7.
2.
2007
NÁVRH USNESENÍ,
který na základě prohlášení Rady a Komise
v souladu s čl.
103 odst.
2 jednacího řádu předložili
Ewa Klamt, Mihael Brejc, Carlos Coelho a Alexander Radwan za skupinu PPE-DE – Martine Roure a Pervenche Berès za skupinu PSE – Sophia in 't Veld, Wolf Klinz, Alexander Alvaro, Margarita Starkevičiūtė and Sarah Ludford za skupinu ALDE – Roberta Angelilli, Roberts Zīle, Eoin Ryan and Guntars Krasts za skupinu UEN – Kathalijne Maria Buitenweg za skupinu Verts/ALE – Sylvia-Yvonne Kaufmann a Giusto Catania za skupinu GUE/NGL
o SWIFT, dohodě o PNR a transatlantickém dialogu na tato témata
Usnesení Evropského parlamentu o SWIFT, dohodě o PNR a transatlantickém dialogu na tato témata
Evropský parlament ,
–
s ohledem na prohlášení Rady a Komise během rozpravy konané dne 31. ledna 2007, jež následovala po otázce k ústnímu zodpovězení o SWIFT a po jednáních o nové dohodě mezi EU a USA o PNR (jmenné evidenci cestujících),
–
s ohledem na odpověď Evropské centrální banky na jí adresovanou otázku, podle které ECN neinformovala centrální banky a v důsledku toho ani národní banky o praktikách USA s ohledem na přístup k údajům spojeným s finančními transakcemi prováděnými v rámci SWIFT,
–
s ohledem na stanovisko pracovní skupiny podle článku 29 o budoucí dohodě o PNR a evropském inspektorovi ochrany údajů (EDPS), pokud jde o roli ECB v případu SWIFT,
–
s ohledem na čl.
103 odst.
2 jednacího řádu,
A.
vzhledem k tomu, že sdílení údajů a informací je cenným nástrojem mezinárodního boje proti terorismu a s ním spojené trestné činnosti,
B.
vzhledem k tomu, že podniky provozující svou činnost na obou stranách Atlantiku stále častěji narážejí na protichůdné právní požadavky orgánů USA a EU,
C.
vzhledem k tomu, že sdílení osobních údajů musí být prováděno na řádném právním základě spojeném s jasnými pravidly a podmínkami a musí zajistit odpovídající ochranu soukromí a občanských svobod jednotlivých občanů,
D.
vzhledem k tomu, že boj proti terorismu a trestné činnosti musí požívat řádné demokratické legitimity, tzn. že programy sdílení údajů musí za všech okolností podléhat parlamentnímu dohledu a soudní kontrole;
Obecné informace
1.
zdůrazňuje, že řada dohod, které v posledních letech iniciovaly požadavky USA a jež byly přijaty bez jakékoli účasti Evropského parlamentu, zejména dohody o PNR, SWIFT a existenci automatizovaného systému cíleného výběru Spojených států (ATS), vedla k právní nejistotě v oblasti nutných záruk ochrany údajů při sdílení a předávání informací mezi EU a USA pro účely zajištění veřejné bezpečnosti a zejména předcházení terorismu a boje proti němu;
2.
znovu potvrzuje, že dosavadní řešení, která navrhuje Rada a Komise i soukromé společnosti, řádně nechrání osobní údaje občanů EU (tuto informaci sdělil i pan Schaar, předseda pracovní skupiny podle článku 29, ve svém dopise týkajícím se nové prozatímní dohody o PNR), což by mohlo způsobit porušení právních předpisů Společenství i členských států podobně jako v případu SWIFT (viz stanovisko pracovní skupiny podle článku 29 a evropského inspektora ochrany údajů);
3.
bere na vědomí, že v otázce boje proti terorismu žádá Kongres USA už určitou dobu svou vládu, aby přijala cílenější opatření, která by zajistila soukromí a podléhala by parlamentní a soudní kontrole (stejný požadavek byl vznesen, když se Kongres dověděl o existenci programu NSA telefonického odposlechu);
4.
potvrzuje své výhrady, které v poslední době sdílí Kongres, k metodě profilování a náhodného vyhledávání informací, jež spočívá v nevybíravém shromažďování stále většího počtu osobních údajů jako v případě automatizovaného systému cíleného výběru používaném vládou USA;
5.
vítá skutečnost, že vláda USA nedávno vzala tyto výhrady na vědomí a že bude usilovat o zlepšení situace následujícími kroky:
a) jmenováním úředníků a/nebo zřízením nezávislé agentury na ochranu soukromí v rámci federální vlády, jejichž úkolem bude hodnotit z hlediska ochrany soukromí veškeré iniciativy, které by mohly soukromí potenciálně ohrozit;
b) vytvořením mechanismu, který by občanům USA zajistil právo odvolat se v případě nepatřičného použití jejich údajů;
6.
domnívá se však, že uvedená zlepšení jsou nedostatečná, pokud jde o ochranu údajů občanů EU, a že by bylo vřele uvítáno, kdyby se zákon na ochranu soukromí z roku 1974 vztahoval recipročně i na občany EU, kterým by tak umožnil přístup k jejich údajům včetně možnosti opravovat je a měnit a přístup k právnímu nápravnému prostředku nebo nezávislému orgánu na ochranu dat;
7.
připomíná své přesvědčení, že takové záruky ochrany údajů by umožnily sdílení informací a zároveň zajistily ochranu soukromí a že přenosy informací by v každém případě podléhaly jedné nebo více mezinárodním dohodám s podobnou strukturou, jakou má dohoda mezi EU a USA o soudní spolupráci v trestních věcech a vydávání, kterou v současnosti přezkoumává Kongres USA;
8.
protože se takové mezinárodní dohody týkají základních práv občanů EU i USA, domnívá se, že jak Kongres USA, tak Evropský parlament a národní parlamenty členských států by měly být v této problematice plně zapojeny;
9.
trvá na tom, že v otázce ochrany údajů by měly dohody usilovat o vysokou úroveň ochrany v souvislosti s rizikem jejich zneužití a měly by být doplněny závaznými zásadami na úrovni EU, pokud jde o ochranu údajů pro účely bezpečnosti (třetí pilíř);
10.
zdůrazňuje potřebu přijmout rámcové rozhodnutí o ochraně osobních údajů v rámci třetího pilíře; upozorňuje na skutečnost, že Evropský parlament ve svém jednomyslně přijatém stanovisku ze dne 27. září 2006 vyzval ke komplexnímu a ambicióznímu rámci pro stanovení pravidel na ochranu údajů, která budou zahrnovat i výměnu osobních údajů s třetími stranami;
11.
domnívá se, že je nezbytně nutné stanovit ve spolupráci s USA společný a sdílený rámec pro ochranu nezbytných záruk nutných pro speciální partnerství mezi EU a USA v boji proti terorismu, který by se rovněž mohl zabývat všemi aspekty volného pohybu osob mezi EU a USA;
12.
očekává, že následující summit EU–USA konaný dne 30. dubna 2007 se bude touto strategií transatlantického partnerství zabývat a domnívá se, že v této souvislosti je třeba posílit kontakty mezi Evropským parlamentem a Kongresem; požaduje:
a) aby bylo zpravodajům Evropského parlamentu umožněno zúčastnit se slyšení v Kongresu USA na témata, která jsou v jejich společném zájmu (dohoda mezi EU a USA o soudní spolupráci v trestních věcech a vydávání, ATS, SWIFT)
b) aby byli pozváni předsedové odpovědných výborů Kongresu v souvislosti s příštím transatlantickým dialogem (konaném v polovině dubna 2007 v Bruselu–Berlíně) a v každém případě před příštím jarním summitem EU–USA;
Co se týče jednání o dlouhodobé dohodě o PNR
13.
zdůrazňuje, že mimo body, které Parlament přijal již v září, by budoucí dlouhodobá dohoda o PNR měla spočívat také na následujících zásadách:
a) tvorbě politiky založené na důkazech: před uzavřením nové dohody je nutné provést důkladné zhodnocení.
Bylo by vhodné zaměřit se na otázku efektivity současné (i předchozí) dohody, stejně jako na problematiku nákladů a konkurenceschopnosti evropských leteckých společností.
Je nutné, aby se zhodnocení zabývalo prováděním závazků i záležitostí kolem údajů PNR v letových provozních službách (ATS);
b) předávání PNR musí být založeno na zásadě jasného účelového omezení;
c) odůvodnění a proporcionalita: zdálo by se, že údaje v rámci systému APIS jsou v praxi pro účely prosazování práva a bezpečnosti více než dostatečné.
Ke sběru těchto údajů v Evropě již dochází v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 2299/89, a mohlo by proto docházet k jejich výměně se Spojenými státy při použití srovnatelného režimu; údaje o chování v PNR mají patrně omezenou použitelnost, neboť je bez spojení do APIS nelze rozpoznávat; odůvodnění pro všeobecné předávání údajů PNR proto není uspokojující;
d) budoucí dohoda musí být založena na rozhodnutí o přiměřenosti s ohledem na ochranu osobních údajů; je zřejmé, že ze strany Evropy je naléhavě nutné vytvořit pravidla pro ochranu osobních údajů v rámci třetího pilíře a celkové normy zahrnující všechny kategorie osobních údajů;
e) přiměřenost ochrany údajů a efektivita v rámci tohoto programu musí být pravidelně hodnoceny za účasti Evropského parlamentu a pokud možno Kongresu Spojených států; jakákoli budoucí dohoda musí obsahovat každoroční hodnocení; hodnotící zpráva musí být zveřejněna a předložena Evropskému parlamentu;
f) alternativní řešení, jako jsou elektronické cestovní autorizace v rámci zrušení vízové povinnosti, namísto předávání PNR ze strany leteckých společností, musí rovněž splňovat evropské normy o ochraně údajů;
g) podmínky v současnosti stanovené v amerických závazcích se musí stát nedílnou součástí dohody a musí nabýt právní závaznosti; demokratická legitimita budoucí dohody musí být posílena při plném zapojení Evropského parlamentu a/nebo prostřednictvím ratifikace národními parlamenty;
h) h) v každém případě musí být budoucí dohoda založena na systému předávání (na „systému PUSH“) a systém „PULL“ by měl být již nepřijatelný vzhledem k tomu, že systém „PUSH“ měl být zaveden již v rámci předchozí dohody ihned poté, co se stane technicky proveditelným;
i) cestující by měli být o předávání záznamů PNR informováni a měli by mít ke svým údajům přístup, včetně možnosti opravovat je a měnit, stejně jako by měli mít možnost na svou právní obranu využít právní prostředek nebo nezávislý orgán na ochranu údajů;
Co se týče přístupu k údajům SWIFT
14.
znovu potvrzuje svou obavu, že po dobu čtyř let společnost SWIFT umožňovala americké vládě na základě úřední obsílky přístup ke všem údajům, s nimiž její systém nakládal, včetně údajů, které se netýkaly amerických občanů, i údajů vytvořených mimo americké území, na základě čistě obchodního rozhodnutí systematicky vytvářet duplikát údajů v zrcadlovém informačním systému umístěném ve Spojených státech, a to v rozporu s evropskými i s právními předpisy členských států na ochranu údajů;
15.
považuje za velice znepokojivé, že tato situace, která je v rozporu s Evropskou úmluvou o lidských právech, stejně jako se Smlouvami i sekundárním právem (směrnice 95/46 a nařízení 45/2001), nebyla důrazně kritizována v dřívějším stadiu, ať už ze strany ECB, nebo skupiny 10 centrálních bank, které na činnost společnosti SWIFT dohlížejí, a že se o této situaci evropské banky a jejich klienti dozvěděli až nedávno prostřednictvím zpráv v tisku;
16.
vyjadřuje hluboké politování nad skutečností, že několik měsíců poté, co se tyto záležitosti dostaly na světlo, Rada k tomuto tématu, které postihuje tolik občanů, spotřebitelů a podniků, dosud nezaujala žádný postoj a že pouze sedm z 27 členských států odpovědělo na dotazník, ve kterém Evropská komise žádá vyjasnění, jak jsou dodržovány právní předpisy Společenství i členských států na ochrana údajů;
17.
souhlasí se stanoviskem evropského inspektora ochrany údajů o úloze ECB, kterou vyzývá:
– jakožto orgán dohledu na společnost SWIFT, aby prozkoumala řešení, jak zajistit soulad s pravidly ochrany údajů, a dále zajistila, aby pravidla o důvěrnosti nebránila včasnému dodávání informací příslušným orgánům;
– jakožto uživatele SWIFTNet-Fin, aby prozkoumala řešení, jak uvést své platební operace do souladu s právními předpisy o ochraně údajů, a připravila zprávu o opatřeních přijatých nejpozději v dubnu 2007;
– jakožto tvůrce politik, aby ve spolupráci s centrálními bankami a finančními institucemi zajistila plný soulad evropských platebních systémů, včetně budoucího platebního systému „TARGET2“, s evropským právem na ochranu údajů;
18.
opakuje své přesvědčení, že za přesně vymezených podmínek mohou být údaje vytvořené během finančních transakcí využity k účelům soudního vyšetřování, a připomíná, že jak EU, tak i USA převedly doporučení FATF č. VII do svých právních předpisů (nařízení č. 1781/2006, respektive Zákona o bankovním tajemství);
19.
připomíná, že počínaje dnem 31. prosince 2006 jsou podle doporučení FATF č. VII finanční instituce povinny sbírat a uchovávat záznamy jistých konkrétních údajů ohledně převodů prostředků v Evropě ve výši nejméně 1 000 USD (3 000 USD v USA); na požádání orgánů jim musí být tyto záznamy postupovány nebo zpřístupňovány (Viz zprávu, kterou nedávno publikoval Fince o ohlašování přeshraničních elektronických převodů: http://www.fincen.gov/news_release_cross_border.html http://www.fincen.gov/news_release_cross_border.html ) ;
20.
domnívá se, že EU a USA jsou důležitými a loajálními spojenci v boji proti terorismu, a že by proto tento legislativní rámec měl být základem pro jednání o možné mezinárodní dohodě, a to na základě předpokladu, že SWIFT jako belgická společnost podléhá belgickému právu, a je tudíž odpovědná za nakládání s údaji podle čl.
4 odst.
1 směrnice č. 95/46; upozorňuje, že přirozeným důsledkem by byl závazek společnosti SWIFT ukončit současnou praxi vytváření zrcadlového duplikátu všech údajů týkajících se občanů a podniků EU ve svém americkém středisku či svoje středisko s alternativní databází přestěhovat mimo území USA;
21.
upozorňuje na skutečnost, že společnost SWIFT poskytuje služby i mimo Evropu a USA, a má zato, že jakékoli přijaté opatření by mělo vzít do úvahy globální hledisko služeb této společnosti;
22.
vyzývá Komisi, do jejíž pravomoci spadá jak ochrana údajů, tak i právní předpisy týkající se platebních systémů, aby analyzovala možnosti hospodářské i obchodní špionáže vyplývající ze současného nastavení platebního systému v nejširším smyslu, což obsahuje zejména poskytovatele komunikačních systémů, a aby vypracovala zprávu o možných způsobech řešení;
23.
poznamenává, že finanční služby mohou být vyjmuty z dohody o „bezpečném ukládání údajů“, jak ve svém stanovisku z října 2006 uvedla „pracovní skupina podle článku 29“; je znepokojen tím, že evropské společnosti a odvětví vykonávající provozní činnost v USA a jež nechrání dohoda o „bezpečném ukládání údajů“, zejména americké pobočky evropských bank, pojišťovacích společností, institucí sociálního zabezpečení a poskytovatelů telekomunikačních služeb, mohou být v současnosti nuceny americkým úřadům zpřístupňovat osobní údaje; vyzývá Komisi, aby tuto věc neodkladně prošetřila;
Závěr
24.
pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi a vládám i parlamentům členských států a Kongresu Spojených států.
