2.
2.
2010 B7-0066/2010 NÁVRH USNESENÍ předložený na základě prohlášení Rady a Komise
v souladu s čl.
110 odst.
2 jednacího řádu
o závěrech kodaňského summitu o změně klimatu
Corinne Lepage
,
Jens Rohde
,
Lena Ek
,
Chris Davies
,
Fiona Hall
, Gerben Jan Gerbrandy
za skupinu ALDE
PE432.916v01-00 B7‑0066/2010 Usnesení Evropského parlamentu o závěrech kodaňského summitu o změně klimatu
Evropský parlament ,
– s ohledem na Rámcovou úmluvu Organizace spojených národů o změně klimatu (UNFCCC) a na Kjótský protokol k této úmluvě,
– s ohledem na akční plán z Bali (rozhodnutí 1/COP 13),
– s ohledem na nedávnou 15. konferenci smluvních stran (COP 15) v Kodani,
– s ohledem na své usnesení ze dne 25. listopadu 2009 o strategii EU pro konferenci o změně klimatu v Kodani Texty přijaté k tomuto dni, P7_TA(2009)0089 .
,
– s ohledem na čl.
110 odst.
2 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že ani více než 100 hlav států nedokázalo dospět v Kodani k dohodě,
B. vzhledem k tomu, že roste počet vědeckých důkazů svědčících o tom, že změna klimatu postupuje rychleji, než se dříve předpokládalo, a vzhledem k tomu, že nedávná zjištění přiměla více než sto států k vydání výzvy, abychom se snažili omezit globální oteplování nejvýše na 1,5 °C v porovnání s teplotou před průmyslovou revolucí, namísto dříve obecně uznávané hodnoty 2 °C,
C. vzhledem k tomu, že globální problém, jakým změna klimatu bezesporu je, dosud postup OSN v této technicky a politicky citlivé oblasti nedokázal vyřešit, neboť kvůli požadavku konsensu není možné sladit požadavky rozvojových zemí s ochotou rozvinutých zemí,
D. vzhledem k tomu, že EU by neměla polevit ve svém odhodlání bojovat proti změně klimatu, a to i přesto, že někteří z našich hlavních partnerů v jednání jsou i nadále neochotní nebo neschopní své emise omezit,
E. vzhledem k tomu, že ačkoli postup OSN nelze zavrhnout, EU musí na jedné straně přizpůsobit svůj postoj při vyjednávání stávající situaci a na druhé straně nově definovat své cíle pro příští setkání Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu v Mexiku,
1. bere na vědomí, že dohodě, k níž se dospělo ke konci kodaňského summitu, nelze přiřknout právní status, neboť nebyla potvrzena a neobsahuje žádné závazné závazky ke snížení emisí ani k smysluplným postupům ověřování, monitorování a podávání zpráv,
2. znovu potvrzuje náš závazek snížit do roku 2020 emise o 20 %, který je nyní už právně závazný, a naše přání zvýšit tento cíl i přes absenci závazné mezinárodní dohody na 30 %; bere na vědomí i to, že iniciativy, které EU na podporu ekologického hospodářství vyvíjí, přispějí k tomu, že plnění závazku snížit emise o 30 % bude čím dál snazší,
3. je toho názoru, že závazné mezinárodní dohody nebude možno dosáhnout, dokud se EU, Spojené státy a Čína neshodnou na přijatelných cílem snížení emisí a na mechanismech monitorování a ověřování veškerého takového snižování a mechanismech pro podávání zpráv; bezprostřední prioritou pro EU musí být snaha o dosažení takové dohody v příštích měsících,
4. je přesvědčen, že jelikož OSN dosud nepředložila schůdné řešení globální hrozby, kterou změna klimatu představuje, EU musí směřovat svá jednání paralelní cestou a zahrnout do nich hlavní producenty emisí s cílem doplnit postup OSN a zajistit smysluplnou dohodu ještě před setkáním COP 16 v Mexiku,
5. je přesvědčen, že EU by měla bezprostředně zahájit jednání se svými partnery z USA, která zajistí, aby vznikající trh s uhlíkem v USA byl kompatibilní s naším trhem, a umožní vytvořit transatlantický trh s uhlíkem, který bude předchůdcem globálního trhu; dále je toho názoru, že bychom měli posílit náš vlastní trh s uhlíkem například tím, že podpoříme investice do nízkouhlíkových technologií, zpřísníme podmínky a zavedeme minimální cenu uhlíku,
6. je toho názoru, že setkání v Mexiku může být úspěšné pouze tehdy, pokud ještě před jeho konáním EU, USA a Čína dosáhnou obecné shody; domnívá se proto, že dvoustranná či třístranná jednání s Čínou by měla být zahájena až poté, co dosáhneme komplexní dohody s USA ve věci snižování emisí uhlíku;
7. je rovněž přesvědčen, že v Mexiku bude moci být dosaženo dohody pouze tehdy, pokud se hlavní producenti emisí budou schopni domluvit ještě před listopadem; zastává názor, že ideálním místem pro taková jednání by bylo Fórum největších světových ekonomik, neboť jsou na něm zastoupeni nejdůležitější producenti uhlíku;
8. vyjadřuje politování nad tím, že Čína nesouhlasí se stanovením dlouhodobých cílů omezení emisí, a to ani pro rozvinuté země; vyzývá především Čínu, aby uznala svou odpovědnost vůči rozvojovým zemím, neboť právě ony budou pravděpodobně čelit nejvážnějším následkům změny klimatu;
9. zdůrazňuje, že EU musí na všech budoucích setkáních OSN věnovaných změně klimatu vystupovat jednotně (tak jak je tomu ve Světové obchodní organizaci) místo toho, aby při jednáních ventilovala různé postoje svých členských států;
10. bere na vědomí, že zejména v době recese, kterou procházíme, je třeba investovat do nových ekologických technologií; dále zastává názor, že pro omezování emisí uhlíku mohou být velmi důležité energetická účinnost, obnovitelná energie a zachycování a ukládání uhlíku;
11. vyzývá Komisi, aby zajistila, aby naše příspěvky nově vytvořenému kodaňskému ekologickému fondu pro změnu klimatu doplňovaly další rozvojovou pomoc a aby navrhla, z jakých zdrojů je budeme financovat, a uvedla, podle jakých kritérií by ráda posuzovala projekty, které by měly být z tohoto fondu financovány;
12. poukazuje na rostoucí povědomí občanů o dopadu změny klimatu v rozvojových zemích, ale také v rychle rostoucích ekonomikách, jako je například Čína; vyzývá k posílení dialogu zejména s nejméně rozvinutými zeměmi, malými ostrovními rozvojovými státy a s Afrikou, který by vedl k dosažení závazné mezinárodní dohody o změně klimatu, jež by pomohla omezit dopad a předvídatelné důsledky změny klimatu pro demografický vývoj, veřejné zdraví, přistěhovalectví a hospodářství těchto regionů;
13. vyzývá předsedu Komise, aby vzhledem k tomu, že změna klimatu je pro novou Komisi klíčovou oblastí politiky, zajistil, aby nová komisařka pro opatření v oblasti změny klimatu měla k dispozici veškeré nezbytné zdroje, zejména dostatečný počet zaměstnanců a příslušný rozpočet, aby mohla program boje proti změně klimatu prosazovat globálně,
14. pověřuje svého předsedu, aby toto usnesení předal Radě, Komisi, vládám Spojených států, Číny, Japonska, Indie, Brazílie, Mexika a Jihoafrické republiky a Organizaci spojených národů.
