A6-0190/2009
1.
4.
2009
ZPRÁVA
o žádosti, aby byl Hannes Swoboda zbaven imunity
(2009/2014(IMM))
Výbor pro právní záležitosti
Zpravodaj:
Klaus-Heiner Lehne
PE 421.391v02-00
OBSAH
NÁVRH ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU......................................................3
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ................................................................................................4
PŘÍLOHA...................................................................................................................................8
VÝSLEDEK ZÁVĚREČNÉHO HLASOVÁNÍ VE VÝBORU...................................................9
NÁVRH ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
o žádosti, aby byl Hannes Swoboda zbaven imunity
( 2009/2014(IMM) )
Evropský parlament ,
– s ohledem na žádost Zemského trestního soudu ve Vídni ze dne 5. prosince 2008, aby byl Hannes Swoboda zbaven imunity, která byla doručena dne 20. ledna 2009 a oznámena na plenárním zasedání dne 5. února 2009,
– poté, co Hannes Swoboda dostal možnost vyjádřit se, v souladu s čl.
7 odst.
3 jednacího řádu,
– s ohledem na články 9 a 10 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství ze dne 8. dubna 1965 a na čl.
6 odst.
2 Aktu ze dne 20. září 1976 o volbě členů Evropského parlamentu ve všeobecných a přímých volbách,
– s ohledem na rozhodnutí Soudního dvora Evropských společenství ze dne 12. května 1964 a 10. července 1986
Věc 101/63, Wagner vs. Fohrmann a Krier , Sb. rozh.
1964, s. 419 a věc 149/85, Wybot vs. Faure a další , Sb. rozh.
1986, s. 2391. ,
– s ohledem na článek 57 ústavního zákona Rakouské republiky,
– s ohledem na čl.
6 odst.
2 a článek 7 jednacího řadu,
– s ohledem na zprávu Výboru pro právní záležitosti ( A6-0190/2009 ),
1. rozhodl, aby Hannes Swoboda nebyl zbaven imunity,
2. pověřuje svého předsedu, aby toto rozhodnutí a zprávu příslušného výboru neprodleně předal příslušnému úřadu Rakouské republiky.
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ
I.
Právní předpisy
Články 9 a 10 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství ze dne 8. dubna 1965 zní takto:
Článek 9
Členové Evropského parlamentu nemohou být vyšetřováni, zadrženi nebo stíháni pro své názory či hlasování během výkonu své funkce.
Článek 10
V průběhu zasedání Evropského parlamentu jeho členové:
a) na území vlastního státu požívají imunit přiznávaných členům parlamentu vlastního státu,
b) na území všech ostatních členských států nemohou být zadrženi ani soudně stíháni.
Jsou chráněni imunitou rovněž během cesty na místo zasedání Evropského parlamentu a při návratu z něj.
Imunity se nelze dovolávat v případě přistižení při činu; Evropský parlament je oprávněn svého člena imunity zbavit.
Článek 57 ústavního zákona Rakouské republiky zní takto:
Článek 57 (1) Členy Národní rady nikdy nelze za vyjádření jejich vůle při hlasování během výkonu jejich funkce stíhat.
V souvislosti s jejich písemnými a ústními prohlášeními, která v rámci své funkce učiní, podléhají pouze disciplinární pravomoci Národní rady.
(2) Člen Národní rady může být v souvislosti s trestným činem zadržen pouze se souhlasem Národní rady vyjma případů, kdy je poslanec při spáchání trestného činu přímo přistižen.
Souhlas Národní rady je nutný rovněž k provedení domovních prohlídek u jejích členů .
(3) Členové Národní rady smí být bez souhlasu Národní rady pro trestný čin stíháni pouze v případě, že tento čin není zjevně nijak spojen s politickou činností daného poslance.
Příslušný orgán je povinen od Národní rady získat rozhodnutí o tom, zda taková spojitost existuje, pokud o to požádala třetina členů stálého výboru pověřeného těmito záležitostmi nebo daný poslanec.
Pokud je takovýto požadavek vznesen, nesmí být stíhání zahájeno nebo musí být přerušeno.
(4) Souhlas Národní rady se ve všech těchto případech považuje za udělený, pokud Národní rada nerozhodne o příslušné žádosti orgánu činného v trestním řízení do osmi týdnů.
Pro to, aby Národní rada přijala své rozhodnutí včas, musí předseda o této žádosti nechat hlasovat nejpozději dva dny před uplynutím této lhůty.
Doba, kdy Národní rada nezasedá, se do této lhůty nezapočítává.
(5) V případě, že je poslanec přistižen při spáchání trestného činu, příslušný orgán okamžitě o uskutečněném zatčení informuje předsedu Národní rady.
Na žádost Národní rady či – v době, kdy rada nezasedá – na žádost stálého výboru pověřeného těmito záležitostmi musí být vazba zrušena, popřípadě musí být zastaveno stíhání.
(6) Imunita poslanců končí dnem prvního zasedání nově zvolené Národní rady a imunita členů orgánů Národní rady, jejichž funkční období trvá déle, pak s vypršením tohoto období.
II.
Skutková podstata
Dne 12.
11.
2008 zveřejnilo servisní informační středisko (OTS) provozované agenturou Austria Presse tiskovou zprávu v tomto znění:
„Swoboda: Skandální setkání Klause s irským odpůrcem reformní smlouvy EU
Utl.: „České předsednictví EU se dopustilo chyby již před nástupem do funkce“
Vídeň (SK) – Za „skandální“ označil poslanec Evropského parlamentu za SPÖ Hannes Swoboda setkání českého prezidenta Václava Klause s Declanem Ganleym, irským odpůrcem reformní smlouvy EU. „Ne proto, že je Ganley odpůrcem Lisabonské smlouvy, nýbrž proto, že tento muž šíří mnoho lží a navíc je financování jeho aktivit nanejvýš neprůhledné a pochybné“, sdělil Swoboda ve středu tiskové službě SPÖ.
Ještě před tím, než se české předsednictví ujalo funkce, dopustilo se chyby. „Tato skutečnost a vláda, která stojí na pokraji zhroucení, v každém případě ukazují nutnost poskytnout EU stabilnější instituce.
A právě to je úkolem reformní smlouvy“, zdůraznil na závěr Swoboda. (konec) ps"
Zemský trestní soud ve Vídni požádal v souladu s čl.
10 písm. a) Protokolu (č. 36) o výsadách a imunitách Evropských společenství (1965), aby byl pan Swoboda zbaven imunity a aby byl vydán souhlas k jeho stíhání podle trestního zákona a mediálního zákona.
Svou žádost Zemský trestní soud odůvodňuje takto:
„Na základě soukromé žaloby ze dne 21.
11.
2008 předané Zemskému trestnímu soudu ve Vídni žalující Declan Ganley požaduje odsouzení Dr. Hannese Swobody za pomluvu podle § 111 rakouského trestního zákoníku, které se Hannes Swoboda dopustil ve svém sdělení tiskové službě SPÖ zveřejněném dne 12.
11.
2008 servisním informačním střediskem (OTS), provozovaným agenturou Austria Presse (APA): „Ne proto, že je Ganley odpůrcem Lisabonské smlouvy, nýbrž proto, že tento muž šíří mnoho lží a navíc je financování jeho aktivit nanejvýš neprůhledné a pochybné“.
Soukromý žalobce spatřuje v tomto tvrzení naplnění skutkové podstaty trestného činu pomluvy, neboť tímto vyjádřením Dr. Hannes Swoboda tvrdí, že soukromý žalobce lže.
Obsahem tohoto vyjádření je, že soukromý žalobce je označen za (notorického) lháře.
Označení osoby za lháře je pomluvou (pomluva týkající se charakteru), která je trestným činem.
Nařčením ze lži je naplněna skutková podstata pomluvy (pomluva týkající se chování) ve smyslu § 111 odst.
1 rakouského trestního zákoníku.
Tímto tvrzením je soukromý žalobce nařčen, že vědomě (stále) šíří nepravdivé skutečnosti.
Protože nebyly uvedeny konkrétní údaje, jedná se o potupu ve smyslu § 111 odst.
1, první varianta rakouského trestního zákoníku.
Skutečnost, že byl žalobce označení za lháře, resp. notorického lháře, a nařčen z šíření lží, snižuje jeho vážnost v očích veřejnosti .
Dr. Hannes Swoboda se tímto výrokem dopustil trestného činu pomluvy podle § 111 odst.
2 rakouského trestního zákoníku.
Předmětný výrok Dr. Hannese Swobody byl zveřejněn jako tisková zpráva jeho strany a bylo tak učiněno záměrně.
Dr. Hannes Swoboda vyslovil tento nepřijatelný a protiprávní výrok před tiskovou službou, resp. podpořil jeho šíření, aby bylo toto nařčení dále šířeno a proniklo tak k široké veřejnosti.
Soukromý žalobce požaduje, aby Zemský trestní soud ve Vídni předal předsedovi Evropského parlamentu žádost, aby byl Dr. Hannes Swoboda zbaven imunity.
Inkriminovaný výrok obžalovaný nepronesl při zasedání Parlamentu, nýbrž před zástupci tisku, a proto může být vůči němu zahájeno řízení za účelem zbavení imunity, neboť imunita, kterou požívá, se na výše uvedený čin nevztahuje.“
III.
Hodnocení
Podle článku 9 Protokolu o výsadách a imunitách požívají poslanci Evropského parlamentu „pro své názory či hlasování během výkonu své funkce“ neomezené ochrany před trestním stíháním.
Zbavení imunity nepřichází v úvahu, pokud k činu, který je poslanci kladem za vinu, došlo při výkonu jeho funkce nebo v bezprostřední souvislosti s výkonem této funkce.
Z tohoto důvodu musí Parlament v souladu s článkem 9 imunitu poslance hájit, pokud k danému činu došlo při výkonu jeho funkce nebo v bezprostřední souvislosti s výkonem této funkce.
Výroky pana Swobody týkající se soukromého žalobce, jak byly uvedeny v tiskové zprávě ze dne 12.
11.
2008, nemohou být vyňaty z kontextu.
Jsou totiž s kontextem celkově spjaty a neoddělitelně souvisí s komentáři a hodnoceními týkajícími se (tehdy nadcházejícího) českého předsednictví, institucí EU a úkolů Lisabonské smlouvy, které pan Swoboda učinil u příležitosti setkání českého prezidenta Václava Klause se soukromým žalobcem panem Declanem Ganleym, který vystupuje jako odpůrce Lisabonské smlouvy.
Tím, že vyjádřil svůj názor k natolik základním otázkám, vystupoval vůči svým voličům v souladu s mandátem poslance Evropského parlamentu.
Výroky, jejichž předmětem se stal zejména také postoj prezidenta členského státu EU, který bude bezprostředně předsedat EU, a jeho vztah k Lisabonské smlouvě, byly učiněny v kontextu legitimní politické diskuse.
Tuto diskusi je třeba vnímat v souvislostech a nelze ji rozkládat na jednotlivé prvky.
Proto požívá pan Swoboda na veškeré své výroky učiněné v této souvislosti v rámci výkonu své funkce absolutní ochrany podle článku 9 Protokolu o výsadách a imunitách.
Je třeba zdůraznit, že výbor se nevyjadřuje k vině či nevině příslušného poslance, popř. k účelnosti soudního stíhání za výroky připisované poslanci.
Jde pouze o to, zda výroky připisované poslanci byly učiněny „při výkonu jeho funkce“.
Ale také pokud se vezme v úvahu čl.
10 odst.
1 písm. a) Protokolu, požívá pan Swoboda s ohledem na své výroky uvedené v tiskové zprávě ze dne 12.
11.
2008 ochrany a nemůže být zbaven imunity.
Je ovšem nutno zdůraznit, že parlamentní imunita není osobním privilegiem jednotlivých poslanců Parlamentu, nýbrž záruka nezávislosti Parlamentu a jeho poslanců na jiných institucích.
Výbor vždy zdůrazňoval, že parlamentní imunita slouží zejména k ochraně svobody vyjadřování a svobodné politické debaty poslanců.
Proto musí příslušný výbor Parlamentu vždy zastávat stanovisko, že je zásadním pravidlem je, že ke zbavení imunity poslance v žádném případě nedojde, pokud k činu, který je mu kladem za vinu, došlo při výkonu jeho funkce nebo v bezprostřední souvislosti s výkonem této funkce.
Sem patří např. výměna názorů, při níž se vychází z toho, že patří k politické činnosti poslance, jako jsou např. výroky při demonstracích, na veřejných setkáních, politických shromážděních, v tisku, v knize, v televizi, při podpisu politických ujednání nebo také výpovědi, které jsou učiněny před soudem.
Také z tohoto hlediska se v případě daného vyjádření jedná o vyjádření, které bylo učiněno v souvislosti s politickou činností poslance.
Mimoto lze vycházet z toho, že se jedná o "fumus persecutionis“, tj. domněnku, že záměrem trestního řízení na základě soukromé žaloby proti panu Swobodovi je poškodit politickou činnost poslance.
IV.
Závěr
Na základě výše uvedeného Výbor pro právní záležitosti po přezkoumání důvodů pro a proti zbavení imunity rozhodl, aby byla žádost o zbavení imunity poslance Swobody zamítnuta.
PŘÍLOHA
Výňatek z ústavního zákona Rakouské spolkové republiky:
Článek 57 (1) Členy Národní rady nikdy nelze za vyjádření jejich vůle při hlasování během výkonu jejich funkce stíhat.
V souvislosti s jejich písemnými a ústními prohlášeními, která v rámci své funkce učiní, podléhají pouze disciplinární pravomoci Národní rady.
(2) Člen Národní rady může být v souvislosti s trestným činem zadržen pouze se souhlasem Národní rady vyjma případů, kdy je poslanec při spáchání trestného činu přímo přistižen.
Souhlas Národní rady je nutný rovněž k provedení domovních prohlídek u jejích členů .
(3) Členové Národní rady smí být bez souhlasu Národní rady pro trestný čin stíháni pouze v případě, že tento čin není zjevně nijak spojen s politickou činností daného poslance.
Příslušný orgán je povinen od Národní rady získat rozhodnutí o tom, zda taková spojitost existuje, pokud o to požádala třetina členů stálého výboru pověřeného těmito záležitostmi nebo daný poslanec.
Pokud je takovýto požadavek vznesen, nesmí být stíhání zahájeno nebo musí být přerušeno.
(4) Souhlas Národní rady se ve všech těchto případech považuje za udělený, pokud Národní rada nerozhodne o příslušné žádosti orgánu činného v trestním řízení do osmi týdnů.
Pro to, aby Národní rada přijala své rozhodnutí včas, musí předseda o této žádosti nechat hlasovat nejpozději dva dny před uplynutím této lhůty.
Doba, kdy Národní rada nezasedá, se do této lhůty nezapočítává.
(5) V případě, že je poslanec přistižen při spáchání trestného činu, příslušný orgán okamžitě o uskutečněném zatčení informuje předsedu Národní rady.
Na žádost Národní rady či – v době, kdy rada nezasedá – na žádost stálého výboru pověřeného těmito záležitostmi musí být vazba zrušena, popřípadě musí být zastaveno stíhání.
(6) Imunita poslanců končí dnem prvního zasedání nově zvolené Národní rady a imunita členů orgánů Národní rady, jejichž funkční období trvá déle, pak s vypršením tohoto období.
Výňatek z rakouského trestního zákoníku
Pomluva §111
(1) Kdo jiného nařkne způsobem přístupným třetí osobě z opovrženíhodné vlastnosti nebo smýšlení či nečestného jednání nebo jednání v rozporu s dobrými mravy, pokud jej může toto vyjádření znevážit nebo snížit jeho vážnost v očích veřejnosti, bude potrestán odnětím svobody až na šest měsíců nebo peněžitou pokutou až ve výši 360 násobků denní sazby.
(2) Kdo spáchá čin tiskem, rozhlasem, nebo jiným způsobem, kterým se pomluva dostane k široké veřejnosti, bude potrestán odnětím svobody až na jeden rok nebo peněžitou pokutou až ve výši 360 násobků denní sazby,
(3) Pachatel nebude potrestán, pokud se prokáže pravdivost jeho tvrzení.
Pachatel nebude potrestán za čin uvedený v odstavci 1 ani v případě, že budou prokázány skutečnosti, které jej v dostatečné míře opravňovaly k tomu, aby považoval své tvrzení za pravdivé.
VÝSLEDEK ZÁVĚREČNÉHO HLASOVÁNÍ VE VÝBORU
Datum přijetí
31.3.2009
Výsledek závěrečného hlasování
+:
–:
0:
9
Členové přítomní při závěrečném hlasování
Carlo Casini, Monica Frassoni, Giuseppe Gargani, Klaus-Heiner Lehne, Manuel Medina Ortega, Hartmut Nassauer, Aloyzas Sakalas, Francesco Enrico Speroni, Diana Wallis
