20 let Sacharovovy ceny: ocenění odvahy a sebeobětování
Lidská práva
2008-12-02 - 10:37
Sacharovova cena letos slavi dvacet let Evropský parlament již 20 let uděluje Sacharovovu cenu lidem, kteří své životy zasvětili obraně lidských práv a vzájemnému porozumění.
Každý držitel této ceny prožil svůj jedinečný životní příběh, ale všichni mají společné ideály, sdílejí stejný postoj ke svobodě náboženského vyznání a toleranci, ke svobodě médií, k lidským právům, smíření a demokracii.
Přestože se jejich úsilí často omezilo jen na jednu část světa, dotýká se každého z nás.
Držitelé ceny při dosahování svých cílů prokázali odvahu a odhodlání.
Cena však byla vysoká.
Byli vězněni, perzekuováni, ztratili osobní svobodu nebo se museli uchýlit do exilu a sledovat, jak jejich rodina trpí, když se utlačovatelé zaměřili na jejich nejbližší.
I přes nebezpečí a ztráty se nikdy nevzdali, protože pevně věřili v hodnoty lidských práv a ve spravedlnost.
Dodržování lidských práv na celém světě sleduje Evropský parlament s velkou důsledností.
Europoslanci se v průběhu roku zaměřují na porušování lidských práv, navštěvují problémové oblasti a vydávají zákony ve snaze o zlepšování lidských práv. Sacharovova cena je jedním z nejviditelnějších nástrojů Parlamentu v oblasti lidských práv.
Letos Sacharovova cena oslaví 20. výročí svého vzniku.
V tomto článku jsme její držitele seřadili podle toho, zač bojují.
Ve skutečnosti několik laureátů bojovalo za více než jednu věc a to, že jsme je zařadili do jedné kategorie, neznamená, že se nemohou objevit i v jiné.
Dále si přečtěte více o držitelích ceny a o tom, zač bojovali.
20081126FCS43055
1988-1990
Nelson Mandela Anatoli Marchenko Alexander Dubček Aun Schan Su Ťij Nelson Rolihlahla Mandela
Barva kůže je velmi viditelná, tak viditelná, že v některých zemích jsou lidé různých ras diskriminováni a mají jen málo práv. Politika apartheidu a rasové segregace v Jižní Africe skončila teprve v 90. letech minulého století.
Nelson Mandela byl nejvýznačnějším aktivistou vystupujícím proti apartheidu.
Jako vůdce Afrického národního kongresu se stal ztělesněním odporu černošského lidu vůči utlačovatelskému režimu.
27 let strávil ve vězení, ale uvědomoval si, že živit v sobě nenávist není cestou kupředu.
Jakmile se tedy stal prezidentem Jižní Afriky, plnou vahou se zasazoval o politiku usmíření mezi bělošskými a černošskými obyvateli Jižní Afriky.
Pan Mandela se společně s Anatolijem Marčenkem stali prvními držiteli Sacharovovy ceny v r. 1988.
Anatolij Marčenko
Oddanost obraně lidských práv a demokracie může být otázkou života nebo smrti.
Sovětský disident Anatolij Marčenko byl dělník ukrajinského původu, který se stal aktivistou v oblasti lidských práv. V důsledku toho strávil 20 let ve vězení a pracovních táborech, jejichž kruté podmínky později popsal ve svých knihách.
Jedním ze způsobů, kterými upozorňoval na problematiku lidských práv v tehdejším Sovětském svazu, byly hladovky.
Hladovka, kterou držel v r. 1986, pro něj byla osudná.
Ve vězení odmítal potravu tři měsíce a požadoval propuštění všech politických vězňů v SSSR.
Zemřel ve věku 48 let.
Je jedinou osobou, které byla Sacharovova cena udělena posmrtně – v roce 1988.
Alexander Dubček
Zatímco se Milinkevič snažil změnit systém prostřednictvím voleb, druhý Alexander v této skupině uskutečňoval změny, když získal moc a vliv poté, co v rámci systému povýšil až do funkce prvního tajemníka Komunistické strany Československa.
Slovenský politik Alexander Dubček se stal představitelem reformního hnutí v Československu v r. 1968.
Jeho cílem byla změna standardního sovětského modelu socialismu a vytvoření „socialismu s lidskou tváří“.
Parlament Dubčekovi udělil Sacharovovu cenu těsně po Sametové revoluci v roce 1989.
Aun Schan Su Ťij
Barmská politická strana Národní liga za demokracii vyhrála všeobecné volby v r. 1990.
Místo aby se její nejznámější členka Aun Schan Su Ťij stala ministerskou předsedkyní, vládnoucí vojenská junta ji uvěznila, aby její volání po demokracii umlčela.
Su Ťij od té doby v domácím vězení strávila více než 13 let.
Představte si: žádné cestování, žádná komunikace s vnějším světem, odloučení od dětí a vzájemné odcizení s manželem, který zemřel v Anglii, zatímco ona byla stále v Barmě.
Evropský parlament ocenil její odvahu a oddanost hodnotám demokracie a míru v r. 1990.
1991-1994
Adem Demaçi Les Madres de la Plaza de Mayo Oslobodjenje Taslima Nasrinová Adem Demaçi
Problémy lidských práv se netýkají jen Asie nebo Afriky, ale vznikají i v Evropě.
Dva držitelé ceny mají blízký vztah ke Kosovu.
Spisovatel a politik Adem Demaçi strávil 32 let ve vězení, kde byl vězněn za boj za základní práva Albánců v Kosovu.
I ve vězení se snažil upozorňovat na špatnou situaci albánské menšiny v tehdy komunistické Jugoslávii.
Po svém propuštění pokračoval v boji za své ideály a zasazoval se o smíření etnických skupin v Kosovu a o návrat uprchlíků.
Sacharovovu cenu obdržel v r. 1992.
Las Madres de la Plaza de Mayo
Představte si, že by vám utlačovatelský diktátorský režim unesl syna nebo dceru a že byste o nich celá léta neměli jedinou zprávu.
A právě to se stalo čtrnácti ženám v Argentině.
V r. 1977 se shromáždily na Plaza de Mayo v Buenos Aires a rozhodly se obrátit na tehdejšího argentinského prezidenta – vzniklo hnutí Las Madres de la Plaza de Mayo.
Tři desítky let se tyto matky snažily znovu shledat se svými dětmi.
Hnutí postupně přerostlo v boj za nezávislý soudní systém, politickou transformaci a mír.
Každý čtvrtek odpoledne se matky setkávají na Plaza de Mayo a půl hodiny po něm chodí dokola.
Jako symbol míru nosí bílé šátky.
Evropský parlament ocenil jejich odhodlání a odvahu v r. 1992.
Balkánský deník Osvobození (psáno: Oslobođenje)
Mnoho novinářů svoji práci nepovažuje za zaměstnání, ale za poslání.
Kdo bude přinášet nejnovější zprávy, když ne my?
To také platilo pro zhruba 70 pracovníků balkánských novin Oslobođenje , kterým byla Sacharovova cena udělena v r. 1993 za jejich úsilí a houževnatost při obraně Bosny a Hercegoviny jako etnicky smíšeného státu.
Cena byla udělena jako výraz ocenění statečných pracovníků těchto novin, kteří riskovali vlastní život pro to, aby noviny mohly denně vycházet, a to i pod palbou srbského dělostřelectva.
Tato palba zničila redakci novin a přinutila její pracovníky, aby se skryli v jaderném krytu v suterénu budovy, odkud pokračovali v práci.
Taslima Nasrínová
„Nikdo, kdo denně nebojuje za svobodu a život, si nezaslouží ani jediné.“ Taslima Nasrínová citovala Goethův výrok, když přebírala Sacharovovu cenu v r. 1994.
Svůj život zasvětila boji proti útlaku žen a náboženskému fundamentalismu v Bangladéši.
Napsala řadu článků, které vzbudily zuřivou kritiku a výhrůžky zabitím ze strany náboženských fundamentalistů.
Po mnoha letech hrozeb paní Nasrínová požádala Evropský parlament o pomoc.
Parlament ve svém usnesení vyzval bangladéšskou vládu, aby zajistila její bezpečnost.
Výhrůžky však pokračovaly a ona byla v r. 1999 nucena opustit svou zemi.
Nyní žije v exilu v Indii.
1995-1998
Leyla Zana Wei Ťing-šeng Salima Ghezaliová Ibrahim Rugova Leyla Zana
Mír a dialog jsou cestou k usmíření národů.
První kurdská poslankyně Leyla Zanaová toto heslo aplikovala na vztahy mezi Kurdy a Turky.
Začala obranou práv svého uvězněného manžela a pokračovala obranou lidských práv a bojem za mírové a demokratické řešení konfliktů mezi tureckou vládou a kurdským obyvatelstvem.
V r. 1994 byla spolu s ostatními kolegy odsouzena k 15 letům odnětí svobody, protože byla členkou ilegální organizace – Strany kurdských pracujících.
Parlament jí udělil Sacharovovu cenu v r. 1995, ale převzít ji mohla až o devět let později po svém propuštění.
Wei Ťing-šeng
Kruté podmínky ve vězení byly rovněž každodenní praxí čínského disidenta Wei Ťing-šenga, který cenu obdržel v r. 1996.
Přestože byl původně zastáncem maoistické kulturní revoluce, později ztratil iluze a začal prosazovat demokracii a lidská práva.
V r. 1978 umístil svůj manifest na „Zeď demokracie“ v Pekingu, v němž požadoval demokratizaci Číny.
Poté a po dalších aktivitách byl obviněn z osnování svržení vlády a poslán do vězení na 15 let.
Po svém propuštění v r. 1993, se ze svobody těšil jen dva roky, protože i nadále kritizoval nedostatečnou demokracii, a tak opět skončil za mřížemi.
Z důvodu zhoršujícího se zdraví a silného mezinárodního tlaku jej čínská vláda v r. 1997 propustila.
Nyní žije v USA.
Salima Ghezaliová
Někteří lidé považují média za nejlepší cestu k šíření svého poselství.
Alžířanka Salima Ghezaliová, držitelka ceny z r. 1997, založila své vlastní noviny, aby mohla propagovat svobodu médií a práva žen.
Ve svých článcích se vyslovuje proti cenzuře a špatnému zacházení se žurnalisty v Alžírsku a hovoří o nutnosti nalézt řešení krize v Alžírsku, přičemž poukazuje na velký počet obětí z řad obyvatelstva a novinářů.
Její práce sklidila kritiku alžírských úřadů, které nechaly noviny zrušit.
Ona nicméně dále bojuje za své cíle a za budoucí demokratické Alžírsko.
Ibrahim Rugova
Nenásilný boj byl také mottem druhého kosovského držitele ceny.
Ibrahim Rugova byl politickým vůdcem kosovských Albánců a jedním z 215 signatářů, kteří se postavili proti Miloševičovu rozhodnutí změnit statut Kosova.
Protože byl přesvědčen o důležitosti míru, stál v čele nenásilné opozice srbského režimu, trvale podporoval nezávislost Kosova, ale zároveň se důrazně stavěl proti násilí jako prostředku k jejímu dosažení.
I.
Rugova byl prohlášen prezidentem Republiky Kosovo ve stejném roce, kdy mu byla udělena Sacharovova cena – v r. 1998.
1999-2001
Xanana Gusmão ¡Basta Ya Nurit Peled-Elhanan Izzat Ghazzawi Dom Zacarias Kamwenho Xanana Gusmão
Již více než dvacet let lidé ve Východním Timoru bojují za nezávislost.
Během snah Indonésie o destabilizaci země násilím a silou se Xananu Gusmãovi podařilo ve Východním Timoru shromáždit opozici a udržet její jednotu.
Svých ideálů se nevzdal ani po svém zatčení a bojoval za mír a solidaritu lidu v této oblasti.
Parlament jeho snažení ocenil v r. 1999.
Jeho sen se splnil v r. 2002, když se Východní Timor stal nezávislým státem.
Xanana Gusmão byl zvolen prvním prezidentem země.
¡Basta Ya!
Většina obyvatel EU žije v míru, ale o lidech narozených na severu Španělska to neplatí.
Lidé žijící v Baskicku jsou oběťmi teroristických útoků od 60. let minulého století.
Navzdory teroristům se hnutí ¡Basta Ya! skládá z jednotlivců a skupin, kteří mobilizují ostatní proti terorismu.
Skupina také poskytuje podporu obětem teroristických útoků.
Skupina ¡Basta Ya! obdržela Sacharovovu cenu v r. 2000.
Nurit Peled-Elhananová
Izraelka Nurit Peled-Elhananová ztratila svou třináctiletou dceru při sebevražedném bombovém útoku v Jeruzalémě.
Neztratila však naději, naopak našla vnitřní sílu k aktivní podpoře dialogu mezi těmito dvěma komunitami.
Izzat Ghazzawi
Palestinec Izzat Ghazzawi píše romány o utrpení způsobeném izraelskou okupací palestinských území.
Rovněž on přišel v konfliktu o dítě a za své politické aktivity byl několikrát uvězněn izraelskými úřady.
Dom Zacarias Kamwenho
Obyvatelé Angoly si po vyhlášení nezávislosti v 70. letech asi nepředstavovali, že občanská válka, která brzy poté vypukla, bude trvat přibližně 26 let.
Důsledky byly ničivé: jedna třetina obyvatelstva musela opustit svůj domov, mnoho žen bylo znásilněno a chlapci ztratili svou nevinnost výcvikem na dětské vojáky.
O mírové řešení usilovalo několik náboženských vůdců a občanských sdružení.
Jedním z nich byl arcibiskup Dom Zacarias Kamwenho.
Společně s ostatními aktivisty se účastnil mírových rozhovorů, které v r. 2002 vyústily v příměří.
Evropský parlament jeho odvahu a snahu o smíření ocenil v r. 2001.
2002-2004
Oswaldo Payá Kofi Annan and the UN secretariat Belarusian association of journalists Oswaldo Payá
Lze zvítězit nad diktaturou legálními prostředky?
Oswaldo José Payá Sardiñas by řekl, že ano.
Tento kubánský aktivista nevytvořil armádu rebelů pro boj s režimem Fidela Castra.
Místo toho se snaží prosadit reformu systému legálním způsobem.
V 90. letech minulého století se dvakrát snažil uspět jako kandidát do kubánského parlamentu.
Přes negativní reakci ze strany vlády spoluzaložil projekt Varela, jehož cílem bylo zajištění svobody projevu, svobodných pluralitních voleb a propuštění všech politických vězňů.
Pod tyto požadavky se podepsalo přibližně 25 000 Kubánců.
I přes tuto podporu Havana nejenže ignorovala požadavky na referendum, ale v březnu 2003 odsoudila dvě třetiny aktivistů (75 lidí) na dlouhou dobu do vězení.
Kofi Annan a OSN
Organizace spojených národů byla založena na základě přesvědčení, že uznání důstojnosti a rovných práv pro všechny přinese svobodu, spravedlnost a mír ve světě.
OSN tento cíl sleduje již více než 60 let.
Často jde o boj, který stojí lidi život.
Byl to i případ vysokého komisaře OSN pro lidská práva Sergia Vieiry de Mello, který byl v r. 2003 zabit v Iráku, kde pobýval jako zvláštní zástupce generálního tajemníka OSN Kofiho Annana.
Když EP v r. 2003 Sacharovovu cenu udělil Kofimu Annanovi a všem zaměstnancům OSN, byla výrazem uznání jejich snahy o dosažení míru a poctou všem pracovníkům OSN, kteří v tomto boji přišli o život.
Běloruská asociace novinářů
Boj za svobodu médií v Evropě dosud není u konce.
Cenzura, obtěžování, vyhoštění a trestní stíhání jsou pro novináře v Bělorusku běžnou praxí.
Naštěstí nejsou sami.
Běloruská asociace novinářů je známá svým zaujetím a bojem za svobodu slova a svobodu informací o lidských právech.
K jejich cílům patří vybudování a prosazování nezávislé a profesionální žurnalistiky v Bělorusku.
Asociaci byla cena udělena v r. 2004.
2005
Ladies in White Reporters without borders Hauwa Ibrahim Ženy v bílém
Bílá je též symbolickou barvou kubánského hnutí „Ženy v bílém“.
Tato skupina matek a dcer organizuje pokojné protesty proti uvěznění svých manželů a synů, zatčených za kritiku politické nesvobody v této zemi.
Svoji činnost zahájily v r. 2003 po uvěznění zhruba 80 disidentů.
Nejdříve se soustředily na psaní dopisů vládě.
Pak se rozhodly vydat do ulic.
Můžete je vidět každou neděli na náboženských bohoslužbách v Havaně, po kterých vyjdou ven a volají po osvobození svých mužů.
Jsou oblečeny v bílé barvě, která je symbolem čistoty a nevinnosti a náplní jejich činnosti je respektování lidských práv a nesvoboda v politice země.
Ženy v bílém obdržely Sacharovovu cenu v r. 2005.
Reportéři bez hranic
Práce novináře může být dosti nebezpečná, zvlášť když působíte v nedemokratické zemi nebo ve válečné zóně.
Jedním z nejznámějších zastánců svobody médií je pařížská nevládní organizace Reportéři bez hranic.
Jejich kampaně se zaměřují na zvyšování povědomí o významu svobody tisku a na informování o novinářích, kteří jsou oběťmi pronásledování, věznění nebo cenzury.
Díky rozsáhlé síti národních a oblastních poboček tato organizace působí na pěti kontinentech.
V rámci boje proti cenzuře rovněž publikuje články, které byly v zemi jejich původu zakázány, a nabízí praktickou podporu od příspěvků rodině uvězněných žurnalistů až po propagační novinářské bundy pro ty, kteří pracují ve válečných zónách.
Organizace obdržela Sacharovovu cenu v r. 2005.
Hauwa Ibrahimová
Amputace ruky jako trest za krádež?
Ukamenování za cizoložství?
Tyto praktiky jako by patřily do středověku.
Ne však v severní Nigérii, kde se doposud uplatňuje extrémní forma islámského práva šaría.
Hauwa Ibrahimová je jednou z několika advokátek, které bojují za lidská práva a proti náboženskému fundamentalismu v zemi.
Během své praxe působila jako obhájkyně v několika případech, ve kterých hrozil trest smrti nebo krutý trest.
Horlivě též podporuje vzdělávání, které považuje za způsob posílení žen a za nejlepší obranu pro ty, kteří trpí největším strádáním.
Hauwa Ibrahimová Sacharovovu cenu obdržela v r. 2005.
2006-2008
Aliaksandr Milinkevich Salih Mahmoud Osman Hu Jia Aljaksandr Milinkevič
Bělorusko bylo po léta nazýváno poslední diktaturou v Evropě.
Aljaksandr Milinkevič, držitel Sacharovovy ceny z r. 2006, svůj život zasvětil přeměně své země na demokratický stát, který plně respektuje lidská práva.
Když se Milinkevič stal oficiálním kandidátem jednotné demokratické opozice v Bělorusku na prezidenta, ztělesňoval alternativu k režimu nastolenému Alexandrem Lukašenkem.
Lukašenko však volby v r. 2006 vyhrál.
Přestože EU tvrdila, že výsledky byly zmanipulovány, Milinkevič dokázal získat podporu více než 6 % obyvatel.
Od té doby je opakovaně zatýkán a pod různými záminkami vězněn.
Sálih Mahmúd Usmán
Súdán se stal synonymem pro nestabilitu a utrpení.
I přes neustálé nebezpečí jsou však stateční lidé, kteří pomáhají obětem občanských válek.
Jedním z nich je Sálih Mahmúd Usmán.
Poskytoval právní a lékařskou pomoc osobám, jejichž lidská práva byla porušována.
Zaplatil za to vysokou cenu.
Súdánská vláda jej uvěznila na více než sedmnáct měsíců a členové jeho rodiny byli zabiti nebo vyhozeni z domu milicemi.
Ve svém boji za spravedlnost nicméně pokračoval a v současné době je poslancem v súdánském národním parlamentu.
Pan Usmán obdržel Sacharovovu cenu v r. 2007.
Hu Jia
This year's Sakharov Prize goes to Hu Jia, a prominent human rights activist and dissident in the People's Republic of China.
He has embraced a wide range of causes, including environmental issues, HIV/AIDS advocacy and a call for an official enquiry into the 1989 Tiananmen Square massacre.
He also acted as a coordinator of the "barefoot lawyers movement".
Having already been arrested several times, he spoke to MEPs in November 2007 under house arrest via a conference call during a public meeting of the EP Human Rights Subcommittee on human rights in China in the run-up to the Olympic Games.
As a result he was charged by the authorities with "inciting subversion of state power" and sentenced on 3 April 2008 to three-and-a-half years in jail.
CS
1
PHOTO
20081126PHT43097.jpg
CS
2
DIAPOPHOTO
20081028PHT40774.jpg
CS
3
DIAPOPHOTO
20081124PHT43002.jpg
CS
4
DIAPOPHOTO
20081124PHT43004.jpg
CS
5
DIAPOPHOTO
20081124PHT42998.jpg
CS
6
DIAPOPHOTO
20081028PHT40770.jpg
CS
7
DIAPOPHOTO
20081103PHT41257.jpg
CS
8
DIAPOPHOTO
20081110PHT41696.jpg
CS
9
DIAPOPHOTO
20081124PHT42990.jpg
CS
10
DIAPOPHOTO
20081028PHT40772.jpg
CS
11
DIAPOPHOTO
20081124PHT42996.jpg
CS
12
DIAPOPHOTO
20081110PHT41690.jpg
CS
13
DIAPOPHOTO
20081028PHT40768.jpg
CS
14
DIAPOPHOTO
20081028PHT40778.jpg
CS
15
DIAPOPHOTO
20081103PHT41261.jpg
CS
16
DIAPOPHOTO
20081028PHT40766.jpg
CS
17
DIAPOPHOTO
20081028PHT40764.jpg
CS
18
DIAPOPHOTO
20081028PHT40776.jpg
CS
19
DIAPOPHOTO
20081124PHT43000.jpg
CS
20
DIAPOPHOTO
20081028PHT40780.jpg
CS
21
DIAPOPHOTO
20081110PHT41694.jpg
CS
22
DIAPOPHOTO
20081103PHT41259.jpg
CS
23
DIAPOPHOTO
20081110PHT41692.jpg
CS
24
DIAPOPHOTO
20081124PHT42994.jpg
CS
25
DIAPOPHOTO
20081124PHT42992.jpg
CS
26
DIAPOPHOTO
20081124PHT42988.jpg
CS
27
DIAPOPHOTO
20081022PHT40473.jpg
-//EP//DTD IM-PRESS 20050901 FEA DOC XML V0//EN
-//EP//STYLESHEET IM-PRESS 20050901 FEA DOC XML V0//EN
