P6_TA(2007)0383
Roheline raamat ühenduse tarbijaõigustiku läbivaatamise kohta
A6-0281/2007
Euroopa Parlamendi 6. septembri 2007. aasta resolutsioon rohelise raamatu kohta, mis käsitleb ühenduse tarbijaõigustiku läbivaatamist ( 2007/2010(INI) )
Euroopa Parlament
, –
võttes arvesse rohelist raamatut ühenduse tarbijaõigustiku läbivaatamise kohta ( KOM(2006)0744 ) ja EÜ tarbijaõiguse lühikokkuvõtet – võrdlevat analüüsi http://ec.europa.eu/consumers/cons_int/safe_shop/acquis/comp_analysis_en.pdf
;
–
võttes arvesse kehtivaid ühenduse õigusakte tarbijakaitse, elektroonilise kaubanduse ja infoühiskonna arengu valdkonnas;
–
võttes arvesse oma 23. märtsi 2006. aasta resolutsiooni Euroopa lepinguõiguse ja ühenduse õigustiku muutmise kohta: tulevikuplaanid ELT C 292 E 1.12.2006, lk 109.
, 7. septembri 2006. aasta resolutsiooni Euroopa lepinguõiguse kohta ELT C 305 E 14.12.2006, lk 247.
ja 21. juuni 2007. aasta resolutsiooni tarbijate usalduse kohta digitaalses keskkonnas Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2007)0287 .
;
–
võttes arvesse 10. aprillil 2007. aastal Euroopa Parlamendis toimunud avalikku kuulamist ühenduse tarbijakaitseõigustiku läbivaatamise teemal;
–
võttes arvesse kodukorra artiklit 45;
–
võttes arvesse siseturu- ja tarbijakaitsekomisjoni raportit ja majandus- ja rahanduskomisjoni ning õiguskomisjoni arvamusi ( A6-0281/2007 ),
A.
arvestades, et 48 % jaemüügiettevõtetest on valmis tegema piiriüleseid tehinguid, kuid ainult 29 % teevad neid ka tegelikult; arvestades ühtlasi, et 43 % jaemüügiettevõtetest arvavad, et nende piiriüleste müügitehingute arv kasvaks, kui tarbijatega tehtavaid tehinguid reguleerivad õigusaktid oleksid kogu Euroopa Liidus samad Ettevõtete hoiakutest piiriülese kaubanduse ja tarbijakaitse kohta, Eurobaromeetri kiiruuring 186, detsember 2006.
;
B.
arvestades, et pooled eurooplased (50 %) suhtuvad piiriülestesse ostutehingutesse suurema umbusaldusega kui siseriiklikesse ostutehingutesse; arvestades, et üle kahe kolmandiku eurooplastest (71 %) on arvamusel, et piiriüleste ostude puhul on raskem lahendada selliseid probleeme nagu kaebused, tagastamised, hinnaalandid või garantiid Tarbijate kaitse siseturul, Eurobaromeetri eriuuring 252, september 2006.
;
C.
arvestades, et kõnealuse läbivaatamise eesmärgiks on saavutada tegelik tarbijate siseturg, kus valitseb õige tasakaal kõrgetasemelise tarbijakaitse ja ettevõtete konkurentsivõime vahel;
D.
arvestades, et 90 % Euroopa ettevõtetest on väga väikesed ettevõtted, mis oma olemusest tingitult loovad tarbijaga otsese usaldussuhte ning on tavaliselt väga kohalikud, ning seda eripära tuleks tarbijaõigustiku läbivaatamisel arvesse võtta;
E.
arvestades, et minimaalse ühtlustamise lähenemisviisiga ei saavutata ühtlustamise eesmärki ja et 20 aasta jooksul pole arenev tarbijaõigustik olnud võimeline looma üldsusele kasuks tulevat integreeritud jaemüügi siseturgu;
F.
arvestades, et rohelises raamatus nimetatud kaheksat tarbijakaitsealast direktiivi Nõukogu 20. detsembri 1985. aasta direktiiv 85/577/EMÜ tarbija kaitsmise kohta väljaspool äriruume sõlmitud lepingute korral (EÜT L 372, 31.12.1985, lk 31).
Nõukogu 13. juuni 1990. aasta direktiiv 90/314/EMÜ reisipakettide, puhkusepakettide ja ekskursioonipakettide kohta (EÜT L 158, 23.6.1990, lk 59).
Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiiv 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes (EÜT L 95, 21.4.1993, lk 29).
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. oktoobri 1994. aasta direktiiv 94/47/EÜ ostjate kaitse kohta, mis puudutab kinnisvara osaajalise kasutamise õiguse ostulepingute teatavaid aspekte (EÜT L 280, 29.10.1994, lk 83).
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. mai 1997. aasta direktiiv 97/7/EÜ tarbijate kaitse kohta sidevahendi abil sõlmitud lepingute korral (EÜT L 144, 4.6.1997, lk 19).
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 1998. aasta direktiiv 98/6/EÜ tarbijakaitse kohta tarbijatele pakutavate toodete hindade avaldamisel (EÜT L 80, 18.3.1998, lk 27).
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. mai 1998. aasta direktiiv 98/27/EÜ tarbijate huve kaitsvate ettekirjutuste kohta (EÜT L 166, 11.6.1998, lk 51).
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. mai 1999. aasta direktiiv 1999/44/EÜ tarbekaupade müügi ja nendega seotud garantiide teatavate aspektide kohta (EÜT L 171, 7.7.1999, lk 12).
on vaja lihtsustada ja ühtlustada, et vältida killustumist ja tagada ühenduse tarbijaõigustiku ajakohastamine;
G.
arvestades, et on otsustatud ühenduse 493 miljoni tarbija heaks viia lõpule siseturu loomine ja kõrvaldada lepingu- ja kaubandusõigusest järelejäänud konkurentsitakistused;
H.
arvestades, et tõstmaks eurooplaste usaldust siseturu vastu, on vaja pakkuda nii tarbijatele kui ka ettevõtjatele rohkem õiguskindlust ning tagada kehtivate õigusaktide tõhus kohaldamine;
I.
arvestades, et tarbijalepinguõiguse läbivaatamisel tuleks aluseks võtta lepinguõiguse alal käimasolev töö ja Euroopa lepinguõiguse ühtse viiteraamistiku loomine, ning et läbivaatamine peaks olema neisse sidusalt integreeritud,
1.
tervitab komisjoni rohelist raamatut ühenduse tarbijaõigustiku läbivaatamise kohta, eelkõige selles seatud eesmärki moderniseerida, lihtsustada ja parandada ettevõtjaid ja tarbijaid puudutavat regulatiivkorda, lihtsustades seega piiriülest kaubandust ja tugevdades tarbijate usaldust;
Õigustiku läbivaatamise kohaldamisala
2.
soovitab, et õigustiku läbivaatamise kohaldamisala keskenduks ajakohastamisele ja sidususe loomisele rohelises raamatus nimetatud kaheksa tarbijakaitsedirektiivi vahel; kutsub komisjoni üles esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruannet Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2000. aasta direktiivi 2000/31/EÜ (infoühiskonna teenuste teatavate õiguslike aspektide, eriti elektroonilise kaubanduse kohta siseturul (direktiiv elektroonilise kaubanduse kohta)) EÜT L 178, 17.7.2000, lk 1.
rakendamise kohta, tehes aruandes kindlaks tarbijate usaldusega seotud probleemid;
3.
usub, et on ülimalt oluline, et ühenduse seadusandja võtaks meetmeid igasuguste vastuolude likvideerimiseks läbivaadatavate tarbijadirektiivide vahel;
4.
usub, et on esmatähtis omada selget ülevaadet sellest, kuidas erinevad õiguslikud ja regulatiivsed korrad, mis mõjutavad tarbija- ja äriõigustegevust ELi tasandil, mõjutavad üksteist vastastikku ja toimivad koos, eriti mis puudutab läbivaatamise tulemusena loodud instrumentide suhet kollisiooninorme Ettepanek võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus lepinguliste kohustuste suhtes kohaldatava õiguse kohta (Rooma I) ( KOM(2005)0650 ) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. juuli 2007. aasta määrus (EÜ) nr 864/2007 lepinguväliste võlasuhete suhtes kohaldatava õiguse kohta (Rooma II) (ELT L 199, 31.7.2007, lk 40).
käsitlevate ja muude päritoluriigi põhimõttel loodud vahenditega (nt direktiiv elektroonilise kaubanduse kohta);
Üldised õigusliku reguleerimise põhimõtted
Kombineeritud lähenemisviisi valimine
5.
väljendab oma eelistust sega- või kombineeritud lähenemisviisi vastuvõtmise suhtes, milles horisontaalse instrumendi põhieesmärk on tagada olemasolevate õigusaktide sidusus ja võimaldada täita tühimikud kõigi direktiivide ühiste küsimuste koondamise teel järjepidevasse õigusesse; on seisukohal, et spetsiifilisi küsimusi, mis jäävad horisontaalse instrumendi kohaldamisalast välja, tuleb jätkuvalt käsitleda eraldi valdkondlikes direktiivides;
6.
on seisukohal, et horisontaalset instrumenti tuleb korrapäraselt läbi vaadata ja hinnata selle tõhusust ja mõju, et vajaduse korral seda muuta;
7.
ei poolda asjaolu, et ühenduse õigustiku läbivaatamist kasutatakse ettekäändena õigusakti kohaldamisala laiendamiseks olemasolevatele valdkondlikele direktiividele või täiendavate direktiivide kaasamiseks;
Horisontaalse instrumendi kohaldamisala
8.
on seisukohal, et horisontaalset instrumenti tuleb ulatuslikult kohaldada kõigi tarbijatega sõlmitavate lepingute suhtes tervikuna, olenemata sellest, kas tegemist on riigisisese või piiriülese tehinguga, et vältida uue takistusi põhjustava dokumendi kehtestamist ja tarbijatele lepingu olemusest sõltuvate erinevate õiguskordade pealesundimist;
Ühtlustamisaste
9.
tuletab meelde, et ühtlustamine ei tohiks langetada teatavate siseriiklike sätetega saavutatud tarbijakaitse taset, vaid selle abil tuleks saavutada kõigis liikmesriikides võrreldav tarbijakaitsetase;
10.
tervitab komisjoni ettepanekut horisontaalse instrumendi kohta ja tunnistab nn tarbijaõiguste põhidirektiivi võimalikke eeliseid; soovitab, et läbivate poliitikavaldkondadega horisontaalne instrument, mis peaks aitama suurendada terminoloogia sidusust ning kõrvaldama seaduslüngad ja ebajärjekindluse, peaks lähtuma täieliku sihipärase ühtlustamise põhimõttest;
11.
soovitab, et läbivaadatavad valdkondlikud instrumendid põhineksid minimaalse ühtlustamise põhimõttel, millele lisandub kooskõlastatava valdkonna osas vastastikuse tunnustamise põhimõte; märgib siiski, et see ei välista täielikku sihipärast ühtlustamist, kui see tarbijate ja ettevõtjate huvides vajalikuks osutub;
12.
tuletab meelde, et praeguse õiguse kohaselt määratakse kooskõlastamata valdkondade puhul kohaldatav õigus kindlaks rahvusvahelise eraõiguse eeskirjade alusel, eelkõige Rooma 19. juuni 1980. aasta lepinguliste kohustuste suhtes rakendatava õiguse konventsiooni (Rooma I) alusel; sellega seoses on käimasolevate arutelude käigus oluline vältida lahknevusi nimetatud konventsiooni ja konkreetsete ühenduse õigusaktide vahel;
13.
soovitab valdkondlikesse õigusaktidesse lisada siseturu kaitseklausel, võimaldamaks tarbijatel siseturust täielikult kasu saada;
HORISONTAALSE INSTRUMENDI SISU JA VASTUSED ROHELISELE RAAMATULE
14.
märgib, et rohelise raamatu I lisa punktid 4 ja 5 sisaldavad põhjalikku loetelu tarbijalepinguid käsitlevate lepinguõiguslike küsimuste kohta ja et mõnda nendest küsimustest on juba käsitletud Euroopa lepinguõiguse ühtse tugiraamistiku töös ning paljud on suurel määral poliitilised küsimused, kus iga üldeeskirja osas, mis moodustab osa ühenduse tasandil ühtlustatud vahendist, peaks toimuma ulatuslik (sealhulgas avalik) arutelu ja käsitlemine;
15.
pooldab teatavate kõigi tarbijalepingute suhtes kohaldatavate läbivate põhimõtete lisamist horisontaalsesse instrumenti, kui need muudavad instrumendi sidusamaks, nt ühised määratlused, teabe esitamise nõude üldeeskirjad ja viis, kuidas toimib lepingu lõpetamise ja lepingust taganemise õigus;
"Tarbija" ja "ettevõtja" määratlus
16.
on seisukohal, et "tarbija" ja "ettevõtja" määratlused ei ole järjepidevad ei ühenduse ega siseriiklikes õigusaktides ja et oluline on neid mõisteid horisontaalses instrumendis täpsustada, sest need määravad tarbijaõiguse kohaldamisala;
17.
peab oluliseks vajadust määratleda "tarbijana" igasugune füüsiline isik, kelle tegutsemise eesmärk ei ole seotud tema ameti, äri või elukutsega; peab samuti vajalikuks määratleda "ettevõtjana" igasugune isik, kelle tegutsemise eesmärk on seotud tema ameti, äri või elukutsega.
18.
toetab lisaks horisontaalsesse instrumenti täiendavate määratluste, nagu "kirjalik vorm" ja "püsiv andmekandja", lisamist;
Hea usu ja õiglase tehingu üldpõhimõte
19.
ei poolda horisontaalsesse instrumenti tarbijalepingutele kohaldatava hea usu ja õiglase tehingu üldpõhimõtte sisseviimist;
Ebaõiglased tingimused
Kohaldamisala
20.
peab ebakohaseks kohaldada ebaõiglasi lepingutingimusi käsitlevaid eeskirju eraldi läbiräägitavate tingimuste suhtes, sest lepinguosaliste vabadust lepinguid sõlmida ei peaks piirama;
Tingimuste loetelu
21.
on seisukohal, et siseturu vastu tarbijate usalduse suurendamise eesmärgil tuleks teatavat paindlikkust säilitades kehtestada kaitsvam kord; kutsub komisjoni üles jätkama sellise kombinatsiooni kasutamise uurimist, milles on ühendatud keelustatud lepingutingimuste must nimekiri, eeldatavasti ebaõiglaste tingimuste hall nimekiri ja muud tingimused, mille ebaõiglast olemust võib tarbija tõestada kohtumenetluse kaudu, võttes aluseks ühtsed eelnevalt kindlaksmääratud kriteeriumid;
Ebaõiglaste tingimuste analüüsi maht
22.
lükkab tagasi idee laiendada ebaõiglaste lepingutingimuste analüüsi ulatust kõigile lepingu põhitingimustele, sealhulgas põhiobjekti määratluse ja hinna kohasuse tingimustele, võttes arvesse lepinguvabaduse põhimõtet;
Teavitamisnõuete täitmata jätmisest tulenevad lepingujärgsed tagajärjed
23.
on seisukohal, et käesolevas etapis on keerukas määratleda teavitamisnõuete täitmata jätmisest tulenevate lepingujärgsete tagajärgede kohta üldisi eeskirju, mis võtaksid arvesse iga lepingu iseloomulikke omadusi;
Lepingust taganemise õigus
Lepingust taganemise aeg ja lepingust taganemise ajavahemiku arvutamine
24.
rõhutab vajadust ühtlustada lepingust taganemise ajavahemiku alguse ja arvutamise viisid, eelistades kalendripäevade lugemise teel arvutamise moodust, et tugevdada tehingute õiguskindlust;
25.
on seisukohal, et lepingust taganemise ajavahemike pikkusi tuleb ühtlustada, kui see on objektiivselt põhjendatud;
Taganemisõiguse kasutamise kord
26.
rõhutab, et tarbija usaldus siseturu vastu suureneb, kui horisontaalses instrumendis nähakse ette, et tarbija saab lepingust taganeda; on seisukohal, et taganemise tingimusi tuleb ühtlustada, et parandada õiguskindlust nii tarbijate kui ettevõtjate jaoks; on lisaks seisukohal, et horisontaalses instrumendis peaks rõhutama, et tarbijal ei tuleks teha muid kulutusi peale kauba tagasisaatmisega kaasnevate otseste kulutuste;
27.
on seisukohal, et horisontaalse instrumendi puhul võivad liikmesriigid näha siseriiklikul tasandil ette lepingust taganemise õiguse alased erandid, kui leping on sõlmitud ametliku dokumendi kujul;
28.
usub, et lepingust taganemise standardvormi kehtestamine kõigis ühenduse keeltes lihtsustaks menetlusi, vähendaks kulusid ning suurendaks läbipaistvust ja tarbijate usaldust;
Üldiste lepinguliste õiguskaitsevahendite kehtestamine
29.
on seisukohal, et üldiste lepinguliste õiguskaitsevahendite kehtestamine ulatub käesolevast läbivaatamisest kaugemale, sest kõnealune mõiste kuulub igas liikmesriigis kehtiva lepinguõiguse valdkonda;
30.
tuletab meelde arutelu kollektiivsete hüvitusmeetmete (
collective redress
) teemal ja on seisukohal, et see väärib edasist arutamist;
Tarbekaupade müügi konkreetsed eeskirjad
Lepinguliigid
31.
peab asjakohaseks käsitleda digitaalsete kaupade ja teenuste, tarkvara ja andmete tarnimist käsitlevate lepingute sõlmimisega seonduvaid tarbijakaitsealaseid küsimusi, võttes arvesse direktiiviga 1999/44/EÜ (tarbekaupade müügi ja nendega seotud garantiide teatavate aspektide kohta) tagatud tarbijakaitse taset; palub komisjonil seda küsimust põhjalikult analüüsida, et teha kindlaks, kas on asjakohane teha ettepanek ühe või mitme erieeskirja kohta või laiendada ülalnimetatud direktiivis sätestatud eeskirju seda tüüpi lepingutele;
Avalikel enampakkumistel müüdavad kasutatud kaubad
32.
teeb ettepaneku jätta kõnealune küsimus horisontaalse instrumendi kohaldamisalast välja ja säilitada liikmesriikidele võimalus näha ette, et tarbekauba mõiste ei sisalda avalikel enampakkumistel müüdavaid kasutatud kaupu; soovitab siiski võtta vastu online-enampakkumisi käsitlevad erieeskirjad;
Tarnimise määratlus ja riski ülekandumise alased õigusnormid
33.
on seisukohal, et tarnimise määratlus ja riski ülekandumise alased õigusnormid on omavahel tihedas seoses; teeb seetõttu ettepaneku viia horisontaalsesse instrumenti sisse tarnimise ühtne määratlus, milles tuleks põhimõtteliselt anda eelistus lepingujärgsele kokkuleppele;
Kaupade nõuetele vastavus
34.
on seisukohal, et horisontaalse instrumendiga võiks pikendada seadustega ettenähtud garantiiaega, et see hõlmaks ajavahemikku, kui kaupu ei saa parandamise tõttu kasutada;
35.
rõhutab sellele vaatamata, et horisontaalses instrumendis ei tuleks ette näha eraldi eeskirju kasutatud kaupade jaoks, et oleks võimalik järgida eeskirju, mille liikmesriigid on oma juriidilistest traditsioonidest lähtuvalt vastu võtnud;
Tõendamiskohustus
36.
teeb ettepaneku säilitada ümberlükatava eelduse põhimõte oma olemasoleval kujul;
Kaebuste lahendamine
Õiguskaitsevahendite kasutamise kord 37.
on seisukohal, et horisontaalne instrument võiks kehtestada võimalike hüvitiste korra, juhuks kui lepingut ei täideta nõuetekohaselt, leping lõpetatakse ennetähtaegselt või kui esineb eriti tõsiseid lepingu rikkumisi;
Mittevastavustest teavitamine 38.
peab asjakohaseks, et horisontaalses instrumendis kõrvaldatakse mittevastavustest teavitamist puudutavad lahknevused, mis praegu segadust põhjustavad;
Tootja otsene vastutus nõuetele mittevastavuse korral 39.
leiab, et pole asjakohane kehtestada horisontaalse instrumendiga tootjate otsest vastutust toote mittevastavuse korral;
Kauba garantiid
40.
rõhutab, et kauba garantiiga seotud küsimuste kogum (sisu, ülekandmine, piirang) ei tulene õiguslikust raamistikust, vaid lepingu sõlmimise vabaduse põhimõttest; on seetõttu seisukohal, et nimetatud küsimused ei peaks horisontaalsesse instrumenti kuuluma;
Roheline raamat ja Euroopa lepinguõigus
41.
rõhutab, et käesolev tarbijalepinguid käsitlev läbivaatamine peaks ühtse viiteraamistiku väljatöötamisprotsessi raames olema sidusalt integreeritud lepinguõiguse alal üldiselt tehtavasse töösse; rõhutab seetõttu, et läbivaatamine ja ühtse viiteraamistiku väljatöötamine peavad toimuma teineteist täiendades, tunnistades samas, et sidususe saavutamine ei tohiks läbivaatamisprotsessi takistada ega edasi lükata;
Tarbijaõiguse tõhus kohaldamine
42.
rõhutab vajadust tagada tarbijaõiguse tõhusus, et tugevdada tarbijate usaldust siseturu vastu;
43.
nõuab tungivalt, et komisjon parandaks olemasolevaid tarbijakaitse ja tarbija tõhusa teavitamise alaseid sätteid, sealhulgas teostades järelevalvet kehtivate õigusnormide nõuetekohase kohaldamise ja täitmise üle;
44.
nõuab tungivalt, et komisjon hindaks põhjalikult läbivaatamise raames esitatud meetmete mõju, tagamaks, et need suurendaksid tarbija usaldust, kuid ei lisaks tarbetut koormat ettevõtetele, eriti väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele, ja et need aitaksid kaasa siseturu väljaarendamisele;
45.
nõuab tungivalt, et komisjon oma tegevust sisemiselt kooskõlastaks ja soosiks sektoripõhiste õigusaktide sidusat arendamist;
46.
soovitab parema õigusloome põhimõtete hoolikat kohaldamist;
47.
kutsub liikmesriike üles tugevdama koostööd tarbijaõiguse rakendamise eest vastutavate siseriiklike pädevate asutuste vahel ja hõlbustama kohtu- ja kohtuväliseid menetlusi, mis võimaldavad tarbijatel Euroopa tasandil oma õigusi kaitsta;
48.
kutsub liikmesriike üles võtma endale vastutuse kaupade ja teenuste siseturu väljakujundamise eest ning loobuma Euroopa tarbijaõiguse ülemäära rangest ülevõtmisest riiklikesse õigusaktidesse; kutsub liikmesriike üles selle asemel leppima kokku tarbijaõiguse sihipärase ühtlustamise sidusas strateegias, mis kombinatsioonis siseturu kaitseklausliga suurendaks tarbijate usaldust siseturu toimimise vastu;
49.
toetab komisjoni praegusi ja kavandatavaid algatusi tarbijate harimise valdkonnas; on seisukohal, et rohkem oleks võimalik ka ära teha valitsuste ja ärisektori vahelise koostöö abil, et edendada kõrgetasemelise koolituse pakkumist finantsvaldkonnas finantsalaste teadmiste, toodete kvaliteedi ja kogu sektori õiguspärasuse tõstmiseks; tunneb heameelt tellitud uurimuse üle üldiste finantsalaste teadmiste parandamiseks Euroopa Liidus tehtavate algatuste kohta, mille tulemusi oodatakse 2007. aasta lõpuks;
50.
teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule ja komisjonile ning liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele.
