimatu a vývojovým souvislostem;
7.
doporučuje, aby se městská dimenze politiky soudržnosti – vycházející ze strategické koncepce inteligentního a udržitelného růstu podporujícího začlenění – zaměřila na tři cíle: za prvé na pomoc městským oblastem s rozvojem jejich základní materiální infrastruktury, která je předpokladem růstu a umožňuje maximalizovat jejich potenciální přínos k hospodářskému růstu v Evropě, diverzifikaci hospodářské základny a k energetické a environmentální udržitelnosti, zejména s cílem udržet a zlepšit kvalitu ovzduší v centrech měst a bez škodlivého dopadu na řeky; za druhé na pomoc městským oblastem s modernizací jejich hospodářských, sociálních a environmentálních rysů prostřednictvím promyšlených investic do infrastruktury a služeb založených na technickém pokroku a úzce spojených se specifickými regionálními, místními a celostátními požadavky; za třetí na regeneraci městských oblastí, a to obnovou jejich průmyslových lokalit a kontaminované půdy, přičemž je nutné mít na paměti potřebu vazeb mezi městskými a venkovskými oblastmi, díky nimž by byl prosazován rozvoj podporujícího začlenění v souladu se strategií Evropa 2020;
8.
poukazuje na značný potenciál modernizace investic do infrastruktury prostřednictvím inteligentních technologií, které by řešily přetrvávající problémy v oblasti správy měst, energetiky, řízení zásobování vodou a vodohospodářství, dopravy, cestovního ruchu, bydlení, vzdělávání, zdravotní a sociální péče, veřejné bezpečnosti atd. prostřednictvím koncepce „inteligentnějšího rozvoje měst“; je přesvědčen, že takové investice do infrastruktury IKT lze považovat za faktor, který jednoznačně posiluje hospodářský růst a hospodářskou činnost založenou na inovacích, neboť tyto investice spojují prvky veřejného i soukromého investování, jež mohou v souladu s cíli strategie Evropa 2020 přispívat k vytváření nových podnikatelských příležitostí a udržitelných pracovních míst, jakož i k inteligentnímu růstu, a zejména k inovačnímu partnerství „inteligentní města“;
9.
zdůrazňuje, že využívání inteligentních systémů může výrazně přispět ke zlepšení energetické účinnosti a bezpečnosti ve veřejném sektoru, a vyzývá Komisi a členské státy, aby zajistily koordinované a účinné zavádění inteligentních systémů v rámci celé Unie a zejména v městských oblastech; pokazuje na to, že právě města mohou významně přispět k boji proti změně klimatu, například prostřednictvím inteligentních systémů městské hromadné dopravy, energetické sanace budov, udržitelného plánování čtvrtí, v jehož rámci budou cesty do práce a k zařízením občanské vybavenosti co nejkratší atd.; v této souvislosti podporuje iniciativu Civitas a „Pakt primátorů“; zdůrazňuje význam využívání dostupných finančních prostředků pro provádění akčních programů na podporu využívání místního potenciálu v oblasti obnovitelné energie a vyzývá Komisi, aby v budoucnu zajistila aktualizaci obou těchto iniciativ;
10.
zdůrazňuje, že politika soudržnosti je důležitá pro podporu sociální inovace v městských oblastech, zejména ve znevýhodněných čtvrtích, a to za účelem posílení vnitřní soudržnosti a lidského kapitálu prostřednictvím přístupu podporujícího začlenění a zapojení, ať už pokud jde o vzdělávání a odbornou přípravu (zejména mládeže), přístup k mikroúvěrům nebo podporu sociálního hospodářství;
Víceúrovňová správa a zásada partnerství
11.
znovu opakuje svůj názor, že jedním z nedostatků Lisabonské strategie je skutečnost, že chybí dobře fungující víceúrovňová správa a že regionální a místní orgány a občanská společnost nejsou dostatečně zapojeny do fází navrhování, provádění, sdělování a vyhodnocování strategie; zdůrazňuje, že strategie EU 2020 potřebuje lepší systém správy s významnějším zapojením zúčastněných stran na všech úrovních;
12.
vyzývá Komisi, aby pomocí chystaných předpisů vedla členské státy k tomu, aby formálně zapojily politické představitele nejdůležitějších městských oblastí a sdružení orgánů místní a regionální samosprávy do všech fází rozhodování v rámci politiky soudržnosti (strategické plánování, definování a vyjednávání plánovaných „smluv o partnerství pro rozvoj a investice“), a to například prostřednictvím nových druhů partnerství, jako jsou územní pakty navržené pro jednotlivé členské státy; vyzývá Komisi, aby podporovala odbornou přípravu městských a místních správních orgánů ve snaze poskytovat informace o programech a iniciativách v oblasti městské politiky, a místní orgány proto vyzývá, aby v rámci svých zvláštních rozvojových strategií vypracovaly konkrétní akční programy; domnívá se, že je to jediný způsob, jak reagovat na místní potřeby a zároveň zabránit tříštění strategických cílů a řešení;
13.
je přesvědčen, že by mělo být posíleno pouto mezi místními akčními plány a regionálními/vnitrostátními programy začlenění; podporuje návrh Komise, aby byl v rámci politiky soudržnosti a prostřednictvím podpůrných skupin typu „LEADER“ a akčních plánů posílen přístup založený na místním rozvoji;
14.
zdůrazňuje, že městské oblasti nejsou izolovanými prvky ve svých regionech, a jejich rozvoj musí být tedy úzce spjat s okolními funkčními, příměstskými či venkovskými oblastmi; vyzývá k dalšímu vyjasnění zvláštních situací, jako jsou například situace, v nichž se nacházejí metropolitní oblasti, městské oblasti a aglomerace, kde jsou funkce úzce propojeny; domnívá se, že víceúrovňová správa, regionální plánování a zásada partnerství jsou nejúčinnějšími nástroji, chceme-li předcházet sektoralizaci a tříštění politik rozvoje; připomíná však, že vnitřní synergie nejsou vždy zaručeny; naléhá na Komisi, aby konkrétně vyzvala členské státy k podpoře kontaktů a výměny osvědčených postupů, pokud jde o strategie týkající se vztahu mezi venkovem a městy, a aby v plánovacích dokumentech vytvořily rozměr vztahu měst a venkova, a zajistily tak dobré vazby mezi venkovem a městy;
15.
zdůrazňuje pozitivní úlohu, již hrají přeshraniční spolupráce, mezinárodní spolupráce a iniciativa URBACT při propojování měst, sdílení osvědčených postupů a vytváření inovativních řešení; připomíná, že spolupráce mezi evropskými městy je plně v souladu s cílem 3 (evropská územní spolupráce); domnívá se, že městský rozměr cíle „evropská územní spolupráce“ by měl být v období 2014–2020 posílen; podporuje zapojení měst do sítí meziregionální a přeshraniční spolupráce; je přesvědčen, že by podporované sítě měly být napojeny na skutečné rozvojové projekty, a vyzývá Komisi, aby zlepšila platformy, které by umožnily experimentální přístup k regeneraci a rozvoji měst; domnívá se, že experimentování by mohlo být užitečné – zejména v souvislosti s ESF – tam, kde by celková územní strategie mohla doplňovat přístup podle konkrétních kategorií obyvatelstva;
16.
zdůrazňuje, že proces „regenerace měst“ a „začleňování městské dimenze“ by mohl vést k nové „městské alianci“, která by sdružovala všechny zúčastněné strany zapojené do procesu „budování měst“; tato aliance by byla nadále založena na konsenzu a byla by formálně vytvořena s novými formami správy, v nichž by sociální a občanské sítě hrály významnou roli, přičemž společným cílem by bylo modernizovat, regenerovat a skutečně znovuobjevit „existující města“, a to při optimálním využití lidských, sociálních, materiálních, kulturních a hospodářských zdrojů, jež byly vytvořeny v minulých letech, a nasměrovat je do výstavby měst, která budou účinná, inovativní, inteligentní, udržitelnější a sociálně integrovanější;
17.
znovu opakuje svou výzvu Komisi, aby vytvořila výměnný program „Erasmus pro místní a regionální zvolené zástupce“ s cílem podpořit předávání osvědčených postupů v oblasti strategického místního rozvoje a rozvoje měst;
Delegování povinností
18.
upozorňuje na to, že místní volené orgány mají přímou politickou odpovědnost, pokud jde o strategické rozhodování a investování veřejných prostředků; s ohledem na tuto skutečnost se domnívá, že by jim členské státy měly zaručit dostatečné rozpočtové zdroje; je proto toho názoru, že má-li být dosaženo cílů politiky soudržnosti a strategie EU 2020, musí být povinné, aby místní volené orgány byly zapojeny do procesu strategického rozhodování, intenzivně se podílely na vytváření operačních programů a aby při provádění a hodnocení politiky soudržnosti byla široce využívána možnost delegování povinností, aniž by tím byla dotčena odpovědnost řídících orgánů a členských států za finanční záležitosti; zdůrazňuje, že prioritou místních orgánů je blahobyt a kvalita života občanů jejich měst, kteří musí být, spolu se všemi zúčastněnými stranami, zapojeni do místních rozvojových strategií;
19.
doporučuje, aby v příštím programovém období byla při uplatňování městské dimenze na vnitrostátní úrovni využita jedna z těchto možností: samostatné operační programy řízené konkrétními městskými oblastmi, společné operační programy vztahující se na městské oblasti konkrétních členských států, globální granty nebo vyčlenění opatření a prostředků pro rozvoj měst v rámci konkrétních regionálních operačních programů; uznává význam budoucího vytváření zvláštních operačních programů pro některé městské oblasti, jež usilují o využití svého rozvojového potenciálu;
20.
upozorňuje, že jelikož se míra a převaha urbanizace v rámci EU velmi liší, zejména pokud je region převážně venkovský a málo urbanizovaný, musí být podíl zdrojů vyčleněný na městské činnosti, jako v případě obecného obsahu a priorit operačních programů, ponechán na uvážení tvůrcům programu jednajících jménem příslušného regionu;
Integrované strategické plánování
21.
podporuje zásady integrovaného strategického plánování, neboť mohou pomoci orgánům místní samosprávy posunout se od koncipování „jednotlivých projektů“ ke strategičtějšímu mezioborovému plánování, a využít tak svůj vnitřní rozvojový potenciál; zdůrazňuje přidanou hodnotu a inovační povahu tohoto přístupu „zdola nahoru“, zejména u znevýhodněných čtvrtí, neboť tím, že zajišťuje účast všech místních subjektů, umožňuje lépe reagovat na skutečné potřeby a zohlednit reálné zdroje příslušného území; současně však vyjadřuje politování nad tím, že v důsledku nejasné obecné definice jsou tyto zásady v některých případech uplatňovány pouze formálně; naléhá na Komisi, aby vyzvala členské státy k zajištění podpory rozvoje místních administrativních kapacit pro účely integrovaného strategického plánování;
22.
domnívá se, že městské oblasti musí hrát zásadní úlohu při provádění makroregionálních strategií a vytváření funkčních geografických jednotek;
23.
vyzývá Komisi, aby připravila studii, v níž porovná dosavadní praxi jednotlivých členských států v oblasti strategického integrovaného plánování, a aby na základě výsledků této studie vypracovala konkrétní pokyny EU pro integrované plánování rozvoje měst, které mimo jiné objasní vztahy mezi těmito plány a jinou dokumentací používanou při plánování; rovněž Komisi vyzývá, aby prosazovala efektivní a právními předpisy regulovaná partnerství včetně přeshraničních městských partnerství; vyzývá Komisi, aby u projektů, které jsou spolufinancovány z prostředků EU, stanovila, že integrované územní plánování bude právně závazné; naléhavě vyzývá místní orgány členských států, aby iniciovaly nová partnerství veřejného a soukromého sektoru a inovativní strategie rozvoje městské infrastruktury s cílem přilákat investice a podnítit podnikatelské aktivity; vyzývá ke zlepšení koordinace mezi místními a regionálními správními orgány, která by usnadnila vznik nových partnerství městských a venkovských oblastí na jedné straně a malých, středních a velkých měst na straně druhé, a to v zájmu zajištění vyváženého regionálního rozvoje; zároveň vyzývá Komisi, aby posílila technickou podporu směřující k lepšímu integrovanému rozvojovému plánování, participativní tvorbě politik a strategickému územnímu rozvoji;
24.
vítá návrh Komise na budoucí společný strategický rámec, který je nastíněn v závěrech páté zprávy o soudržnosti a jenž by mohl podnítit součinnost finančních prostředků, zejména v zájmu vytvoření lepších vazeb mezi městskými, venkovskými a příměstskými oblastmi; zdůrazňuje evropskou přidanou hodnotu horizontálního a integrovaného přístupu politiky soudržnosti, a z tohoto důvodu vybízí k větší součinnosti s politikami v oblasti energetiky, životního prostředí a dopravy, jež by byla obzvláště užitečná v městských a příměstských oblastech, kde v tomto ohledu existují závažné problémy;
25.
znovu opakuje své přesvědčení, že vypracovat integrované městské rozvojové plány bude účelné pouze, pokud budou k dispozici dostatečné zdroje pro specifické činnosti měst, a proto doporučuje, aby se dostupné zdroje soustředily na konkrétní akce; navrhuje, aby byla na jedno programové období stanovena minimální výše podpory pro znevýhodněné městské čtvrti;
Komplexní finanční plánování
26.
zdůrazňuje, že v důsledku nevyhnutelných úsporných opatření na všech úrovních správy v Evropské unii jsou všechny druhy veřejných výdajů vystaveny nebývalému tlaku, včetně strategických investic v oblasti hospodářského rozvoje; je toho názoru, že v zájmu účinnosti investic je potřebná lepší koordinace všech dostupných veřejných zdrojů (evropských, vnitrostátních, regionálních, místních a soukromých), jakož i strategičtější přidělování těchto zdrojů;
27.
podporuje v tomto ohledu komplexní finanční plánování na místní úrovni jakožto neoddělitelnou složku integrovaného rozvojového plánování a vyzývá všechny uživatele veřejných zdrojů, aby se v souladu se zásadou orientace na výsledky důsledně přihlásili k zásadě „peníze na projekty, nikoli projekty pro peníze“;
28.
zdůrazňuje evropskou přidanou hodnotu, pokud jde o křížové financování mezi Evropským fondem pro regionální rozvoj a Evropským sociálním fondem v oblasti flexibility pro projekty sociálního začlenění a integrované plány / strategie rozvoje měst; vyzývá Komisi, aby pro toto křížové financování vytvořila pružnější podmínky, a podpořila tak jejich využívání a zabránila tomu, že by tato pravidla vytvářela překážky při navrhování a provádění těchto plánů / strategií; upozorňuje na doplňkovou povahu těchto fondů; připomíná, že financování prostřednictvím ESF by zejména v městských oblastech postižených sociálním vyloučením nebo znečištěním životního prostředí mohla města a terciární a soukromý sektor využít na podporu společných místních projektů zaměřených na prevenci vyloučení; zdůrazňuje, že sloučení stávajících evropských fondů by mohlo výrazně navýšit dostupné finanční prostředky;
29.
domnívá se, že dynamiku městských oblastí lze podnítit efektivní součinností různých evropských nástrojů financování, zejména pokud jde o výzkum a inovace;
30.
zdůrazňuje slibnou úlohu nových nástrojů finančního inženýrství zavedených během stávajícího programového období na základě zásady „peníze na projekty, nikoli projekty pro peníze“; zdůrazňuje potřebu vytvořit odstupňované nástroje finančního inženýrství, které mohou být životaschopné a použitelné pro mnohem menší městské oblasti; vyzývá Komisi, aby vyhodnotila zkušenosti s těmito nástroji a případně je upravila, aby zlepšila jejich konkurenční postavení na finančním trhu v porovnání s běžnými komerčními produkty, a učinila je tak uživatelsky přívětivějšími, praktičtějšími, zajímavějšími, a tím i účinnějšími; je přesvědčen, že by úrokové sazby finančních nástrojů EIB měly být v tomto ohledu nižší než sazby komerčních úvěrů; vyzývá členské státy, aby vzhledem k pozitivním výsledkům využívání stávajících nástrojů finančního inženýrství soustavně zajišťovaly co nejúčinnější využívání potenciálních přínosů těchto finančních nástrojů;
31.
je přesvědčen, že zejména iniciativa „Jessica“ může být maximálně efektivní, bude-li prováděna na úrovni měst, a proto pozoruje s výhradami tendenci některých členských států její provádění centralizovat;
32.
vyzývá Komisi, aby zajistila, aby byly v budoucnu finanční toky mezi evropskou, vnitrostátní a nižší než vnitrostátní úrovní organizovány s maximální účinností a flexibilitou; vyjadřuje znepokojení nad stávající nízkou úrovní předběžného financování projektů a je přesvědčen, že by v budoucnu měly náležité předpisy členským státům ukládat jednoznačnější povinnost využívat předběžné financování pro platby poskytované veřejným příjemcům, jako jsou orgány městské správy;
33.
vyzývá Komisi, aby usilovala o co nejlepší harmonizaci pravidel pro konkrétní fondy a programy EU, na jejichž základě splňují městské a místní rozvojové projekty podmínky pro spolufinancování, a minimalizovala tak byrokracii a potenciální chyby při provádění;
34.
vyzývá Výbor regionů, aby se zabýval otázkou lepšího nastavení městské dimenze v rámci budoucí politiky soudržnosti;
o
o o
35.
pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi a Výboru regionů.
