30.1.2012 RESOLUTSIOONI ÜHISETTEPANEK vastavalt kodukorra artikli 110 lõikele 4,
asendades järgmiste fraktsioonide esitatud resolutsiooni ettepanekuid:
ALDE ( B7‑0017/2012 )
S&D ( B7‑0019/2012 )
ECR ( B7‑0020/2012 )
Verts/ALE ( B7‑0041/2012 )
PPE ( B7‑0042/2012 )
Iraan ja tema tuumaprogramm
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
,
Lena Kolarska-Bobińska
,
Elmar Brok
,
Ioannis Kasoulides
,
Arnaud Danjean
,
Cristian Dan Preda
,
Mario Mauro
,
Michael Gahler
,
Ria Oomen-Ruijten
,
Paweł Zalewski
,
Tunne Kelam
,
Roberta Angelilli
,
Laima Liucija Andrikienė
,
Krzysztof Lisek
,
Gabriele Albertini
,
Elena Băsescu
fraktsiooni PPE nimel
María Muñiz De Urquiza
,
Ana Gomes
fraktsiooni S&D nimel
Marietje Schaake
,
Johannes Cornelis van Baalen
,
Alexander Alvaro
,
Charles Goerens
,
Frédérique Ries
fraktsiooni ALDE nimel
Daniel Cohn-Bendit
,
Rebecca Harms
fraktsiooni Verts/ALE nimel
Charles Tannock
,
Geoffrey Van Orden
fraktsiooni ECR nimel
PE479.455v01-00 } PE479.457v01-00 } PE479.458v01-00 } PE479.459v01-00 } PE479.460v01-00 } RC1 Euroopa Parlamendi resolutsioon Iraani ja tema tuumaprogrammi kohta
Euroopa Parlament ,
– võttes arvesse oma varasemaid resolutsioone Iraani kohta,
– võttes arvesse ELi kõrge esindaja 22. jaanuari 2011. aasta avaldust, mille ta tegi E3+3 riikide nimel pärast 21.–22. jaanuaril 2011 Istanbulis Iraaniga peetud läbirääkimisi,
– võttes arvesse ELi kõrge esindaja 21. oktoobri 2011. aasta kirja Iraani Islamivabariigi kõrgeima riikliku julgeolekunõukogu sekretärile Saeed Jalilile,
– võttes arvesse Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri (IAEA) peadirektori 8. novembri 2011. aasta aruannet tuumarelva leviku tõkestamise lepingu kaitsemeetmete lepingu ning ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonide asjaomaste sätete rakendamise kohta Iraani Islamivabariigis,
– võttes arvesse IAEA juhatajate nõukogu 18. novembri 2011. aasta resolutsiooni,
– võttes arvesse ELi kõrge esindaja 18. novembri 2011. aasta avaldust IAEA juhatajate nõukogu resolutsiooni kohta,
– võttes arvesse ELi kõrge esindaja 29. novembri 2011. aasta avaldust Ühendkuningriigi Teherani saatkonna ründamise ja rüüstamise kohta,
– võttes arvesse Euroopa Ülemkogu 9. detsembri 2011. aasta järeldusi,
– võttes arvesse nõukogu 14. novembri 2011. aasta, 1. detsembri 2011. aasta ja 23. jaanuari 2012. aasta järeldusi Iraani kohta,
– võttes arvesse, et Iraan on alla kirjutanud tuumarelva leviku tõkestamise lepingule ja seda, et kõik lepinguosalised riigid peavad täielikult täitma kõiki võetud kohustusi, ning et vastavalt lepingu artiklitele 1 ja 2 on lepinguosalistel riikidel õigus ilma diskrimineerimiseta arendada tuumaenergia uurimist, tootmist ja kasutamist rahuotstarbelistel eesmärkidel,
– võttes arvesse parlamendi väliskomisjoni soovitust nõukogule teostada järjekindlat poliitikat juhul, kui selliste režiimide juhid, mille suhtes EL kohaldab piiranguid, tegutsevad ELi piirides oma isiklikes ja ärihuvides,
– võttes arvesse kodukorra artikli 110 lõiget 4,
A. arvestades, et tuumarelva leviku tõkestamise lepingu ratifitseerimisega on Iraan loobunud õigusest omandada tuumarelva ning tal on õiguslik kohustus deklareerida kogu oma tuumategevus, sealhulgas tuumamaterjalid, ja seada need IAEA kaitsemeetmete alla;
B. arvestades, et Iraanil on endiselt täitmata kõigist asjaomastest ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonidest, millest kõige viimane on resolutsioon 1929 (2010), tulenevad kohustused, samuti kõik IAEA juhatajate nõukogu nõuded, mis näevad ette agentuuri täieliku ja tingimusteta juurdepääsu kõigile objektidele, seadmetele, isikutele ja dokumentidele, mis võimaldaks Iraani tuumaprogrammi nõuetekohaselt kontrollida ning laseks agentuuril täita oma ülesannet tuumajärelevalve teostajana;
C. arvestades, et IAEA 2011. aasta novembri aruandes väljendatakse tõsist muret Iraani tuumaprogrammi võimaliku sõjalise mõõtme pärast, kuna endiselt võivad jätkuda mõningad tuumalõhkeseadme väljatöötamisega seotud tegevused;
D. arvestades, et 27. detsembril 2011 ähvardas Iraani asepresident Reza Rahimi kasutada sõjalist jõudu Hormuze väina sulgemiseks, juhul kui kehtestatakse sanktsioonid Iraani naftaekspordile; arvestades, et vastuseks sellele ähvardusele on piirkonda viidud täiendavalt Euroopa ja USA merejõudusid ning kogu piirkonnas on välja kuulutatud kõrgendatud lahinguvalmidus;
E. arvestades, et Iraan on tuumarelva leviku tõkestamise lepingust tulenevaid kohustusi rikkudes salaja rajanud Qomi lähedal Fordow’s uraani rikastamise rajatise ning teavitas IAEAd sellest alles hulk aega pärast ehituse alustamist; arvestades, et selline salatsemine vähendab veelgi usku Iraani kinnitustesse, nagu oleks tema tuumaprogramm puhtalt tsiviilotstarbeline;
F. arvestades, et 5. jaanuaril 2012 andis Türgi välisminister Ahmet Davutoğlu Iraanile üle ELi kõrge esindaja kutse jätkata tuumakõnelusi E3+3 riikidega; arvestades, et Türgi välisministri visiidi ajal teatas Iraani välisminister Ali Akbar Salehi, et Iraan on valmis kõnelusi jätkama;
G. arvestades, et ELi välisministrid on kokku leppinud täiendavates Iraani-vastastes piirangutes energiavaldkonnas (s.h Iraani toornafta ELi importimise järkjärguline keelustamine), finantssektoris (s.h Iraani Keskpanga vastased sanktsioonid) ja transpordisektoris, samuti täiendavates ekspordipiirangutes, eelkõige kulla ja tundlike kahese kasutusega kaupade ja tehnoloogia osas, ning piirangutes täiendavatele isikutele ja üksustele, millest mitmed kuuluvad islami revolutsioonilise kaardiväe kontrolli alla;
H. arvestades, et nõukogu kinnitas taas oma kindlat kavatsust teha kooskõlas kahesuunalise lähenemisviisiga tööd Iraani tuumaküsimusele diplomaatilise lahenduse leidmiseks;
I. arvestades, et nõukogu kinnitas veel kord, et ELi eesmärk on endiselt pikaajaline terviklahendus, mis veenaks rahvusvahelist üldsust Iraani tuumaprogrammi täielikult rahumeelses iseloomus ning austaks seejuures Iraani seaduslikku õigust tuumaenergia rahuotstarbelisele kasutamisele vastavalt tuumarelva leviku tõkestamise lepingule;
1. kinnitab, et Iraani tuumaprogrammiga kaasnev tuumarelva leviku oht valmistab Euroopa Liidule jätkuvalt tõsist muret, ning peab väga murettekitavaks IAEA aruandes esitatud avaldust, et usaldusväärse teabe põhjal võib järeldada, et Iraan on läbi viinud tuumalõhkeseadme väljaarendamiseks vajalikke tegevusi;
2. taunib kindlalt rikastamistegevuse kiirendamist Iraanis, mis on vastuolus ÜRO Julgeolekunõukogu kuue resolutsiooni ja IAEA juhatuse 11 resolutsiooniga ning millest annab tunnistust Qomi lähedal Fordow’s asuvas allmaa rajatises hiljaaegu alanud töö uraani rikastamiseks kuni 20% tasemeni;
3. kordab oma üleskutset Iraanile lõpetada sellise rikastamistehnoloogia väljatöötamine, mis läheb palju kaugemale vajadusest tagada turvaline kütusega varustamine tsiviilotstarbel ning ei arvesta rahvusvahelise üldsuse murega varjatud sõjaliste eesmärkide pärast;
4. toetab nõukogu kehtestatud täiendavaid piirangumeetmeid Iraani energia- ja finantssektori suhtes ning täiendavaid sanktsioone isikute ja üksuste suhtes, kellest mitmed kuuluvad islami revolutsioonilise kaardiväe kontrolli alla; tunnistab, et sanktsioonidest ja diplomaatilistest meetmetest võiks olla kasu, et panna Iraani valitsus aktsepteerima ja täitma ÜRO resolutsioone, mis hoiaks ära sõjalise sekkumise vajaduse; märgib, et sanktsioonid iseenesest ei ole eesmärk ning et siiani ei ole ELi Iraani-vastased sanktsioonid oma eesmärki täitnud;
5. märgib, et kavas on Iraani toornafta ELi importimise järkjärguline keelustamine ning juba sõlmitud lepinguid võib veel täita kuni 1. juulini 2012; palub nõukogul otsustada, milliste abinõudega neutraliseerida impordikeelu mõju ELi liikmesriikidele;
6. nõuab, et sanktsioonid või piirangumeetmed oleksid sihipärased ja eesmärgi suhtes proportsionaalsed, et nendega püütaks mõjutada üksnes repressiivsete või kuritegelike režiimide vastutavat ladvikut ja vastutust kandvaid valitsusväliseid osapooli nurjunud riikides, ning võimalikult piirataks nende negatiivset mõju tsiviilelanikele, eriti kõige kaitsetumatele rahvastikurühmadele;
7. toetab nõukogu kindlat kavatsust töötada kahesuunalist lähenemisviisi järgides Iraani tuumaküsimusele diplomaatilise lahenduse leidmiseks ning ELi eesmärki jõuda püsiva ja põhjaliku lahenduseni; kutsub Iraani ametivõime andma positiivset vastust ELi kõrge esindaja 21. oktoobri 2011. aasta kirjas tehtud ettepanekule pidada sisulisi läbirääkimisi, ning selgelt ilmutama valmisolekut osaleda usalduse suurendamise meetmetes ja eeltingimusi esitamata sisulistes kõnelustes, et praegu muret valmistavat tuumaküsimust tõsiselt käsitleda;
8. pöördub veel kord Iraani ametivõimude poole üleskutsega täita tuumarelva leviku tõkestamise lepingust tulenevad kohustused; kutsub Iraani parlamenti ja valitsust ratifitseerima ja rakendama lisaprotokolli ning täielikult täitma üldise kaitsemeetmete lepingu sätteid;
9. nõuab tungivalt, et Iraan teeks IAEAga igakülgset koostööd kõigis lahendamata küsimustes, eelkõige nendes, mis tekitavad muret Iraani tuumaprogrammi võimaliku sõjalise mõõtme pärast, tagaks muu hulgas viivitamata juurdepääsu kõigile IAEA poolt nõutud objektidele, seadmetele, isikutele ja dokumentidele ega vastustaks inspektorite määramist; rõhutab, kui tähtis on tagada IAEAle kõik vajalikud vahendid ja volitused Iraanis tehtava töö lõpuleviimiseks;
10. toetab IAEA pingutusi Iraani tuumaprogrammi väljatöötamise jälgimisel, et anda rahvusvahelisele üldsusele olukorrast täpne ülevaade;
11. tõdeb, et dialoog ja koostöö Türgiga võib olla oluline tegur kokkuleppe saavutamisel;
12. mõistab teravalt hukka Iraani ähvarduse sulgeda Hormuze väin; nõuab tungivalt Iraani ametivõimudelt, et nad ei sulgeks Hormuze väina; on veendunud, et selline tegu võib põhjustada piirkondliku konflikti ning vallandada rahvusvahelised vastumeetmed;
13. tunneb kahetsust Hiina ja Venemaa jätkuva keeldumise pärast toetada ÜRO Julgeolekunõukogus Iraani-vastaseid sanktsioone; kutsub Venemaad üles lõpetama Iraani tuumatööstuse arendamise toetamise seniks, kuni Iraan on ÜRO asjaomastest resolutsioonidest tulenevad kohustused täielikult täitnud;
14. mõistab teravalt hukka 29. novembril 2011. aastal toimunud rünnaku Ühendkuningriigi Teherani saatkonnale; kutsub Iraani valitsust üles täitma oma rahvusvahelisi kohustusi, sh Viini konventsiooni, ning kaitsma diplomaate ja saatkondi;
15. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon komisjoni asepresidendile ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale, nõukogule, komisjonile, liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele, Türgi valitsusele ja parlamendile, Hiina Rahvavabariigi valitsusele ja parlamendile, Venemaa Föderatsiooni valitsusele ja parlamendile, IAEA peadirektorile, ÜRO peasekretärile ning Iraani Islamivabariigi kõrgeima juhi kantseleile, valitsusele ja parlamendile.
