Parlament za sociální a zdravou Evropu
Politika zaměstnanosti
2008-03-18 - 13:11
Za zkratkou EU se skrývá více než pouze hospodářská soutěž, vnitřní trh a cenová stabilita.
EU to jsou i sociální práva a ochrana zdraví – dvě oblasti, v nichž lze dosáhnout zlepšení prostřednictvím Lisabonské strategie.
Ačkoliv sociální a zdravotní politiky jsou v rukou jednotlivých zemí EU, Evropský parlament opakovaně volá po Evropě, kde podnikání a zisky půjdou ruku v ruce se sociálním začleněním a sociální odpovědností.
Lisabonská strategie je zaměřena na zvýšení konkurenceschopnosti a vytvoření lepších pracovních příležitostí v celé EU.
Dotýká se také sociální oblasti, i když se j edná o rozsáhlou a složitou problematiku.
Přečtěte si aktuální přílohu a zjistěte více o některých aspektech sociální Evropy.
Rozebereme některé podrobnosti evropského sociálního modelu, představíme vám evropský průkaz zdravotního pojištění, podíváme se na celkový přístup ke zdravotnictví v EU a na pokroky cestou k Evropě bez tabáku.
Dozvíte se i podrobnosti týkající se začleňování a práv zdravotně postižených osob na pracovišti.
Klikněte na níže uvedené odkazy a zobrazí se vám další informace.
20080307FCS23267
Evropský sociální model: v čem vlastně spočívá?
Odpověď EU na globalizaci existuje a nazývá se evropský sociální model.
EU se nezaměřuje pouze na hospodářský růst, ale také na soubor společných zásad, které přispívají k prosperitě EU: sociální spravedlnost, rovnost a solidarita.
Za sociální politiku odpovídají jednotlivé členské státy, ale evropský sociální model představuje pro vnitrostátní sociální systémy referenční bod.
Výbor pro zaměstnanost a sociální věci působící v Evropském parlamentu je zastáncem „sociálnější Evropy“, v níž by panovala větší sociální soudržnost a existovalo více lepších pracovních příležitostí.
Ve své poslední zprávě o sociální ochraně a sociálním začlenění, kterou Parlament přijal loni v říjnu, vyzval k plnění ambiciózních cílů spočívajících ve snižování chudoby.
Lisabonská strategie – recept EU
V březnu 2000 iniciovali vedoucí představitelé EU Lisabonskou strategii , jejíž snahou je učinit z EU „do roku 2010 nejkonkurenceschopnější a nejdynamičtější ekonomiku světa založenou na znalostech“.
Vedle cíle vybudovat silnější ekonomiku, která by podporovala vytváření pracovních příležitostí, zahrnuje tato strategie sociální a environmentální politiky, jež mají zajistit udržitelný rozvoj a sociální začleňování.
S tím souvisí modernizace evropského sociálního modelu směřující k investování do lidských zdrojů prostřednictvím vytváření pracovních míst, rovných příležitostí, celoživotního vzdělávání, moderní sociální ochrany a boje proti sociálnímu vyloučení. „Přehodnotit (jej) znamená tento model posílit a učinit z něj model hospodářsky a sociálně dlouhodobě udržitelný.
Evropská sociální charta reformní smlouvy představuje krok kupředu,“ řekl José Albino Silva Peneda (PPE-DE/Portugalsko) zpravodaj EP pro zprávu „Evropský sociální model budoucnosti“ z roku 2006.
Podle zprávy Ildy Figueiredo (GUE/Port.) z roku 2005 se lisabonská agenda dosud spíše než na sociální politiku zaměřovala na cenovou stabilitu, omezování nákladů a snižování rozpočtového schodku. „Globalizace posiluje konkurenci na trzích na celém světě.
Současná tendence rozšiřovat liberalizaci služeb zvýší konkurenci, povede k častějším ztrátám zaměstnání a prohloubí chudobu.
Řešením je investovat více do zaměstnanosti a do systému „flexicurity“ (kombinace flexibility a jistoty),“ uvedla. „Naléhavě vyzývám k reformě Lisabonské strategie, která by účinně reagovala na podstatu globalizace.“
Navzdory pozornosti věnované inovaci evropské ekonomiky a znatelnému pokroku, roste obava z toho, že reformní proces není dostatečně rychlý a že ambiciózní cíle nebudou do roku 2010 splněny.
Sociální Evropa a nová reformní smlouva
I když každý členský stát EU má vlastní systém sociálních a hospodářských politik a struktur, všech 27 zemí ujistilo o svém odhodlání respektovat stejné klíčové hodnoty a sledovat stejné cíle vycházející ze zajištění základních práv všem občanům.
Smlouvy EU je zavazují mimo jiné k úsilí o vysoký stupeň sociálního zabezpečení, rovnost žen a mužů, zvyšování životní úrovně a potírání sociálního vyloučení.
Evropská sociální charta, která byla vypracována v roce 1961, revidována v roce 1996 a kterou ratifikovalo 47 zemí, není součástí reformní smlouvy EU, ale vychází z ní Charta základních práv, která bude právně závazná, jakmile reformní smlouva vstoupí v platnost.
Zpráva poslankyně Ildy Figueiredo Zpráva o evropském sociálním modelu budoucnosti Zpráva o vyhodnocení sociální reality Výbor pro zaměstnanost a sociální věci Stránky Evropské komise: Listina základních práv
Mobilita pacientů v EU
Občané EU mohou dnes cestovat po celé Evropě svobodně.
Co se však stane, když v zahraničí onemocní nebo mají nehodu; kdo hradí výdaje na ošetření?
Občané EU pracující v kterékoliv jiné zemi EU, jsou pojištěni, ale co ostatní?
Parlament se těmito službami zabývá na úrovni EU a žádá členské státy, aby ke všem občanům EU přistupovaly stejně.
Řada zemí EU neproplácí výdaje na ošetření v jiném členském státě, pokud toto ošetření nebylo předem schváleno.
Pacienti dávají obvykle přednost ošetření ve své domovské zemi, ale co když naléhavě potřebují pomoc v zahraničí nebo jsou v jejich domovské zemi dlouhé čekací seznamy?
A co občané žijící v příhraničních oblastech?
Tyto otázky je dosud zapotřebí vyřešit.
Na druhé straně rovnice však stojí fakt, že systémy zdravotnictví se ve všech zemích EU potýkají se zásadním úkolem kontrolovat náklady a přitom poskytovat všem společenským vrstvám kvalitní služby.
Opatření EU nespočívá v harmonizaci; na druhou stranu není pravděpodobné, že by účinné řešení mohlo být nalezeno výhradně na vnitrostátní úrovni.
Předseda Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin Miroslav Ouzký prohlásil: „Ponechal bych financování zdravotní péče v kompetenci států.“ Německá socialistka Karin Jöns, autorka zprávy o zdravotní péči a péči o starší občany, dodala: „Musíme zaručit přístup k vysoce kvalitní a finančně dostupné zdravotní péči všem občanům bez ohledu na jejich příjmy, sociální postavení, věk a bydliště.“
Současná situace – případová studie
Cílem zavedení průkazu zdravotního pojištění v rámci EU, k němuž došlo v roce 2004, bylo poskytnout krytí léčebných výloh, když člověk během dovolené nebo studia v zahraničí onemocní nebo pokud jeho léčbu v zahraničí schválil vnitrostátní orgán.
V takových případech se pak postupuje následovně:
Brigitta je pojištěna ve Švédsku a byla jí schválena operace v Německu.
Náklady na její pobyt v nemocnici v Německu jsou 4 000 EUR.
Za obdobnou léčbu ve Švédsku by jí bylo uhrazeno pouze 2 800 EUR, zatímco v Německu 3 200 EUR.
Díky schválení příslušného orgánu bude Brigittě proplaceno 3 200 EUR.
Proplácí-li domovská země vyšší část výloh, bude pacientovi uhrazena tato vyšší částka.
Jestliže léčba nebyla předem schválena, náklady na léčbu v nemocnici v jiném členském státě v podstatě nejsou hrazeny.
Úsilí EP o zlepšení ve zdravotnictví
Parlament je v této oblasti velmi aktivní.
Počátkem roku 2008 předloží Komise na žádost Parlamentu návrh k otázce zdravotnických služeb , který se bude konkrétně týkat pohybu pacientů mezi členskými státy a jejich práv.
V červenci schválil Parlament akční program EU o veřejném zdraví na období 2008–2013, do něhož byly zahrnuty cíle EP , pokud jde o omezení nerovností v přístupu ke zdravotní péči, podporu přeshraniční zdravotní péče a mobilitu pacientů a zdravotnických pracovníků.
V květnu vyjmul zdravotnické služby ze směrnice o službách a požádal Komisi, aby předložila návrh „specifického dokumentu“, který by pacientům zaručoval široký přístup ke zdravotnictví v celé EU a lékařům, výzkumným pracovníkům a zdravotním sestrám svobodu usazování.
V březnu schválil zprávu, v níž vyzýval k lepšímu právnímu objasnění problematiky přeshraniční zdravotní péče.
Poslanci EP uvítali fakt, že předpisy týkající se zdravotnických služeb a určené k zajištění práva na přístup ke zdravotní péči v celé Evropě, byly s Komisí v roce 2007 projednávány postupem konzultace.
„Zdravotní péče se v Evropě přesunuje „přes hranice“ a EU proto správně zvažuje, jak pokročit a kodifikovat mobilitu a bezpečnost pacientů... a jak podpořit přeshraniční spolupráci,“ řekl člen britské Konzervativní strany John Bowis, zpravodaj pro otázky mobility pacientů a zdravotní péče. „U zdravotní péče existuje řada žebříčků kvality...podle mne by bylo nejlepší určit pro jednotlivé oblasti zdravotní péče místa, jejichž postupy se osvědčily, informovat o nich, případně stanovit tzv. ukázková místa.“ Výbor pro životní prostředí Návrh usnesení, které předložil Karl-Heinz Florenz Dokument: sdělení Evropské komise o zdravotnických službách Info: Pokrývá moje zdravotní pojišťovna náklady na zdravotní péči v jiných evropských státech?
(Evropská komise, česky) Internetová platforma pro nevládní organizace v sociální oblasti
Evropa bez tabáku
V EU zabíjí tabák 650 000 osob ročně.
80 000 z nich umírá v důsledku pasivního kouření a výzkumy ukazují, že z této příčiny umírá jeden zaměstnanec baru týdně.
Tendence prosazovat v Evropě nekuřácká prostředí je evidentní.
Řada zemí zavedla celostátní zákazy kouření, ale stále je co zlepšovat.
V říjnu Parlament rozhodně podpořil zprávu, v níž německý člen křesťansko-demokratické strany Karl Heinz Florenz požadoval „rozsáhlá opatření na omezení kouření ve veřejných prostorech“.
„U nás umírá v důsledku kouření tabáku každodenně 350 lidí.
Kdyby každý den havarovalo letadlo s 350 cestujícími, bylo by to šokující.
Proto musíme bojovat s touto škodlivou znečišťující látkou, která obsahuje tisíce chemikálií včetně 250 karcinogenních a toxických látek,“ prohlásil pan Florenz.
Ve všech zemích EU je kouření nějakými předpisy upraveno, ale rozsah jejich působnosti a jejich povaha se do velké míry liší.
Celkový zákaz kouření ve všech uzavřených veřejných prostorech a na všech pracovištích, včetně barů a restaurací, již byl zaveden v březnu 2004 v Irsku a v létě 2007 ve Velké Británii.
Právní předpisy zakazující kouření s určitými výjimkami byly zavedeny v lednu 2005 v Itálii, v dubnu 2005 na Maltě, v červnu 2005 ve Švédsku, v lednu 2007 v Litvě a v době mezi únorem 2007 a lednem 2008 ve Francii.
V uzavřených veřejných prostorech a na pracovištích je kouření zakázáno v Belgii, na Kypru, v Estonsku, Finsku, Nizozemsku, Slovinsku a ve Španělsku.
Luigi Cocilovo, italský poslanec ze skupiny ALDE, prohlásil: „Myslím si, že v rámci zákazů kouření v Evropě by měla být zachována možnost, aby lidé, kteří kouřit chtějí, kouřit mohli.
Navíc si nemyslím, že prohibice a zákazy napomáhají k tomu, aby kuřáci kouřit přestali.
Tohoto cíle lze dosáhnout jen osobní vůlí.“
EP žádá další opatření proti tabáku a tabáku zvanému „snus“
Proti kouření tabáku chce Parlament bojovat:
neomezeným zákazem kouření na všech uzavřených pracovištích, včetně restauračních zařízení, a ve všech uzavřených veřejných budovách a dopravních prostředcích v EU;
zákazem prodeje tabákových výrobků osobám mladším osmnácti let, který by platil v celé EU a znemožňoval by mládeži také přístup k automatům na cigarety, a zákazem dálkového prodeje tabákových výrobků mládeži;
opatřeními, která by kuřákům usnadňovala odvykání.
Rovněž žádá Komisi, aby začala bezodkladně zkoumat zdravotní rizika spojená s užíváním švédského tabáku zvaného „snus“ a s jeho účinky na spotřebu cigaret.
Snus je v současné době zakázán v celé EU s výjimkou Švédska.
Existuje ovšem názor, že ze švédského příkladu je zřejmé, že snus může lidem pomoci k odvykání od cigaret, a snížit tak počet každoročních úmrtí na rakovinu plic.
„Pokud by zbytek Evropy užíval místo kouření tabáku snus, bylo by o 250 000 případů rakoviny plic ročně méně.
Musíme zjistit, zda snus může přispět k omezení výskytu onemocnění souvisejících s tabákem,“ řekl švédsky poslanec ze skupiny PPE-DE Christofer Fjellner.„Hlavní cestou k nekuřácké Evropě je omezení množství vykouřeného tabáku!“
Chtějí Evropané přestat kouřit?
Průzkum Eurobarometr uskutečněný v květnu 2007 pod názvem „Postoje Evropanů vůči tabáku“ odhalil znatelný pokles ve spotřebě tabáku ve srovnání s předešlým průzkumem z roku 2002, ačkoliv 32 % Evropanů stále kouří.
Nejvíce kuřáků je v Řecku (42 %), za ním následují Lotyšsko, Maďarsko a Bulharsko (36 %).
Nejméně kuřáků je ve Švédsku (18 %).
Přibližně 88 % Evropanů podporuje zákaz kouření v kancelářích, na uzavřených pracovištích a v uzavřených veřejných prostorech, jako jsou letiště, obchody a metro.
Zákazy kouření v barech a restauracích si rovněž získávají velkou podporu.
V lednu 2007 zahájila Komise rozsáhlou konzultaci s veřejností o tom, jak prostřednictvím její zelené knihy „K Evropě bez tabákového kouře“ nejlépe podporovat nekuřácká prostředí.
Komisař pro zdraví Markos Kyprianou uvedl: „Skutečnost, že veřejnost nekuřácká pracoviště a nekuřácké veřejné prostory v Evropě stále velmi podporuje, považuji za povzbudivou.
Tato podpora jen zvyšuje dynamiku procesu, jehož cílem jsou nekuřácké veřejné prostory a pracoviště v Evropě do roku 2009.
Kouření zabíjí jinak
Cigarety nevedou pouze k úmrtím způsobeným zdravotními problémy.
Údaje ze 14 členských států ukazují, že 2 000 osob ročně zemře v souvislosti s požáry, které zapříčinila cigareta.
V pozdějších měsících letošního roku předloží Komise návrhy k uzákonění samozhášecích cigaret ve všech 27 zemích EU.
Článek: EP podpořil zákaz kouření na pracovišti v celé EU (17.10.2007) Průzkum veřejného mínění o tabáku: Eurobarometer 2007 (anglicky) Článek: Kde je cigaretový kouř ... tam je zákaz (23.5.2006) Usnesení: Tabákový kouř: možnosti politiky na úrovni EU
Sociální odpovědnost podniků
Co je hlavním smyslem podnikání?
Většina lidí patrně odpoví něco ve smyslu, že podniky vytvářejí pracovní místa a zisk.
Od evropských podniků se ovšem čím dál více očekává, že mají podnikat ohleduplně a sloužit společnosti.
Novodobě se tomu říká "sociální odpovědnost podniků" a poslanci Evropského parlamentu žádají o všeobecné začlenění tohoto principu do politiky EU.
Znamenalo by to například, že by podniky pravidelně vykazovaly dopad jejich činnost na životní prostředí.
Jaký vliv mají etické principy na podnikání?
Jednoduše řečeno znamená pojem "sociální odpovědnost podniků" požadavek, aby podniky braly větší ohled na prostředí ve kterém se nacházejí.
To například zahrnuje péči o zaměstnance a jejich rodiny, pravidelné konzultace s místními úřady a nevládními organizacemi před tím, než učiní dalekosáhlé rozhodnutí.
Také se od nich očekává, že nebudou investovat a obchodovat s neetickými výrobky.
Jinými slovy lze s lehkou nadsázkou mluvit o moderním "baťovském principu" aplikovaném na celou Evropu.
V současné době je tento trend nejvíce vidět u velkých firem, které obchodují své zboží po celém světě.
Investují nemalé prostředky do zlepšení svého "image", protože dobře vědí, že obraz sociálně angažovaného podniku budí daleko lepší dojem u konzumentů.
Z pohledu řady kritiků se jedná jen o závoj, který má zakrývat jejich pravé úmysly.
Kauza jedné velké sportovní firmy nedávno vzbudila mediální pozornost poté, co bylo prokázáno, že využívá dětí jako pracovní síly v rozvojových zemích.
V důsledku jí výrazně klesl obrat v průmyslových zemích.
Co říká zpráva Parlamentu
Poslanci podpořili v hlasování zprávu britského sociálního demokrata Richarda Howitta, který požaduje rozšíření principu sociální odpovědnosti podniků na několik dalších oblastí.
Především je podle jeho představ nutné zviditelnit úspěšné příklady a začlenit princip sociální odpovědnosti do všech politik a programů EU.
Zavedení povinného vykazování dopadů na životní prostředí a uzákonění závazku pro evropské podniky, respektovat i ve svých zahraničních aktivitách normy Mezinárodní organizace práce (ILO).
Richard Howitt dále požaduje vytvoření evropského ombudsmana pro tuto oblast.
O tématu sociální odpovědnosti podniků se v Parlamentu intenzivně diskutuje již od roku 1999, kdy byla přijata rezoluce zavazující podniky k respektování mezinárodních pravidel v oblasti bezpečnosti práce, ochrany životního prostředí a lidských práv. Evropská komise rovněž vyzvala podniky v EU, aby se staly celosvětovým příkladem pro etické chování v podnikání.
Usnesení: Sociální odpovědnost podniků: nové partnerství
Nezávislost, integrace a plná práva pro zdravotně postižené
Annika Flaake, slepá stážistka v Evropském parlamentu a poslanec pan Kuhne Asi padesát milionů Evropanů, desetina evropské populace, trpí nějakým postižením.
Zhruba každý čtvrtý Evropan má postiženého člena rodina.
I přes obrovský pokrok, který se v této věci udělal, je stále třeba změnit základní přístupy ohledně postižených lidí.
I z tohoto důvodů Evropský parlament spouští speciální stáže pro postižené.
Annika Flaake je slepá.
Připouští, že v Evropském parlamentu se občas ztrácí.
Neškodilo by například, kdyby výtahy byly označeny Brailleovým písmem, říká.
Jinak ale s prací pro Parlament žádné těžkosti nemá.
Díky speciální klávesnici vybavené písmem pro nevidomé, je schopna bez problémů zvládnout práci v parlamentní knihovně.
Vyhledává informace, vytváří statistiky.
"Můžu dělat tu samou práci jako ostatní lidé," říká Annika.
Dívka, která je původem z Německa, se připravuje se na povolání asistentky.
Velkou zásluhu na tom, že Annika nyní pracuje pro Evropský parlament, má německý poslanec Helmut Kuhne.
Právě on ji přesvědčil, aby se přihlásila na pětiměsíční stáž a velice ji v tom podporoval.
Generální tajemník Parlamentu Julian Priestley poukázal na to, jakým neuvěřitelným přínosem mohou tito lidé pro Parlament být.
Parlament proto dělá vše pro to, aby i další postižení měli příležitost, jakou dostala Annika a v příštím roce chce přijmout deset postižených stážistů.
Parlament a postižení
Není to zdaleka poprvé, kdy se Parlament snaží podporovat postižené.
I v minulosti přispíval k vytváření rovných příležitostí, boji proti diskriminaci a propagaci výraznějšího zapojení postižených do společnosti, zejména podporou vzdělání, ale i celou řadou dalších iniciativ.
Evropská komise vyhlásila rok 2003 za Evropský rok lidí se zdravotním postižením.
Jeho cílem bylo angažovat v problému více občanů, přispět k výměně zkušeností a zorganizovat další akce a setkání, které by vedly k lepšímu vzájemnému chápání.
Evropský parlament se do této akce plně zapojil a uvítal v Bruselu postižené z celé Evropy.
Diskutovalo se zejména o tom, jak zlepšit podmínky těchto lidí na regionální, národní, ale i evropské úrovni.
Zatím poslední zpráva, kterou Parlament v této oblasti přijal, míří přesně tímto směrem.
Snaží se o zlepšení postavení postižených jak pokud se týká přístupu ke vzdělání, tak o vyrovnání šancí na trhu práce.
Postižení ale často musí řešit i mnohem banálnější problémy - například jak nastoupit do tramvaje nebo jak vůbec používat internet.
Autorka zprávy britská liberálka Liz Lynne zdůraznila, že je naprosto nezbytné, aby se zájmy postižených prosazovaly do všech oblastí, kterými se Evropská unie zabývá.
Na podporu postižených se vyslovil i italský poslanec ze skupiny lidovců a evropských demokratů Mario Mantovani.
"V Evropě neexistuje občan první a druhé třídy, jsou tu miliony lidí, z nichž každý má právo na občanství, nezávislost a plná práva ve všech aspektech běžného života," řekl.
Bourání překážek
Parlament se snaží pomáhat postiženým i na své vlastní půdě.
Zvýšení počtu postižených stážistů je jen jedním z mnoha příkladů.
Loni Parlament aktualizoval jeden ze svých předpisů "Kodex správných postupů" při zaměstnávání lidí s postižením.
Kodex nabízí několik praktických kroků, které by postiženým mohly pomoci - patří sem úprava vybavení budov, sjednání flexibilní pracovní doby nebo přizpůsobení popisu práce.
Parlament vydal i průvodce, který má usnadnit komunikaci zaměstnanců s postiženými kolegy a tím "bourání překážek" pomoci.
Stáže a studijní pobyty v Evropském parlamentu Dokument: Zpráva o postavení zdravotně postižených osob v rozšířené Evropské unii
Zdravotní péče na dovolené
Sezóna dovolených je v plném proudu.
Máte sbaleno, sousedé vám zalévají květiny a krmí kočku a máte koupené jízdenky.
Ale nezapomněli jste náhodou na Evropský průkaz zdravotního pojištění?
Evropské zdravotní pojištění bez hranic
Volný pohyb ve všech 25 zemích EU je jedním z hlavních úspěchů Evropské unie.
Občané EU mají právo cestovat bez omezení.
Aby lidé z této svobody mohli mít užitek, potřebují také snadnou úhradu nezbytné lékařské péče, které se jim dostane v zahraničí.
EU proto přijala zákon o vydávání jednotného Evropského průkazu zdravotního pojištění (EPZP), který nahrazuje různé formuláře používané v minulosti (zejména známý formulář E 111).
Nařízení, které umožnilo vydávat EPZP, vychází z právního předpisu schváleného Evropským parlamentem v prosinci 2003.
Aby bylo možné kartu zavést, bylo třeba novelizovat stávající zákony týkající se systému sociálního zabezpečení.
Evropský parlament chtěl kartu zavést rychle, a europoslanci proto schválili jen několik změn, které od členských zemí EU vyžadují pouze to, aby dotyčné osoby informovaly o jejich právech a povinnostech.
Tím se vytvořil prostor pro rychlé zavedení karty EPZP a od 1. ledna 2006 se vystavuje a uznává ve všech členských státech EU a také na Islandu, v Lichtenštejnsku, Norsku a Švýcarsku.
EPZP: několik praktických informací
EPZP umožňuje snáze získat přístup k lékařské péči, kterou občané čerpají při krátkodobém pobytu v jiném členském státě.
Péče se poskytuje v souladu s pravidly platnými v zemi, v níž občan pobývá, a vynaložené náklady jsou hrazeny podle sazebníku platného v tomto státě.
EPZP se vztahuje pouze na lékařskou péči, která je z medicínského hlediska nezbytná při pobytu v jiném státě EU, takže karta se v zásadě nevystavuje za účelem záměrného čerpání lékařské péče v jiném členském státě.
Kartu EPZP je možné použít pouze v lékařském zařízení, které se účastní systému zdravotního pojištění podle právních předpisů v hostitelském státě.
Máte-li uzavřeno pojištění nebo jste účastníkem zákonného systému sociálního zabezpečení v jednom státě EU, pak máte nárok na EPZP.
Každý členský stát musí vystavovat a distribuovat karty EPZP na svém území.
Chcete-li o kartu požádat, obraťte se na svou zdravotní pojišťovnu.
Nezapomeňte, že formulář E111 již od 1. ledna 2006 neplatí.
Více informací se dozvíte na webové adrese EPZP.
Tak tedy, na cestu do zahraničí si nezapomeňte vzít s sebou kartu EPZP nebo náhradní doklad, ale snažte se, abyste je nepotřebovali.
Přejeme pěknou dovolenou!
Evropské průkazy zdravotního pojištění vystavují a distribuují výhradně instituce jednotlivých členských států EU.
Údaje uvedené v tomto článku slouží z tohoto důvodu pouze pro orientaci a mají za účel pomoci čtenáři s hledáním informací.
Info: Evropský průkaz zdravotního pojištění (Evropská komise, česky)
CS
1
PHOTO
20080311PHT23644.jpg
CS
2
PHOTO
20080310PHT23603.jpg
CS
6
LINK
/activities/committees/homeCom.do?body=EMPL&language=CS
CS
7
LINK
http://ec.europa.eu/justice_home/unit/charte/index_en.html
CS
8
PHOTO
20080310PHT23599.jpg
CS
9
LINK
/activities/committees/homeCom.do?body=ENVI&language=CS
CS
11
LINK
http://ec.europa.eu/health/ph_overview/co_operation/mobility/docs/comm_health_services_comm2006_cs.pdf
CS
12
LINK
http://ec.europa.eu/employment_social/social_security_schemes/healthcare/index_cs.htm
CS
13
LINK
http://www.socialplatform.org/
CS
14
PHOTO
20080310PHT23601.jpg
CS
16
LINK
http://ec.europa.eu/public_opinion/archives/ebs/ebs_272c_en.pdf
CS
19
PHOTO
20070321PHT04479.jpg
CS
21
PHOTO
20061023PHT11966.jpg
CS
22
LINK
/parliament/public/staticDisplay.do;jsessionid=08646894415E7E60E3CA0F7016DF756E.node1?id=147&pageR&language=CS
CS
23
LINK
/meetdocs/2004_2009/documents/pr/620/620913/620913cs.pdf
CS
24
PHOTO
20060720PHT09926.jpg
CS
25
LINK
http://ec.europa.eu/employment_social/healthcard/index_cs.htm
-//EP//TEXT REPORT A6-2005-0035 0 NOT XML V0//CS
-//EP//TEXT REPORT A6-2006-0238 0 NOT XML V0//CS
-//EP//TEXT REPORT A6-2007-0400 0 NOT XML V0//CS
-//EP//TEXT MOTION B6-2007-0098 0 NOT XML V0//CS
-//EP//TEXT IM-PRESS 20071023IPR12111 0 NOT XML V0//CS
-//EP//TEXT IM-PRESS 20060515STO08171 0 NOT XML V0//CS
-//EP//TEXT TA P6-TA-2007-0471 0 NOT XML V0//CS
-//EP//TEXT TA P6-TA-2007-0062 0 NOT XML V0//CS
-//EP//DTD IM-PRESS 20050901 FCS DOC XML V0//EN
-//EP//STYLESHEET IM-PRESS 20050901 FCS DOC XML V0//EN
