Sacharovova cena za svobodu myšlení 2011
Lidská práva
2011-12-21 - 10:44
Vítězem Sacharovovy ceny za rok 2011 jsou aktivisté arabského jara 14. prosince předal předseda Evropského parlamentu Jerzy Buzek na slavnostním zasedání ve Štrasburku Sacharovovu cenu za svobodu myšlení za rok 2011, kterou získala pětice aktivistů Arabského jara.
Cena je každoročně předávána během prosincového plenárního zasedání na počest vý‎ročí dne vyhlášení všeobecné deklarace lidsk‎ých práv Organizace spojen‎ých národů , které se odehrálo 10. prosince 1948 .
Loňskému vítězi Guillermu Fariñasovi kubánské úřady znemožnily se slavnostního ceremoniálu ve Štrasburku zúčastnit.
Cena byla pojmenována po sovětském vědci Andreji Sacharovovi , který‎ byl vyhoštěn do exilu v rámci Sovětského svazu za svou opozici k jadernému programu SSSR a za protesty proti represivním politikám Sovětského svazu.
V dubnu roku 1989 byl Andrej Sacharov zvolen do nového parlamentu Sovětského svazu – Všesvazového sjezdu lidových poslanců a založil Memorial , organizaci na ochranu lidský‎ch práv. Memorial pokračuje ve své práci i po Sacharovově smrti v roce 1989.
Třemi finalisty Sacharovovy ceny za rok 2011 byli:
Arabské jaro : reprezentované pěti aktivisty z různ‎ých arabský‎ch zemí.
Dzmitry Bandarenka : běloruský‎ občanský‎ aktivista a člen Běloruské asociace novinářů.
Mírová komunita San José de Apartadó : komunita kolumbijský‎ch rolníků, kteří odmítají příslušnost k některé z ozbrojených skupin a požadují volnost a svobodu pro obyčejné lidi.
20111014FCS29297
Vítězové Sacharovovy ceny jsou Evropě vděčni za podporu Arabského jara
Předseda Evropského parlamentu předává Sacharovovu cenu Asmě Mahfúzové a Ahmadu as-Sanusímu "Udělením Sacharovovy ceny pětici aktivistů Arabského jara uznal Evropský parlament snahy všech, kteří bojují za důstojnost, základní svobody a politické změny v arabském světě," řekl předseda Parlamentu Jerzy Buzek při slavnostním předání Sacharovovy ceny ve středu ve Štrasburku.
Předseda Buzek uvedl, že "historické události nám také připomínají naši zodpovědnost, včetně potřebné podpory vznikající mladé a činorodé občanské společnosti" a zdůraznil "klíčovou roli, kterou během Arabského jara sehrály ženy."
Vítězové vyslovili za cenu, kterou vnímají jako důležitý symbol klíčové evropské podpory povstáním během Arabského jara, vděčnost.
Poukázali také na výzvy v oblasti lidských práv, kterým jejich země ve snaze obnovit a vybudovat skutečně demokratické režimy respektující spravedlnost a lidskou důstojnost stále čelí.
Slavnostního předání se osobně mohli zúčastnit pouze dva vítězové: Asmá Mahfouz, mladá bloggerka z Egypta, a Ahmed al-Sanusi, nejdéle sloužící libyjský vězeň.
Parlament uctil minutou ticha památku Muhammada Buazízího, jehož sebeupálení na protest proti represím tuniských orgánů podnítilo protesty v Tunisku a který získal cenu posmrtně, jakož i památku všech, kteří v průběhu povstání přišli o život.
Ve své děkovné řeči řekla Asmá Mahfouz: "Tato cena vzdává hold všem občanům Egypta, kteří byli mnohem odvážnější než já a obětovali na ulicích své životy.
Ráda bych Vám řekla, jak jsem pyšná na všechny mučedníky arabské revoluce.
Nezradíme je, budeme v naší cestě pokračovat."
Ahmed al-Sanusi zdůraznil význam usmíření: "Musíme obnovit naši zemi, být tolerantní i vůči těm, kteří spáchali zločiny, kteří pošlapali lidskou důstojnost."
Poděkoval evropským sousedům Libye, kteří jako první Libyi pomohli, za jejich "jednoznačnou diplomatickou a vojenskou podporu."
Syrský karikaturista Ali Farzat, který je v exilu v Kuvajtu, prostřednictvím videozprávy vyjádřil vděčnost za cenu a zároveň politování nad počtem obětí v jeho rodné Sýrii, který "každou minutou narůstá."
Syrská lidskoprávní právnička Razan Zaitouneh, která se skrývá, zaslala dopis, ve kterém napsala: "Chtěla bych poděkovat Evropskému parlamentu a všem, kteří soucítili s povstáním našeho lidu, a kteří jej jakkoli podporovali, pro zítřky bez represí, vězení a krveprolití.
Všem statečným lidem v Tunisku, Egyptě, Jemenu, Bahrajnu a jinde.
Všem, kteří svobodu již získali a těm, kteří o ni stále bojují."
Nositelé Sacharovovy ceny 2011
Asmá Mahfouz
Asmá Mahfouz je mladou egyptskou bloggerkou, jejíž videa na Youtube přivedla tisíce lidí do ulic, aby protestovali proti represivnímu režimu prezidenta Husního Mubaraka.
Ahmed al-Sanusi
Ahmed al-Sanusi byl nejdéle sloužícím libyjským vězněm, uvězněným za pokus o převrat proti bývalému diktátorovi Kaddáfímu a propuštěným po 31 letech.
Muhammad Buazízí
Sebeupálení Muhammada Buazízího odstartovalo v průběhu několika hodin mohutné protesty, které nakonec vedly k pádu režimu.
Ali Farzat
Ali Farzat je syrský kreslíř známý pro své karikatury zesměšňující arabské diktátory.
Ze Sýrie uprchl poté, co byl napaden na ulici a byly mu zlomeny obě ruce.
Razan Zaitouneh
Razan Zaitouneh je lidskoprávní právnička ze Sýrie, která se ukrývá od té doby, co ji vláda kvůli jejím každodením zprávám na webu SHRIL a zprávám zahraničním médiím o zvěrstvech páchaných v Sýrii na civilistech obvinila, že je zahraničním agentem.
Sacharovova cena za svobodu myšlení
Sacharovova cena za svobodu myšlení, pojmenovaná po sovětském fyzikovi a disidentovi Andreji Sacharovovi, je Evropským parlamentem udílena každoročně od roku 1988 a stala se známým symbolem boje za lidská práva a demokracii.
Videa EuroparlTV k Sacharovově ceně Videozáznam slavnostního předání (klikněte na 14.12.2011) Videozáznam tiskové konference Webové stránky Sacharovovy ceny
Nositel Sacharovovy ceny Ahmad as-Sanusí: Netoužím po pomstě
Nositel Sacharovovy ceny za svobodu myšlení 2011 Ahmad as-Sanusí Býval libyjským nejdéle zadržovaným politickým vězněm.
Nyní je Ahmad as-Sanusí jedním z oficiálních libyjských představitelů.
Letos mu Evropský parlament udělil Sacharovovu cenu za svobodu myšlení.
Ve Štrasburku, kam si pro cenu přijel, si s námi povídal o svém boji proti útlaku a o budoucnosti Libye.
Může podle Vás udělení Sacharovovy ceny nějak pomoci přestavbě Libye?
Cena bude velkým přínosem pro mě osobně i pro libyjský lid, protože je to poprvé, kdy nějaký Libyjec takovou cenu získal,.
Takže když mi pomůžete dělat mou práci dobře, pomůže to i ostatním Libyjcům.
Co by mohla Evropská unie a Evropský parlament udělat pro podporu libyjské transformace?
Evropská unie nám může hodně nabídnout.
Pokoušíme se znovu vybudovat naši zemi a evropské země mají rozsáhlé zkušenosti s poválečnou obnovou.
My potřebujeme veškerou pomoc, kterou můžeme dostat, protože v podstatě začínáme stavět úplně od základů.
Jaká je situace v Libyi v současné době?
Libyjci jsou dnes velmi šťastní, protože se zbavili diktátora.
Lidé se těší na novou budoucnost postavenou na demokracii a svobodě projevu.
Někteří lidé si snad myslí, že by Libye mohla sklouznout do občanské války, ale to se v žádném případě nestane.
Lidé budou dělat vše pro to, aby si tuto novou svobodu uchránili.
V Tunisku a Egyptě už proběhly volby.
Kdy bude následovat Libye?
Tunisko a Egypt, to je úplně jiný příběh.
Tam už existoval skutečný systém, s bezpečnostními silami a armádou.
V Libyi nám tohle všechno chybí, a tak musíme začít od nuly. takže v současné době nemůžeme říct, kdy se volby uskuteční.
Strávil jste 30 let ve vězení.
Ztratil jste někdy naději?
Ne.
Zaprvé, jsem muslim a věřím tomu, že i když prožíváte těžké časy, měli byste si zachovat trpělivost.
Těch 31 let pro mě bylo zkouškou a mně se povedlo přežít.
Druhým důvodem bylo, že věřím v to, co jsem udělal pro svou zemi [pokus o sesazení Kaddáfího, pozn. red.], a to mi pomohlo vydržet těžké podmínky ve vězení.
A teď bylo toto úsilí odměněno a já z toho mám radost.
Můžete odpustit těm, kteří ukradli Váš život?
Necítím k těm lidem nenávist.
Odpouštím jim, protože vím, že lidé někdy dělají věci, o kterých nejsou přesvědčeni.
Jednoho z těch, kteří mě ve vězení mučili, teď vídám v Bengází, ale nikdy mě nenapadlo mu něco udělat.
Nechávám ho jeho svědomí.
Můj sen se splnil.
Netoužím po pomstě.
Ahmad az-Zubajr Ahmad as-Sanusí: profil nositele Sacharovovy ceny 2011
Nositelka Sacharovovy ceny Asma Mahfúzová: Sociální média byla našimi alternativními médii
Asma Mahfúzová během rozhovoru Její příspěvky na Youtube, Twitteru a Facebooku pomohly svrhnout Mubarakův režim.
Udělení Sacharovovy ceny za svobodu myšlení by mohlo vypadat jako šťastný konec jejího boje proti útlaku.
Ale zatím tomu tak není.
Asma Mahfúzová si s námi povídala o tom, co Egypt nyní čeká a jak si představuje demokratický islám.
Jak důležitý byl pro egyptské Arabské jaro internet a sociální média?
Sociální média pro nás byla alternativními médii.
Díky nim se nám podařilo předat lidem to, co jsme prožívali, a odhalit jim skutečnou podobu Mubarakova režimu.
Jejich prostřednictvím jsme ohlašovali naše demonstrace a získali lidi k účasti na nich.
Díky sociálním médiím se nám podařilo dosáhnout kritického množství lidí.
Ale současný režim používá sociální média k útokům proti nám.
Vytváří falešné účty aktivistů, poskytuje nepravdivé informace a šíří pomluvy.
A vytváří tak dojem, že lidé v ulicích podporují současný režim.
V podstatě je to tak, že současný režim, Nejvyšší rada ozbrojených sil (SCAF), pochopil, co dělal Mubarak za chyby, když se snažil zvládnout revoluci, a teď se snaží využít naše prostředky proti nám.
Bojíte se, že se starý režim vrátí?
Současný režim je v podstatě součástí starého řádu, takže nemůžeme říct, že starý režim skutečně skončil.
Ale ti současní jsou ještě horší než ti bývalí.
Používají všechny možné prostředky k tomu, aby se pomstili těm, kteří požadují ukončení vojenské vlády.
A dělají něco velmi nebezpečného.
Vytvářejí nepřátelství mezi ozbrojenými silami a ostatními Egypťany, což je něco, co předtím neexistovalo.
A ty členy ozbrojených sil, kteří proti zvěrstvům SCAF protestují, zavírají do vězení a mučí.
Co říkáte na úspěch islamistických stran v Tunisku a Egyptě?
Měli byste se pokusit lépe pochopit islám, a ne jen brát islamisty jako jediné zástupce islámu.
Jak včera řekla baronka Ashton, islám je skvělé náboženství, a neměli byste podlehnout deformovanému islámu, který praktikují někteří extrémisté.
Jak by mohly Evropská unie a Evropský parlament přispět k podpoře přechodu k demokracii v arabském světě?
Jsem proti jakékoli formě zásahu ze zahraničí, ale myslím, že Evropský parlament by měl trvat na dodržování všeobecných lidských práv. A myslím také, že Evropský parlament by měl využít svých vztahů s jednotlivými vládami a přesvědčit je, aby přestaly podporovat SCAF dodávkami zbraní i jinými způsoby.
Ale je na egyptské občanské společnosti, aby zajistila uplatňování a dodržování lidských práv v Egyptě.
Může to, že jste získala Sacharovovu cenu, Vaší věci nějak pomoci?
Možná to nepomůže mojí věci přímo v Egyptě, ale pomůže mi to v práci pro mír a lidská práva na mezinárodní úrovni.
Naším širším cílem je vybudování lepších vztahů mezi zeměmi.
Když se lidem na celém světě dostane jejich práv, mohou být kreativnější a výkonnější.
Asma Mahfúzová: profil nositelky Sacharovovy ceny 2011
Sacharovovu cenu 2011 vyhrálo Arabské jaro
Oslavy v ulicích Egypta, Libye, Sýrie a Tuniska během Arabského jara ©BELGA Sacharovovu cenu Evropského parlamentu za svobodu myšlení 2011 získává pět představitelů arabského lidu jako výraz uznání a podpory jejich úsilí o svobodu a lidská práva.
Cenu předá vítězům na slavnostním zasedání Parlamentu 14. prosince ve Štrasburku předseda Jerzy Buzek.
Sacharovovu cenu 2011 získává Asmaa Mahfouz (Egypt), Ahmed al-Zubair Ahmed al-Sanusi (Libye), Razan Zaitouneh (Sýrie), Ali Farzat (Sýrie) a posmrtně Muhammad Buazízí (Tunisko).
Tuto pětici nominovaly společně skupiny EPP, S&D, ALDE a Zelení.
V návaznosti na rozhodnutí Konference předsedů (předseda Parlamentu a vedoucí politických skupin) ze čtvrtečního rána zdůraznil předseda Buzek: "tyto individuality přispěly k historickým změnám v arabském světě a tato cena znovu potvrzuje solidaritu a pevnou podporu Parlamentu jejich boji za svobodu, demokracii a konec autoritářských režimů."
Dodal, že jejich ocenění je "symbolem pro všechny, kteří pracují pro důstojnost, demokracii a základní práva v arabském světě i mimo něj."
Asmaa Mahfouz
Asmaa Mahfouz se v roce 2008 přidala k egyptskému Hnutí 6. dubna, v rámci kterého pomáhala organizovat stávky za základní práva.
Neustálé pronásledování novinářů a aktivistů Mubarakovým režimem a tuniský příklad ji pobídly k organizování vlastních protestů.
Její videa na Youtube, zprávy na Facebooku a Twitteru pomohly motivovat Egypťany, aby na náměstí Tahrír požadovali svá práva.
Poté, co byla zadržena Nejvyšší radou ozbrojených sil, byla propuštěna na kauci kvůli tlaku prominentních aktivistů.
Ahmed al-Zubair Ahmed al-Sanusi
Ahmed al-Zubair Ahmed al-Sanusi, známý také jako nejdéle sloužící “vězeň svědomí”, strávil 31 let v libyjských vězeních kvůli pokusu o převrat proti plukovníkovi Kaddáfímu.
Jako člen Přechodné národní rady nyní pracuje na “dosažení svobody a znovunalezení lidskosti” a zavedení demokratických hodnot v postkaddáfíovské Libyi.
Razan Zaitouneh
Razan Zaitouneh, lidskoprávní právnička, založila blog Syrský informační systém pro lidská práva (SHRIL), který vypovídá o současných otřesných událostech v Sýrii.
Veřejnosti odhalila vraždy a porušování lidských práv páchaných syrskou armádou a policií.
Její zprávy se staly důležitým zdrojem informací pro mezinárodní sdělovací prostředky.
Nyní se schovává před úřady, které ji viní z toho, že je zahraničním agentem, a které zatkly jejího muže a mladšího bratra.
Ali Farzat
Ali Farzat, politický satirik, je známým kritikem syrského režimu a jejího lídra prezidenta Bašára Asada.
Po začátku povstání v březnu 2011 se jeho karikatury staly přímočařejší.
Ty z nich, které zesměšňovaly vládu Bašára Asada, pomohly inspirovat povstání v Sýrii.
V srpnu 2011 byl brutálně zbit syrskými bezpečnostními službami, které mu zlomily obě ruce jako výraz "varování" a zabavily jeho kresby.
Muhammad Buazízí
Muhammad Buazízí, tuniský zelinář, se upálil na protest proti neustálému ponižování a obtěžování tuniskými orgány.
Sympatie a hněv veřejnosti, inspirované tímto gestem, vedly k vyhnání tuniského prezidenta Zíb Abidín bin Alího.
Upálení Muhammada Buazízího podnítilo také povstání a zásadní změny v jiných arabských zemích jako Egypt a Libye, souhrnně známé jako "Arabské jaro".
Sacharovova cena za svobodu myšlení
Sacharovova cena za svobodu myšlení, pojmenovaná po sovětském fyzikovi a disidentovi Andreji Sacharovovi, je Evropským parlamentem udílena každoročně od roku 1988.
Odměňuje osobnosti nebo organizace, které významně přispěly k boji za lidská práva a demokracii.
Cena je spojena s odměnou ve výši 50.000 eur.
V užším výběru finalistů byli letos běloruský občanský aktivista a novinář Dzmitry Bandarenka a kolumbijská mírová komunita San José de Apartadó.
Webové stránky Sacharovovy ceny Tisková zpráva o třech finalistech (20. října 2011) Tisková zpráva k pěti nominacím (15. září 2011) Seznam kandidátů pro rok 2011
Muhammad Buazízí: profil nositele Sacharovovy ceny 2011
Matka Muhammada Buazízího drží portrét svého syna ©BELGA/MAXPPP/P.dePoulpiquet Muhammad Buazízí dokázal jak se mýlí ti, kteří věří, že dějiny píší jen vojenští vůdci a politici.
Majitel pojízdného stánku se zeleninou z malého městečka v tuniském vnitrozemí byl jedním z mnoha mladých lidí frustrovaných útlakem a nulovými vyhlídkami do budoucnosti.
Na obtěžování ze strany úředníků si stěžoval už dříve, ale když mu v prosinci 2010 zabavili jeho stánek a znovu ho zbili, jeho trpělivost přetekla.
Na protest proti takovému zacházení se zapálil před kanceláří guvernéra.
Kolemjdoucí se ho snažili uhasit, ale Muhammad Buazízí utrpěl příliš vážná zranění, kterým 4. ledna 2011 podlehl.
Dlouholetý tuniský prezident Ben Alí ve snaze uklidnit veřejné pobouření Buazízího ležícího v kómatu v nemocnici navštívil.
Ale sympatie veřejnosti, a hněv vyburcovaný Buazízího smrtí nakonec stejně vedl k sesazení Ben Alího i jeho režimu.
Povstání vypukla i v dalších zemích severní Afriky a arabského světa, jako je Egypt, Libye a Sýrie.
Tak vzniklo "arabské jaro".
Alí Farzat: profil nositele Sacharovovy ceny 2011
Alí Farzat ©BELGA/AFP/R.Haddad Zbraní Alího Farzata je jeho tužka.
Jako politický satirik a šéf Svazu arabských karikaturistů Farzat ve svých více než 15 tisících karikatur po celá desetiletí zesměšňoval diktátory.
V reakci na svůj nelichotivý portrét požadoval v roce 1989 irácký diktátor Saddám Husajn pro Farzata smrt.
V Libyi a Jordánsku jsou Farzatovy karikatury stále zakázány.
I přes nebezpečí, které mu hrozilo, Alí Farzat nikdy přestal kritizovat zneužívání moci v zahraničí a ve své rodné Sýrii.
Ale když se vlna povstání Arabského jara rozšířila v březnu 2011 i do Sýrie, jeho odvaha ještě vzrostla.
Farzatovy karikatury zesměšňující vládu Bašára al-Asada pomohly povstání inspirovat.
Režim bohužel Farzatův smysl pro humor nesdílel.
Alí Farzat říká, že byl 25. srpna na náměstí Umayyad v centru Damašku vytažen maskovanými ozbrojenci ze svého vozidla.
Ti ho pak prý zbili a zlámali mu ruce.
Kolemjdoucí později našli Farzata odhozeného na cestě vedoucí k letišti a dopravili ho do nemocnice.
Jeho aktovku i kresby, které v ní byly, údajně sebrali útočníci.
Syrská opozice vyjádřil nad Farzatovým osudem rozhořčení a několik on-line aktivistů vyměnilo ze solidarity s Farzatem svůj profilový obrázek na Facebooku za obrázek hospitalizovaného karikaturisty.
Své kresby jsem věnoval současným ideálům: svobodě, demokracii, lásce a míru.
Postavil jsem je proti současným zlům: nespravedlnosti, útlaku, diktátorství, terorismu, zhoršování životního prostředí, korupci.
Alí Farzat
Razan Zaituníová: profil nositelky Sacharovovy ceny 2011
Syrské protesty v Latakii ©BELGA/EPA Přestože je Razan Zaituníová jedním z pěti vítězů letošní Sacharovovy ceny za svobodu myšlení, Evropský parlament se rozhodl nezveřejňovat žádnou její fotografii.
Razan Zaituníová se totiž stále ukrývá před vládními represemi na neznámém místě.
Obhájkyně lidských práv a novinářka založila blog s názvem "Syrská linka informací o lidských právech" (SHRIL).
Tam informovala o zvěrstvech odehrávajících se v Sýrii.
Veřejně odhalila vraždy a porušování lidských práv páchané syrskou armádou a policií.
Její příspěvky a tweety jsou důležitým zdrojem informací pro mezinárodní média.
Sama Razan Zaituníová se nyní schovává před úřady, které ji obviňují, že je zahraniční agentkou a které zatkly jejích manžela a mladšího bratra.
Razan Zaituínová se zabývá obranou lidských práv syrských politických vězňů.
Získává finanční prostředky pro jejich obhajobu a na svém blogu odsuzuje systematické porušování lidských práv ze strany syrských orgánů.
Jejím cílem je odstoupení prezidenta Bašára al-Asada a jeho souzení u Mezinárodního soudního dvora.
Vědomy si jejího rostoucího vlivu se ji al-Asádovy bezpečnostní síly pokusily umlčet.
12. května letošního roku prohledaly její dům a pokusily se ji zatknout.
Když ji doma nenašly, zatkly místo ní jejího manžela a držely ho přes tři měsíce na neznámém místě.
Podle zdroje z Front Line museli před zatčením uprchnout i staří rodiče Razan Zaituníové.
8. září napsala Razan Zaituníová svůj zatím poslední příspěvek na Twitter.
14. listopadu byl publikován telefonický rozhovor, v němž Zaituníová popisuje situaci v Damašku.
Protesty podle ní pokračují.
Počet zabitých už podle odhadu Vysoké komisařky OSN pro lidská práva překročil tři a půl tisíce.
Nejkrásnější na syrské revoluci je dobrá nálada Syřanů, kteří protesty změnili na karneval písní, tanců a skandování za svobodu, navzdory střílení, zatýkání a tankům.
Razan Zaituníová Razan Zaituníová na Twitteru SHRIL blog v angličtině
Ahmad az-Zubajr Ahmad as-Sanusí: profil nositele Sacharovovy ceny 2011
Libyjci oslavují oficiální vyhlášení osvobození celé země ©BELGA/AFP/P.Desmazes Tento prasynovec posledního libyjského krále a osnovatel nezdařeného státního převratu, známý také pod jménem Zubeir Ahmad El-Sharif se může zdát nepravděpodobným uchazečem o cenu pro obhájce lidských práv. Jeho život a činy ale ukazují, jak klamný může být první dojem.
Počátkem 70. let, krátce poté, co tehdejší libyjský důstojník Kaddáfí uskutečnil převrat proti králi Idrisovi I.
Libyjskému, chtěl as-Sanusí Libyi od Kaddáfího osvobodit a nabídnout zemi volbu mezi obnovou monarchie a zavedením republiky.
Puč se ale nezdařil a as-Sanusí byl odsouzen k smrti, v roce 1988 byl jeho trest změněn na dlouhodobé vězení.
18 let nesměl přijímat žádné návštěvy, prvních devět let vězení se neslo ve znamení izolace a mučení.Okna jeho cely byla zavřená, po celá léta neviděl sluneční světlo.
Během tohoto období zemřela jeho žena, on se o tom ale dozvěděl až po několika letech.
V roce 2001, v den 32. výročí Kaddáfího převratu byl omilostněn.
Jeho zdraví ale už bylo silně poškozeno.
Ve vězení strávil 31 let, o šest let déle, než nositel Nobelovy ceny za mír Nelson Mandela.
Ten, kdo byl nejdéle vězněným Libyjcem, je teď členem Prozatímní národní rady a zastupuje politické vězně.
Na svém prstenu má stále symbol královské rodiny, ale sám se cítí republikánem a nemyslí si, že Libyi by měla znovu vládnout jeho rodina.
“Republika je lepší, protože lidé mají autoritu sdílet, a ne aby byla svěřena jen jedné rodině nebo jedné osobě”, řekl v rozhovoru.
"Pokud věříte ve svou věc, překonáte cokoliv."
Ahmad az-Zubajr Ahmad as-Sanusí
Asma Mahfúzová: profil nositelky Sacharovovy ceny 2011
Asma Mahfúzová ©Flickr/Maggieosama Je to prosté video: mladá žena s hlavou zakrytou šátkem se dívá přímo do kamery.
Její hlas je silný, ale ne příliš hlasitý ani výhružný, neslyšíte žádnou hudbu a žádné bojovné výkřiky - čtyřapůlminutová řeč, bez střihů, bez úprav.
Ale výzva Asmy Mahfúzové, aby se lidé připojili k malé skupině demonstrantů a postavili se útlaku, byla silná.
Její video a její příspěvky na Twitteru a Facebooku pomohly motivovat tisíce lidí, aby v únoru roku 2011 přišly na káhirské náměstí Tahrír a požadovaly svobodu a lidská práva.
Později novinářům svěřila, že poté, co se její video stalo populárním, jí bylo vyhrožováno smrtí.
To ji však nezastavilo.
V srpnu 2011 byla zatčena za "urážku vládnoucí Nejvyšší rady ozbrojených sil", která ovládá Egypt od pádu Husního Mubaraka.
Propuštění na kauci bylo umožněno jen na nátlak v podobě celostátních protestů.
Asma Mahfúzová je symbolem toho, jak jednotlivec může ovlivňovat svou společnost, a svrhnout nedemokratickou vládu.
Narodila se v roce 1985, vystudovala ekonomii na Káhirské univerzitě a později pracovala pro počítačovou firmu.
V roce 2008 se připojila k egyptskému Hnutí mládeže 6.dubna, skupině mladých egyptských aktivistů, která založila stránku na Facebooku a prostřednictvím blogů a příspěvků na Twitteru podporovala stávku plánovanou na 6. dubna 2008 v průmyslovém městě El-Mahallael-Kobra.
Během několika týdnů se jejich facebookové stránky rozrostly na 70.000 členů.
Stávka skončila násilnými střety mezi dělníky a policií a zákrokem proti internetovým aktivistům.
Ale aktivistům se podařilo prokázat, že Facebook a další sociální sítě představují pro protesty cenný nástroj - dokáží pohnout masami.
Potřebovali už jen ten správný hlas.
Na jaře roku 2011 se tím hlasem stalo video Asmy Mahfúzové.
To, co se stalo potom, vešlo do dějin.
"Nikdy neříkej, že není žádná naděje.
Naděje zmizí jen když řeknete, že není žádná naděje."
Asma Mahfúzová
Tři finalisti Sacharovovy ceny za svobodu myšlení 2011: ocenění aktivistů za lidská práva
Trojice finalistů Sacharovovy ceny za rok 2011 © www.flickr.com/radiosvaboda and ©BELGA Skupina pěti aktivistů z arabský‎ch zemí, běloruský novinář Dzmitry Bandarenka a mírová komunita San José de Apartadó – to jsou tři finalisti Sacharovovy ceny za svobodu myšlení 2011.
Vítěz bude vyhlášen 27. října.
Během slavnostního ceremoniálu, kter‎ý se bude konat 14. prosince ve Štrasburku, obdrží odměnu ve v‎ýši 50 tisíc eur.
Arabské jaro, lidové povstání, které začalo v Tunisko na začátku letošního roku a které se poté rozšířilo do mnoha zemí severní Afriky a Blízkého v‎chodu, je zastoupeno pěticí aktivistů.
Jejich nominace je vý‎razem respektu pro všechny, kdo riskují svůj život v boji za svobodu, demokracii, základní práva a důstojnost.
Prvním z této pětice je (posmrtně) Muhammad Buazízí z Tuniska, který‎ sv‎ým upálením odstartoval vlnu povstání.
Asmaa Mahfouzová reprezentuje egyptské hnutí na náměstí Tahir.
Ahmed al-Zubair Ahmed al-Sanusi pochází z Libye, zatím poslední země, které se podařilo osvobodit se z desetiletí diktatury.
Razan Zeitounehová a Ali Farzat zase reprezentují Sýrii, kde boj o změny stále pokračuje.
Arabské jaro nominovaly společně skupina Evropské lidové strany, skupina Pokrokové aliance socialistů a demokratů, skupina Aliance liberálů a demokratů pro Evropu a skupina Zelený‎ch – Evropské svobodné aliance.
Dzmitry Bandarenka je bělorusk‎ý občanský‎ aktivista a člen Běloruské asociace novinářů.
Je jedním ze zakladatelů Charty 97, občanské iniciativy za demokratické změny, a koordinátorem občanské kampaně Evropské Bělorusko, které usiluje o vstup Běloruska do Evropské unie.
Dzmitry Bandarenka byl nominován skupinou Evropský‎ch konzervativců a reformistů.
Mírová komunita San José de Apartadó je společenství kolumbijský‎ch "campesinos", venkovských zemědělců.
Stala se mezinárodně uznávaným symbolem odvahy, pružnosti a zasvěcení vlastní práce vysokým hodnotám míru a spravedlnosti.
V zemi zničené desetiletími občanské války a konfliktů se tato komunita odmítá připojit k některé z ozbrojených skupin a požaduje svobodu a volnost pro obyčejné lidi.
Komunitu na Sacharovovu cenu navrhla skupina Spojené evropské levice - Severské zelené levice.
Sacharovovu cena za svobodu myšlení udílí každoročně Evropský parlament.
Poprvé byla udělena v roce 1988.
Odměňuje osobnosti nebo celé kolektivy, které brání lidská práva a základní svobody.
Cena je pojmenována na počest sovětského fyzika a politického disidenta Andreje Sacharova.
Na Sacharovovu cenu za svobodu myšlení 2011 nominováno pět kandidátů
Loňskému vítězi, kubánskému disidentovi Guillermu Fariñasovi nedovolily kubánské úřady vycestovat a cenu převzít Mezi letošních pět nominovaných na prestižní ocenění za ochranu lidských práv patří hnutí Arabské jaro, zastoupené aktivisty z Tuniska, Egypta, Libye a Sýrie.
Dalšími nominovanými jsou palestinský lékař a mírový aktivista Izzeldin Abuelaish, běloruský novinář Dzmitry Bandarenka, spisovatel, který přežil koncentrační tábor, Boris Pahor, a komunita kolumbijských zemědělců snažící se o mír a usmíření.
Izzeldin Abuelaish je palestinský lékař a zakladatel nadace Dcery pro život.
Nominovali ho členové skupiny Evropských konzervativců a reformistů.
Poté, co Abuelaishovy tři dcery byly zabity během izraelské invaze do Gazy, zasvětil svůj život snahám o mír v konfliktu mezi Izraelem a Palestinou.
Mluví se o něm jako o magickém tajném mostu mezi těmito dvěma národy.
Arabské jaro bylo nominováno čtyřmi politickými skupinami - Evropskou lidovou stranou, Progresivní aliancí socialistů a demokratů, Aliancí liberálů a demokratů pro Evropu a Zelenými/ Evropskou svobodnou aliancí.
Udělení Sacharovovy ceny pěti zástupcům Arabského jara - Muhammadu Buazízímu z Tuniska, Asmaae Mahfouzové z Egypta, Ahmedu al-Zubair Ahmed al-Sanusimu z Libye a Razan Zeitounehové a Alimu Farzatovi ze Sýrie, kteří přispěli k radikálním politickým změnám ve svých zemích, by potvrdilo solidaritu Parlamentu a jeho nezlomnou podporu jejich boji za svobodu, demokracii a ukončení autoritářských režimů.
Dzmitry Bandarenka je běloruský občanský aktivista a člen Běloruské asociace novinářů.
Je jedním ze spoluzakladatelů Charty 97 - občanské iniciativy za demokratické změny a koordinátor Evropské běloruské občanské kampaně, která požaduje členství Běloruska v EU.
Nominovala ho skupina Evropských konzervativců a reformistů.
Boris Pahor je slovinský spisovatel narozený a žijící v Itálii.
Je známý jako bojovník za svobodu myšlení a silný odpůrce totalitárních režimů.
Proslavil se psaním o době, kterou strávil v nacistických koncentračních táborech.
Boris Pahor píše slovinsky, ale žije v rodném Terstu v Itálii a je obhájcem práv menšin a menšinových jazyků.
Nominoval ho slovinský lidovecký poslanec Milan Zver a nominaci podpořilo dalších 51 poslanců.
Mírová komunita San José de Apartadó byla na Sacharovovu cenu navržena skupinou Spojené evropské levice - Severské zelené levice.
Kolumbijská komunita "campesinos", venkovských zemědělců, se stala mezinárodně uznávaným symbolem odvahy, pružnosti a zasvěcení vlastní práce vysokým hodnotám míru a spravedlnosti v prostředí brutality a zmaru, říká nominace.
V zemi zničené desetiletími občanské války a konfliktů odmítá tato komunita připojit se k některé z ozbrojených skupin a požaduje svobodu a volnost pro obyčejné lidi.
Co je to Sacharovova cena za svobodu myšlení?
Sacharovovu cena za svobodu myšlení udílí každoročně Evropský parlament.
Poprvé byla udělena v roce 1988.
Odměňuje osobnosti nebo celé kolektivy, které brání lidská práva a základní svobody.
Cena je pojmenována na počest sovětského fyzika a politického disidenta Andreje Sacharova.
Předchozí vítězové
Loňský vítěz, kubánský disident Guillermo Fariñas , doktor psychologie, nezávislý novinář a politický disident v jedné osobě držel zatím přes dvě desítky protestních hladovek proti cenzuře.
Kubánské úřady mu loni v prosinci nedovolily vycestovat ze země a převzít tak Sacharovovou cenu osobně.
Mezi další laureáty Sacharovovy ceny patří nositelé Nobelovy ceny Nelson Mandela , Aung San Su Ťij , či Organizace spojených národů , reprezentovaná jejím tehdejším Generálním tajemníkem Kofi Annanem.
V roce 1989 Sacharovovu cenu získal Alexander Dubček .
Co dál?
Nominace musí podat buď politická skupina nebo alespoň 40 poslanců Evropského parlamentu.
Konečné nominace jsou uváděny v abecedním pořadí.
Tyto nominace budou představeny na společné schůzi Výboru pro zahraniční věci, Výboru pro rozvoj a Podvýboru pro lidská práva 5. října.
20. října budou vybráni 3 finalisti.
Konference předsedů vybere 27. října vítěze, kterému bude v rámci slavnostního zasedání ve Štrasburku 14. prosince odevzdána cena ve výši 50 tisíc eur.
Andrej Sacharov - muž, jehož odkaz žije dál Speciál: Scharovova cena 2010 Webové stránky Sacharovovy ceny
Do exilu nepůjdu, válčit musíme na Kubě, říká Fariñas
Kubánský aktivista a laureát Sacharovovy ceny EP 2010 Guillermo Fariñas během tiskové konference, 7. prosince 2010, Havana, Kuba. © BELGA_AFP_ADALBERTO ROQUE Je to skoro jako déjà vu.
Pár dní poté, co v Oslu zůstalo prázdné křeslo pro vítěze Nobelovy ceny se stejná situace opakuje i ve Štrasburku.
Kubánský disident Guillermo Fariñas si kvůli nesouhlasu tamních úřadů nemohl převzít Sacharovovu cenu, kterou mu udělil Parlament za jeho příspěvek na poli lidských práv.
"Neotáčejte se ke Kubě zády," vzkazuje do Evropy Fariñas, se kterým jsme mohli mluvit alespoň telefonicky.
Jaké máte pocity z udělení Sacharovovy ceny, kterou v minulosti převzali třeba Nelson Mandela nebo Su Ťij?
Vnímám to jako veliký závazek, především pro mou zemi.
Po udělení ceny cítím velikou odpovědnost.
Kvůli poměrům na Kubě jste již mnohokrát držel hladovku.
Proč jste se rozhodl právě pro tuto formu protestu?
K této formě se uchyluji, když již nemám na výběr.
Mé zdraví se výrazně zhoršuje.
V levé části těla mám trombózu, takže když budu nucen pokračovat v hladovce, zůstane mi jen malá šance na přežití.
Pokud mě však kubánský režim a jeho represe k tomu dotlačí, nemám jinou možnost, než zemřít s co možná největší důstojností.
Měla by EU podle vás změnit svou politiku vůči Kubě?
Domnívám se, že EU by měla svou politiku přitvrdit.
Především by ale měla setrvat v jednotném postupu a nevyjednávat s kubánskými politiky, kteří ji už jednou podrazili.
Není to tak dávno, co Kuba slibovala Evropské unii, že začne zlepšovat poměry v oblasti lidských práv. Náhle se však na scéně zjevil venezuelský režim Huga Cháveze, který ji poskytl finanční pomoc.
Kubánská vláda následně ukončila vyjednávání s EU a pokračovala ve své autoritářské politice.
Myslím, že EU by neměla znovu spadnout do stejné pasti a nechávat se zlákat voláním kubánských sirén hlásajících, že údajně potřebují na změnu své politiky čas. Naopak, EU by měla dát Kubě jasně najevo: Jestli nebudete držet své sliby, my s vámi již nebudeme jednat.
Za posledních osm let jste třetím Kubáncem, který dostal Sacharovovu cenu.
Měla předešlá ocenění nějaký dopad na situaci v zemi?
Myslím, že ano.
V roce 2002 vyhrál Oswaldo Payá a jeho projekt Varela, který přinutil kubánský režim veřejně přiznat, že nerespektuje ani své vlastní zákony a ústavu (jeho opoziční skupina začala koncem devadesátých let sbírat podpisy pod iniciativu, kterou místní zákony formálně povolují, za přijetí demokratických reforem - vláda proti ní ostře zasáhla).
To byl velice důležitý moment, protože dosud se to nikdy nestalo takto veřejně.
Projekt Varela tak ukázal celému světu, že kubánská vláda nedokáže držet ani svá vlastní pravidla, nemluvě o těch mezinárodních.
Co se týče druhého kubánského vítěze, skupiny Ženy v bílém (sdružující manželky a příbuzné uvězněných disidentů), zde již byla situace odlišná.
Po vlně represí z roku 2003 zůstalo disidentské hnutí paralyzováno, především pořádání poklidných akcí v ulicích měst.
Udělení Sacharovovy ceny této skupině v roce 2005 pomohlo opozici oživit.
To byla obrovská zásluha Žen v bílém - přes nepravosti či hrozby již lidé neměli více strach.
Co znamená Sacharovova cena pro vás?
Hlavní význam vidím v tom, že kubánská vláda vůbec poprvé a to přes různé manévry byla nucena přistoupit na nějakou humanitární politiku, což se nikdy předtím nestalo.
Kuba se vždy snažila navenek deklarovat, že její domácí konflikty nemají nic společné s jejím vlastním obyvatelstvem, nýbrž že je vyvolávají jiné státy.
V tomto případě však hrozba mé smrti při poslední hladovce a mezinárodní odsouzení smrti aktivisty Orlanda Zapaty dostalo vládu do velmi složité pozice.
Musela tak přijít katolická církev, jakožto důvěryhodný zprostředkovatel, aby se pokusila zmírnit diskreditaci kubánského státu.
Proč jste odmítl možnost odejít do španělského exilu?
Do Španělska neodejdu já, ani nikdo další.
Nesnažím se dostat do exilu za žádných okolností.
Respektuji sice, že všichni mí bratři si zvolili tuhle cestu, ale podle mého přesvědčení bychom měli bojovat doma.
Je boží vůle, zda zůstanu naživu nebo zda mě zabije někdo z příznivců Castrovy diktatury.
Myslím ale, že hlavní bojiště je zde na Kubě.
Prázdné křeslo pro vítěze Nobelovy ceny, prázdné křeslo i pro laureáta Sacharovovy ceny, jak to vnímáte?
To "moje" křeslo ve skutečnosti úplně prázdné nebude - měla by na něj být kubánská vlajka.
Rád bych proto využil i této příležitosti a obyvatelům EU vzkázal: nepřestávejte se zajímat o Kubu a o to, co se u nás děje.
Každým dnem je stále více a více příznaků občanských nepokojů a to i u Kubánců, kteří se oficiálně nehlásí k opozici.
Jenže 52 let trvající absolutistická vláda způsobila, že zdejší režim se stal arogantním a schopným zabíjet své vlastní obyvatele.
Evropský parlament a lidé, které zastupuje, by proto měli být připraveni konat.
Sacharovova cena - webové stránky Reportáž: Kontroverze kolem Sacharovovy ceny 2010
Andrej Sacharov - muž jehož odkaz žije dál
Andrej Sacharov (1921-89), fotografie z roku 1979 ©BELGA_SCIENCE Nejznámější sovětský disident Andrej Sacharov byl zároveň jedním z otců atomové bomby, na které Kreml stavěl své celosvětové mocenské ambice.
Koncem padesátých let se postavil za hlas svého svědomí a stal se bojovníkem za morální odpovědnost a lidská práva.
Za své postoje byl sovětským vedením odeslán do vyhnanství, světová veřejnost jej naopak ocenila Nobelovou cenou míru.
Evropský parlament po něm pojmenoval svou cenu za svobodu myšlení.
Andrej Sacharov: životní cesta v datech
1921: narozen 21, května v Moskvě, otec byl učitel fyziky
1942-47: s vyznamenáním dokončil studium v oboru fyziky, v roce 1947 dokončil doktorát
1948: byl členem skupiny prominentních sovětských vědců, spolupracoval na vývoji vodíkové bomby
Padesátá léta: Sacharov si začíná uvědomovat morální dopad a důsledky své vědecké práce a proto se v roce 1963 významně zasazuje o podepsání smlouvy proti jaderným testům.
1967-1968: toto období je významným mezníkem v Sacharovově životě.
V roce 1967 zaslal politickému vedení Sovětského svazu veřejnou výzvu, aby přijalo návrh USA na zrušení protiraketové obrany, který by zabránil závodům ve zbrojení a zmenšil riziko ozbrojeného atomového konfliktu.
Kreml jeho snahy ignoruje.
Ve své eseji "Úvahy o pokroku, mírovém soužití a intelektuální svobodě" mimo jiné píše: "Svoboda myšlení je jedinou zárukou možnosti vědeckého a demokratického přístupu k politice, ekonomice a kultuře".
Sovětský režim dle očekávání publikaci eseje zakáže, text se nicméně šíří v samizdatu a vychází v zahraničí.
Sacharov se je stavěn do role disidenta a odpůrce sovětského režimu.
1970: společně s dalšími disidenty založil Moskevský výbor pro lidská práva
1975: mu byla udělena Nobelova cena míru, kterou za něj převzala jeho žena Elena Bonner
1979-1980: kritika sovětské invaze do Afghánistánu vysloužila Sacharovovi a jeho ženě povinné vystěhování do města Gorkij
1986: byl na příkaz Michaila Gorbačova propuštěn z domácího vězení a mohl se vrátit do Moskvy
1988: na jeho počest začal Evropský parlament každoročně udělovat cenu za svobodu myšlení
1989: byl zvolen členem nového parlamentu Sovětského svazu – Všesvazového sjezdu lidových poslanců
Prosinec 1989: Sacharov umírá na srdeční záchvat
Evropský parlament a lidská práva
V celosvětovém měřítku je Parlament vnímán jako obhájce základních lidských práv, svobody a demokracie.
Sacharovova cena je každoročně udělena jednotlivci či organizaci, kteří se - stejně jako sovětský fyzik Andrej Sacharov - výrazně zasadili v boji o lidská práva.
V kostce: Evropský parlament a lidská práva
Parlament každoročně vydává zprávu o stavu ochrany lidských práv v rámci EU i mimo ni
Během každého plenárního zasedání ve Štrasburku vydává Parlament rezoluci, která je reakcí na naléhavé případy porušení lidských práv ve světě
Poslanci se účastní pozorovatelských misí.
Parlament se aktivně podílí v oblastech jako je ochrana minorit, předcházení konfliktů, podpora práv žen a dětí a ochrana aktivistů za lidská práva Příloha: Sacharovova cena Sacharovova cena - video
Hauwa Ibrahim: Jsme svědky nového světového řádu
Hauwa Ibrahim Hauwa Ibrahim se věnuje ochraně lidských práv žen v Nigérii Sacharovovu cenu získala v roce 2005.
Nigerijská právnička Hauwa Ibrahim se věnuje ochraně lidských práv žen v Nigérii.
Bojem proti trestům, které některé soudy ukládají podle islámského práva šaría, jako je kamenování k smrti za cizoložství, zachraňuje životy.
V roce 2005 za svou činnost získala Sacharovovu cenu.
Jak vidí své poslání dnes?
Pomohlo jí v něčem uznání Evropského parlamentu?
Jaký je Váš největší úspěch v obraně žen, odsouzených podle práva šaría?
Povedlo se mi dokázat, že soudy šaría mohou respektovat lidskou důstojnost a že soudci mohou ukázat lidskou laskavost tím, že oběti při odvolání osvobodí a propustí.
Ukazuje to, že bez ohledu na to, jaký právní systém přijmeme, existuje naděje.
A v právu šaría vidím naději, protože jsme našli řešení a spravedlnost.
Končí tím náš příběh?
Ne.
Ještě se toho musí spousta udělat.
Pomohla Vám nějak ve Vaší činnosti Sacharovova cena?
Určitě.
Poskytne vám viditelnost na globální scéně.
S viditelností přichází důvěryhodnost.
S důvěryhodností přichází odpovědnost.
To vše mi nabízí častější příležitost k vyjádření mého postoje.
Po obdržení Sacharovovy ceny jsem se rozhodla zamyslet se nad svou činností právničky u soudů šaría.
Napsala jsem knihu, kterou vydal American Bar Association za podpory Právníků bez hranic ve Francii a Kanadě.
Takže myslím, že celkově mi Sacharovova cena poskytla větší prostor ve prospěch veřejnosti.
Může síť nositelů Sacharovovy ceny pomoci ve Vašem boji za lidská práva?
Síť nositelů Sacharovovy ceny je pokračujícím procesem.
Lidé, kteří jsou různě aktivní v našem oboru, se schází, aby si navzájem porovnali zkušenosti a názory na to, jak zlepšit naši práci na skutečných problémy se skutečnými lidmi v reálném čase.
Letos získalo Sacharovovu cenu pět aktivistů arabského jara.
Jsme podle Vás svědky trvalé prodemokratické změny, nebo z arabského jara zbude jen epizoda?
Myslím, že jsme svědky nového světového řádu, který znovu definuje prostory a kdo a co by je mělo obsadit.
Podle mě budou tyto prostory obsazeny podle tří základních principů: zaprvé, ten prostor je pro nás všechny, za druhé se prostor musí rozdělit spravedlivě a nestranně, není jen pro skupinu mocných, bohatých a chamtivých, a za třetí je tu svoboda pramenící z vnitra lidí.
To, jak se vyrovnáváte s tím, kdo jste, jak chcete být sám sebou, přispět k tomu, co je správné pro budoucnost těch, kteří se teprve narodí.
Doufám, že nakonec se nám podaří tohle všechno rovnovážně vybalancovat a že každý bude mít v tomto prostoru své místo.
Arabské jaro je proces.
Doufáme, že bude pokračovat, ale jak vidíme v Egyptě, nyní se opakuje, ale jiným způsobem.
Trvalo 40-50 let, než jsme došli do této fáze.
A nebude to trvat jen 40-50 měsíců, než se situace vyjasní.
To bude trvat déle.
Je snadnější ničit, než budovat.
Doufám, že ten proces vydrží.
Alexander Milinkevič: Všechny národy si zaslouží svobodu
Alexander Milinkevič Alexander Milinkevič bojuje za lidská práva v Bělorusku.
Sacharovovu cenu získal v roce 2006.
Aktivista za lidská práva Alexander Milinkevič získal Sacharovovu cenu v roce 2006, kdy kandidoval na prezidentský úřad proti běloruskému prezidentovi Alexandru Lukašenkovi.
Ten je mnohými považován za posledního evropského diktátora.
Lukašenko vyhrál, ale byl těžce kritizován za manipulaci voleb.
Od té doby byl Milinkevič pod různými záminkami několikrát zatčen, ale svůj boj za svobodu a demokracii nevzdal.
Vy sám se v Bělorusku angažujete už mnoho let.
Co byl podle Vás Váš největší úspěch?
Když jsem se přihlásil k účasti na našich volbách v roce 2006, mnoho vysoko postavených lidí v Evropě říkalo, že bychom se měli sloučit s Ruskem.
Tím bychom se zbavili problému s Lukašenkem.
Po volbách v roce 2006 desítky tisíc lidí veřejně protestovaly, i když jim mocenské struktury hrozily, že je označí za teroristy - což u nás znamená, že můžete být odsouzen k trestu smrti.
Všichni tehdy pochopili, že lidé chtějí žít v nezávislé a demokratické zemi.
To je pro mě je úspěch.
Pomohla Vám nějak Sacharovova cena?
Jen my můžeme změnit věci zevnitř, aby se naše země stala svobodnou a demokratickou.
Solidarita evropských představitelů je ale velmi důležitá.Čím více nám Evropský parlament a vedoucí představitelé EU vyjadřují podporu, tím méně může diktátor uplatňovat represe.
Může síť nositelů Sacharovovy ceny pomoci v boji za lidská práva?
Jsme od sebe geograficky velmi vzdáleni, a situace v našich zemích jsou zcela odlišné.
Věřím však, že tato síť může přinést řadu výhod.
Prozatím vydáváme společná prohlášení.
To už něco znamená, ale chybí nám skutečné společné akce.
Na ty bychom se měli zaměřit.
Letos získalo Sacharovovu cenu pět aktivistů arabského jara.
Jsme podle Vás svědky trvalé změně k demokracii, nebo z arabského jara zbude jen epizoda?
Stále existují lidé, kteří si myslí, že některé národy, některé země, zatím nejsou na demokracii připraveni .
Pro tyto lidi je země s diktátorem v čele zcela normální.
Věřím, že každý národ, každý muž, každá žena chtějí být svobodní, protože se rodí svobodní.
To je to, co ukázali lidé ze severní Afriky.
Ti prokázali, že všechny národy si zaslouží svobodu.
Jestliže chce EU změnit svět, musí se věnovat oblasti lidských práv. Nemyslet si, že diktátoři jsou zárukou stability.
Stabilitu může zajistit jen demokracie.
CS
1
PHOTO
20111020PHT29844.jpg
CS
2
PHOTO
20111213PHT34057.jpg
CS
3
LINK
http://europarltv.europa.eu/cs/search.aspx?keyword=Sakharov
CS
4
LINK
/ep-live/cs/plenary/search-by-date
CS
5
LINK
http://www.europarl.europa.eu/ep-live/cs/other-events/search?legislature=&organ-code=&start-date=&end-date=&pageIndex=
CS
6
LINK
/aboutparliament/cs/002398d833/Sakharov-Prize-for-Freedom-of-Thought.html
CS
7
PHOTO
20111213PHT34049.jpg
CS
9
PHOTO
20111213PHT34061.jpg
CS
11
PHOTO
20111021PHT30015.jpg
CS
12
LINK
http://www.europarl.europa.eu/parliament/public/staticDisplay.do?language=CS&id=42
CS
13
LINK
http://www.europarl.europa.eu/cs/pressroom/content/20111017IPR29438/html/Three-finalists-for-Sakharov-Prize-2011
CS
14
LINK
http://www.europarl.europa.eu/cs/pressroom/content/20110912IPR26376/html/2011-Sakharov-Prize-for-Freedom-of-Thought-five-nominations
CS
15
LINK
http://www.europarl.europa.eu/activities/committees/editoDisplay.do?language=CS&id=1&body=DROI
CS
16
PHOTO
20111128PHT32598.jpg
CS
17
PHOTO
20111128PHT32592.jpg
CS
18
PHOTO
20111128PHT32596.jpg
CS
19
LINK
http://twitter.com/#!/razanz
CS
20
LINK
http://www.shril-sy.info/enshril/
CS
21
PHOTO
20111128PHT32594.jpg
CS
22
PHOTO
20111128PHT32576.jpg
CS
23
PHOTO
20111017PHT29495.jpg
CS
24
PHOTO
20110913PHT26590.jpg
CS
27
LINK
/parliament/public/staticDisplay.do?language=CS&id=42
CS
28
PHOTO
20101213PHT09280.jpg
CS
29
LINK
/parliament/public/staticDisplay.do;jsessionid=E1D6D5EF79E35A3EF764A7F445BD33BE.node1?language=CS&id=42
CS
30
LINK
http://www.europarltv.europa.eu/cs/player.aspx?pid=66e31177-dc4b-40a1-a326-9e4100c06bb1
CS
31
PHOTO
20090922PHT61064.jpg
CS
32
LINK
/sakharov/default_cs.htm
CS
33
LINK
/sakharov/video/mosaicSakharov.wmv
CS
34
PHOTO
20111109PHT31034.jpg
CS
35
PHOTO
20111109PHT31030.jpg
-//EP//TEXT IM-PRESS 20111014FCS29297 0 NOT XML V0//CS
-//EP//TEXT IM-PRESS 20111014FCS29297 0 NOT XML V0//CS
-//EP//TEXT IM-PRESS 20101001FCS84570 0 NOT XML V0//CS
-//EP//TEXT IM-PRESS 20101001FCS84570 0 NOT XML V0//CS
-//EP//DTD IM-PRESS 20050901 FEA DOC XML V0//EN
-//EP//STYLESHEET IM-PRESS 20050901 FEA DOC XML V0//EN
