Suuliselt vastatav küsimus O-000221/2011
nõukogule
Kodukorra artikkel 115
Cornelia Ernst
,
Willy Meyer
,
Marie-Christine Vergiat
fraktsiooni GUE/NGL nimel Teema: Bulgaaria ja Rumeenia ühinemine Schengeni alaga
Liikumisvabadus ning piirikontrolli kaotamine sisepiiridel on üks Euroopa integratsiooniprotsessi kõige suuremaid saavutusi, mis kodanikke otseselt mõjutab.
Rumeenia ja Bulgaaria võtsid Schengeni acquis’ vastu 2007. aastal Euroopa Liiduga ühinedes.
Ühinemisakti artikli 4 lõike 2 kohaselt saab nõukogu langetada otsuse piirikontrolli kaotamise kohta uute liikmesriikide sisepiiridel, kui hindamismenetluse käigus on tõestatud asjaolu, et uutes liikmesriikides on täidetud vajalikud tingimused Schengeni acquis' kõikide aspektide (andmekaitse, Schengeni infosüsteem, õhu-, maa- ja veepiirid, politseikoostöö ja viisad) rakendamiseks.
Hindamist alustatakse asjaomase liikmesriigi palvel ning selle viib läbi Schengeni hindamise töörühm.
Pärast täiemahulise hindamismenetluse läbiviimist peaks lõpparuandest selguma, kas nimetatud liikmesriik on täitnud kõik praktilise kohaldamise eeltingimused.
Ühinemisotsuse peab tegema nõukogu ning selleks on vajalik kõigi juba Schengeni alasse kuuluvate riikide valitsuste ühehäälne otsus.
Viimastel aastatel on Rumeenia ja Bulgaaria teinud suuri jõupingutusi ning ekspertide aruannete kohaselt on nad Schengeni hindamismenetluse edukalt läbinud.
Mõlema riigi valmidust Schengeni alaga ühineda on tunnistanud nii Euroopa Parlament oma 8. juuni 2011. aasta resolutsioonis kui ka nõukogu oma 9. juuni 2011. aasta järeldustes.
24. juunil 2011 toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumisel leppisid riigipead ja valitsusjuhid kokku, et nimetatud riikide ühinemise kohta langetatakse otsus hiljemalt 2011. aasta septembris.
Siis aga otsustasid kaks liikmesriiki nõukogu (justiits- ja siseküsimused) viimasel, 22. septembril 2011 toimunud koosolekul neid püüdlusi takistada ning otsuse vastuvõtmine lükati määramatuks ajaks edasi.
Ühinemislepingule alla kirjutades esitati Bulgaariale ja Rumeeniale nõudmised, mille nad on täitnud.
Kas nõukogu arvab, et on õiglane näha ette uusi tingimusi, mida alguses ei esitatud, eriti arvestades, et need uued tingimused erinevad eelmistele ühinejatele kehtestatutest?
Kahe liikmesriigi tõttu on ühinemisotsuse käsitlemine seiskunud.
Kas nõukogu on pidanud kinni oma õigusjärgsest kohustusest langetada nimetatud kahe kandidaatriigi ühinemise kohta otsus kohe, kui nad on täitnud kõik tingimused?
Milliseid meetmeid kavatseb nõukogu järgmiseks võtta?
