A7-0056/2010
23.3.2010
RAPORT
Põllumajandus ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondades: erihinnang
(2009/2156(INI))
Põllumajanduse ja maaelu arengu komisjon
Raportöör: Herbert Dorfmann
PE 430.737v02-00
SISUKORD
lk
EUROOPA PARLAMENDI RESOLUTSIOONI ETTEPANEK................................................3
SELETUSKIRI............................................................................................................................8
regionaalarengukomisjonI ARVAMUS..................................................................12
PARLAMENDIKOMISJONIS TOIMUNUD LÕPPHÄÄLETUSE TULEMUS.......................15
EUROOPA PARLAMENDI RESOLUTSIOONI ETTEPANEK
põllumajanduse kohta ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondades: erihinnang
( 2009/2156(INI) )
Euroopa Parlament ,
– võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 39;
– võttes arvesse komisjoni teatist Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Abi parem suunamine ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondade põllumajandustootjatele” ( KOM(2009)0161 );
– võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee 17. detsembri 2009. aasta arvamust komisjoni teatise kohta;
– võttes arvesse kodukorra artiklit 48;
– võttes arvesse põllumajanduse ja maaelu arengu komisjoni raportit ja regionaalarengukomisjoni arvamust ( A7‑0056/2010 ),
A. arvestades, et üle poole (54%) Euroopa Liidu põllumajandusmaast on liigitatud vähem soodsateks piirkondadeks;
B. arvestades, et kõik liikmesriigid on kindlaks määranud vähem soodsaid piirkondi, kuid igas riigis on neid piirkondi erineval määral;
C. arvestades, et umbes 16% põllumajandusmaast moodustavad mägipiirkonnad (sh 62. laiuskraadist põhja poole jäävad, mägipiirkondadega võrdsustatud arktilised piirkonnad) ja et üle 35% põllumajandusmaast on liigitatud nn tavalisteks vähem soodsateks piirkondadeks;
D. arvestades, et liikmesriigid on tavaliste vähem soodsate piirkondade määramisel kasutanud palju erinevaid kriteeriume, mis võib Euroopa Kontrollikoja
Euroopa Kontrollikoda, eriaruanne nr 4/2003, ELT C 151, 27.6.2003. arvates põhjustada ebavõrdset kohtlemist;
E. arvestades, et ainult väike osa neis piirkondades tegutsevatest ettevõtetest saab LFA-toetust ning et toetuse suurus on liikmesriigiti väga erinev
Nt Hispaanias 16 eurot ha kohta ja Maltal 250 eurot ha kohta ;
F. arvestades, et mägipiirkondade ja eriliste ebasoodsate tingimustega piirkondade jaoks, mis on määratletud nõukogu 20. septembri 2005. aasta määruse (EÜ) nr 1698/2005 (Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta) artikli 50 lõikes 2 (märgipiirkonnad) ja artikli 50 lõike 3 punktis b, on olemas selged ja vastuvaidlematud kriteeriumid, mis tähendab seda, et sellist piirkondade liigitust ei saanud Euroopa Kontrollikoda arvustada ning ka komisjoni teatis seda ei puuduta;
G. arvestades, et äärepoolseimate piirkondade eriline olukord nõuab erikorra rakendamist;
H. arvestades, et vähem soodsate piirkondade toetamine on ühise põllumajanduspoliitika nn teise samba ehk maaelu arengu poliitika oluline osa ja et sellega seoses ei tohi arutelul keskenduda ei regionaalpoliitilistele eesmärkidele ega EAFRD vahendite ümberjaotamisele;
I. arvestades, et vähem soodsate piirkondade toetamist käsitlevate õigusaktide muutmisega ja määruse (EÜ) nr 1698/2005 vastuvõtmisega kaotati tavaliste vähem soodsate piirkondade kategooria ja abikõlblikud piirkonnad määratleti kui piirkonnad, mis on „mõjutatud ebasoodsate looduslike tingimuste poolt”;
J. arvestades, et enne 2005. aasta reformi mõne liikmesriigi poolt kasutatud sotsiaalmajanduslikke kriteeriume ei ole pärast reformi enam lubatud ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondade piiritlemise põhikriteeriumina kasutada, kuid neid kriteeriume on endiselt võimalik kasutada määruse (EÜ) nr 1698/2005 artikli 50 lõike 3 punkti b alusel toetatavate eriliste ebasoodsate tingimustega piirkondade määratlemisel;
K. arvestades, et liikmesriikidel on riiklike ja piirkondlike maaelu arengu programmide väljatöötamisel palju võimalusi esitada tasakaalustatud ja konkreetsete piirkondade tingimustele vastav meetmete kava, ning et liikmesriigid on kohustatud pakkuma programmides sobivaid lahendusi vähem soodsate piirkondade jaoks;
L. arvestades, et kavandatud kaheksa biofüüsikalist kriteeriumi võivad osutuda ebapiisavaks ja kavandatud läviväärtuse (66% pindalast) abil ei pruugi alati saada tegelikku ebasoodsat tingimust kindlaks teha viisil, mis arvestaks ELi põllumajanduspiirkondade suure mitmekesisusega; arvestades, et tegeliku ebasoodsa tingimuse kindlakstegemisel konkreetses piirkonnas on asjakohasteks teguriteks ka kasvatatavad põllukultuurid, mullaliikide kombinatsioon, mullaniiskus ja kliima,
1. rõhutab, kui oluline on kõnealustes piirkondades LFA-toetus hädavajaliku vahendina selliste kvaliteetsete avalike hüvede tagamisel nagu maakasutuse ja kultuurmaastiku säilitamine; rõhutab, et just vähem soodsad piirkonnad on sageli väga vääruslikud kultuurmaastikena, bioloogilise mitmekesisuse säilitamise ning keskkonna kasu, maapiirkondade tööhõive ja elujõu seisukohast;
2. tunnistab, et vähem soodsate piirkondade ainulaadse seisundi tõttu on neil oluline roll keskkonna kasu tagamisel ja maastiku säilitamisel, ning rõhutab, et kõnealuse meetme raames makstav toetus peaks aitama neid eesmärke täita;
3. rõhutab, et EÜ asutamislepingu artikkel 158 ühtekuuluvuspoliitika kohta pöörab Lissaboni lepinguga muudetud kujul erilist tähelepanu ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondadele; nõuab tungivalt, et komisjon kavandaks üldstrateegia, mis kõrvaldaks liikmesriikidevahelise ebavõrdsuse nende piirkondade käsitlemisel ja soodustaks integreeritud strateegiat, milles võetakse arvesse riikide ja piirkondade eripära;
4. rõhutab, et ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondade toetamise eesmärk on eelkõige tagada jätkusuutlikult üleüldine toimiv ja multifunktsionaalne põllumajandus ja säilitada selle abil maapiirkonnad elujõuliste majandus- ja elupiirkondadena;
5. rõhutab, et vähem soodsate piirkondade majandamine ei ole vajalik mitte ainult kvaliteetsete toiduainete tootmise, vaid ka majanduse arengu, elukvaliteedi parandamise ning demograafilise ja sotsiaalse stabiilsuse seisukohalt kõnealustes piirkondades;
6. kutsub sellega seoses komisjoni üles võtma ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondade uue liigituse puhul arvesse ka sotsiaalseid tagajärgi;
7. juhib tähelepanu sellele, et vähem soodsatele piirkondadele mõeldud LFA-toetuse saamisel ei tohi vastupidiselt põllumajanduslikule keskkonnatoetusele seada täiendavaks eritingimuseks maakasutuse meetodit, mis väljuks vastavusnõuete raamidest; tuletab meelde, et LFA-süsteem peab põhimõtteliselt pakkuma hüvitist põllumajandustootjatele, kes on ka maa kasutajad ning kes puutuvad kokku oluliste ebasoodsate looduslike tingimustega, mida turg sellisena ei hüvita;
8. rõhutab siiski, et LFA-toetus peab olema seotud aktiivse maaharimisega, st toiduainete tootmise või toiduainete tootmisega vahetult seotud tegevusega;
9. on seisukohal, et komisjoni kavandatud kaheksa biofüüsikalist kriteeriumi võivad teataval määral põhimõtteliselt sobida ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondade piiritlemiseks; rõhutab siiski, et nimetatud kriteeriume ei saa rakendada kõigil juhtudel ebasoodsate looduslike tingimustega alade objektiivseks piiritlemiseks;
10. tunnistab siiski, et ranged ja puhtalt biofüüsikalised kriteeriumid ei pruugi sobida kõigile Euroopa piirkondadele ning võivad tingimustele vastavate alade määratlemisel viia soovimatute tagajärgedeni; soovitab seetõttu vaadata täiesti objektiivsetel alustel uuesti läbi sotsiaal-majanduslikud kriteeriumid, näiteks kaugus turgudest, teenuste puudumine ja rahvaarvu vähenemine;
11. nõuab tungivalt, et komisjon arvestaks kõigi seisukohtadega ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondade määratlemise kohta, mida väljendati liikmesriikide, piirkondlike ja kohalike asutuste ning põllumajandusorganisatsioonidega toimunud konsultatsioonide käigus;
12. eelkõige käsitleks geograafiline kriteerium „eraldatus” selliseid ebasoodsaid looduslikke tingimusi, mis tulenevad turu kaugusest, äärepoolsest asukohast ja piiratud juurdepääsust teenustele;
13. peab vajalikuks kriteeriumi „mulla niiskusesisalduse tasakaal” määratlus läbi vaadata, nii et see võtaks arvesse Euroopa Liidu eri riikide erinevaid põllumajanduse kliimatingimusi;
14. märja, harimiseks kõlbmatu pinnasega seotud piirangutega arvestamiseks võimaldaks kriteeriumi „veesiduvus päevades” kasutuselevõtt võtta arvesse pinnasetüüpide ja kliima vahelist mõju (näiteks merelisest kliimast tulenevate raskuste asjakohaseks kajastamiseks);
15. palub seetõttu komisjonil teha uuringuid ja analüüse lähtuvalt võimalike lisakriteeriumide lisamisest uude LFA-süsteemi, et kohandada veelgi oma ettepanekud tegelike raskustega, millega põllumajandustootjad kokku puutuvad, ning luua stabiilne kriteeriumide kogum, mis sobib kasutamiseks pika aja jooksul;
16. rõhutab siiski, et nende kriteeriumide praktiliseks kasutamiseks ja realistlike läviväärtuste määramiseks on hädavajalik, et liikmesriikidel ja piirkondadel oleks olemas piisava geograafilise täpsusega biofüüsikalised andmed; toetab seetõttu komisjoni, kes on alustanud kavandatud kriteeriumide katsetamist praktikas; nõuab, et liikmesriikide esitatavaid üksikasjalikke kaarte kasutataks vajaduse korral ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondade kindlaksmääramise kriteeriumide piirväärtuste ja kavandatud 66%-lise läviväärtuse kohandamiseks riiklikul või piirkondlikul tasandil tegelikele looduslikele oludele;
17. rõhutab eelkõige, et mitmete mõjutegurite vahelise vastasmõju praktiliseks käsitlemiseks võib osutuda vajalikuks vastuvõetud kriteeriumide kumulatiivne kasutamine; seega oleks võimalik liigitada niisugused vähem soodsad piirkonnad, kus esineb kaks või enam väikese kuni keskmise tähtsusega ebasoodsat looduslikku tingimust, vähem soodsaks piirkonnaks ka siis, kui üksikute kriteeriumide alusel seda ei tehtaks;
18. rõhutab, et valitud põhiterritoriaalüksuse, komisjoni kavandatud kriteeriumide ja läviväärtuste kohta saab lõpliku seisukoha võtta alles siis, kui liikmesriikide koostatud üksikasjalikud kaardid on olemas; rõhutab, et sellise simulatsiooni tulemuste puudumisel tuleks väljapakutud 66%-list läviväärtust ja kriteeriume määratlevaid läviväärtusi vaadelda arvestatava ettevaatusega ning neid saab objektiivselt ja asjakohaselt kohandada alles siis, kui riiklikud kaardid on kättesaadavad; kutsub seetõttu komisjoni üles kaardistamise tulemusi kohe kontrollima ning koostama selle alusel võimalikult kiiresti üksikasjaliku teatise Euroopa Parlamendile ja nõukogule ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondade piiritlemise kohta;
19. rõhutab, et tavaliste vähem soodsate piirkondade lõpliku kaardi koostamisel tuleks arvesse võtta ka objektiivseid riiklikke kriteeriume, et piirkondade määratlusi oleks võimalik kohandada konkreetsetes riikides esinevatele eritingimustele; leiab, et kõnealune kohandamine peab toimuma läbipaistvalt;
20. on seisukohal, et ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondade toetamise kriteeriumid tuleb teatud ulatuses vabatahtlikkuse alusel riigi tasandil täpselt kindlaks määrata, et oleks võimalik asjakohaselt arvesse võtta vastavaid geograafilisi eritingimusi, kus ebasoodsad looduslikud tingimused on kompenseeritud inimese sekkumise abil; rõhutab siiski, et kui pinnase kvaliteeti on parandatud, tuleb arvesse võtta jooksvate seonduvate hoolduskulude koormust, näiteks kuivendamise ja niisutamise korral; teeb ettepaneku kasutada selleks ka ettevõttemajanduse andmeid (nt ettevõtete tulu ja maa viljakus); rõhutab siiski, et kriteeriumide täpse kindlaksmääramise üle peavad otsustama liikmesriigid, sest paljud liikmesriigid on juba välja töötanud asjakohase ja sobiva eristamissüsteemi, mis tuleks säilitada;
21. on seisukohal, et uute kriteeriumitega võidakse mõned praegu abikõlblikud ebasoodsate looduslike tingimustega piirkonnad välja jätta; juhib tähelepanu asjaolule, et määratleda tuleks asjakohane üleminekuperiood, et asjaomastel piirkondadel oleks võimalik uue olukorraga kohaneda;
22. rõhutab, et piirkondi, mis on põlluharimistehnika abil pinnase looduslikest ebasoodsatest tingimustest jagu saanud, ei tohiks lõplikult välja jätta, eriti kui nende põllumajandustegevuse sissetulek on endiselt madal või neil on väga vähe tootmisalternatiive, ning kutsub komisjoni üles tagama nendele piirkondadele sujuva ülemineku;
23. nõuab, et ebasoodsate looduslike tingimuste korvamiseks ette nähtud tehniliste meetodite puhul ei võetaks arvesse mitte ainult lühiajalist kasu, vaid hinnataks ka nende meetodite jätkusuutlikkust;
24. rõhutab liikmesriikide vastutust ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondade objektiivse määramise ning maaelu arendamiseks mõeldud tasakaalustatud programmide väljatöötamise eest; rõhutab, et kõnealuses protsessis on vaja partnerlust piirkondlike ja kohalike asutustega; rõhutab üksiti, et Euroopa Komisjon peab riiklikul või piirkondlikul tasandil tehtud otsused teatavaks tegema ja heaks kiitma;
25. rõhutab, et ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondi käsitlev reform moodustab olulise osa Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika tulevasest arengust;
26. kutsub komisjoni üles koostama ühe aasta jooksul eraldi õigusakti ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondade põllumajanduse kohta;
27. nõuab, et LFA-süsteem vaadataks läbi kooskõlas aruteludega ühise põllumajanduspoliitika reformi üle tervikuna, et tagada põllumajandustootjate uute toetussüsteemide väljatöötamisel sidusus, eriti seoses uue ühtse otsemaksete kavaga;
28. on teadlik asjaolust, kui oluline võib olla tavaliste vähem soodsate piirkondade uuesti määratlemine ühise põllumajanduspoliitika toetuste tulevase kavandamise jaoks, mistõttu kutsub komisjoni üles võtma arvesse kõiki avalikul arutelul nii liikmesriikide kui ka piirkondlike ja kohalike asutuste ja asjaomaste põllumajandusühistute avaldatud seisukohti;
29. nõuab maaelu arengu Euroopa eelarve kaitset ning nõuab tungivalt, et liikmesriigid kasutaksid täielikult ära LFA-abikava kui ühe kõige tõhusama ja olulisema maaelu arengu kava kaasrahastamise võimalusi;
30. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ja Regioonide Komiteele.
SELETUSKIRI
1.
Taust
Vähem soodsate piirkondade toetamine maapiirkondades on ühise põllumajanduspoliitika nn teise samba ehk maaelu arengu poliitika oluline osa.
Liikmesriigid on liigitanud üle poole põllumajandusmaast vähem soodsateks piirkondadeks.
Seejuures moodustavad põllumajandusmaast umbes 16% mägipiirkonnad (sh 62. laiuskraadist põhja poole jäävad, mägipiirkondadega võrdsustatud arktilised piirkonnad).
Suurima osa (üle 35%) moodustavad siiski muude puudustega, enamasti ebasoodsate looduslike tingimuste poolt mõjutatud piirkonnad.
Erinevus tuleneb õiguslikest raamtingimustest: määrus (EÜ) nr 1698/2005 (Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta) annab liikmesriikidele 2. telje („Keskkonna ja paikkonna parandamine”) raames võimaluse maksta toetusi „ebasoodsate looduslike tingimustega mägipiirkondadele ja muudele ebasoodsate tingimustega piirkondadele”.
Need toetused peaksid „põllumajandusmaa jätkuva kasutuse kaudu säilitama paikkonda ning alal hoidma ja edendama säästva põllumajandusliku tootmise süsteeme”.
Määruse EÜ nr 1698/2005 artikkel 36 näeb ette „põllumajandusmaa säästvale kasutusele suunatud meetmed”, eelkõige:
„i) ebasoodsate looduslike tingimuste toetus mägipiirkondade põllumajandustootjatele;
ii) ebasoodsate looduslike tingimuste toetus muude kui mägipiirkondade põllumajandustootjatele[…].”
Artikkel 37 täpsustab, et „toetus peaks hüvitama põllumajandustootjate lisakulud ja saamatajäänud tulu, mis on seotud põllumajanduslikuks tootmiseks ebasoodsate tingimustega asjaomases piirkonnas” ja toetus on seotud põllumajandustootjate kohustusega tegelda põllumajandustegevusega vähemalt viie aasta jooksul.
Määruse artiklis 50 on täpsemalt määratletud abikõlblikud piirkonnad.
Mägipiirkondi iseloomustab „maakasutusvõimaluste märkimisväärne piiratus ja kasutamiskulude märgatav kasv” järgmistel põhjustel:
a) kõrguse tõttu lühenenud kasvuperiood;
b) järsud nõlvad kõnealuses piirkonnas;
c) geograafiline asukoht 62. laiuskraadist põhja pool.
Artikli 50 lõike 3 kohaselt peavad muud vähem soodsad piirkonnad olema
a) mõjutatud oluliste ebasoodsate looduslike tingimuste, eeskätt madala mullaviljakuse või halbade ilmastikutingimuste poolt, või sellised, kus ekstensiivse põllumajandustegevuse säilitamine on maade hooldamise jaoks oluline, või
b) mõjutatud eriliste ebasoodsate tingimuste poolt või sellised, kus maade hooldamist tuleks jätkata, et säilitada või parandada keskkonda, alal hoida paikkonda ning säilitada piirkonna turismipotentsiaali või kaitsta rannajoont”.
Vähem soodsaid piirkondi käsitlevate õigusaktide muutmisega ja määrusega (EÜ) nr 1698/2005 kaotati enne kasutusel olnud ja kontrollikoja kriitika teeninud mõiste „tavalised vähem soodsad piirkonnad”.
Enne 2005. aasta reformi mõnede liikmesriikide poolt kasutatud sotsiaalmajanduslikke kriteeriume ei olnud pärast reformi enam võimalik ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondade piiritlemiseks kasutada, kuid neid kriteeriume on endiselt võimalik kasutada eriliselt ebasoodsate tingimustega piirkondade määramisel.
Nõukogu ei jõudnud määruse vastuvõtmise ajaks „ebasoodsate looduslike tingimuste” täpsemate kriteeriumide kehtestamises kokkuleppele ja tegi komisjonile ülesandeks teha ettepanek abikõlblike piirkondade määramise uue süsteemi kohta.
Käesolev komisjoni teatis puudutab seetõttu ainult artikli 50 lõike 3 punkt a kohaseid muid ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondi.
Mägipiirkondi ega saari seega ei käsitleta.
2.
Euroopa Kontrollikoja eriaruanne
Euroopa Kontrollikoda avaldas 2003. aasta jaanuaris eriaruande vähem soodsate piirkondade toetamise kohta.
Aruandes märkis kontrollikoda, et liikmesriigid on tavaliste vähem soodsate piirkondade määramisel kasutanud palju erinevaid kriteeriume, ja oli seisukohal, et erinevused abikõlblike piirkondade määramisel võivad põhjustada ebavõrdset kohtlemist.
Lisaks kritiseeris kontrollikoda seda, et ainult väike osa neis piirkondades tegutsevatest ettevõtetest saab LFA-toetust ning et selle toetuse suurus on liikmesriigiti väga erinev (nt Hispaanias 16 eurot ha kohta ja Maltal 250 eurot ha kohta).
Seetõttu nägi kontrollikoda „ülekompenseerimise ohtu” ja nõudis, et komisjon töötaks koos liikmesriikidega vähem soodsate piirkondade kindlaks tegemiseks välja sobivama näitajate kogumi, mis tagab sidusa lähenemise ja abisaajate võrdse kohtlemise.
3.
Komisjoni teatis
Kontrollikoja eriaruande tulemusel ning pärast maaelu arengu määruse uuesti sõnastamist 2005. aastal tegi komisjon mitmeid samme seniste piiritlemiskriteeriumide hindamiseks ning ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondade täpsemaks määratlemiseks.
Varases etapis selgus, et objektiivsete ja teaduslikel alustel põhinevate kriteeriumide kehtestamiseks on liikmesriikidega vaja teha põhjalikumat tehnilist koostööd.
Esiteks tegid komisjoni osakonnad Teadusuuringute Ühiskeskusele ülesandeks valida välja ühised mulla- ja kliimakriteeriumid, millega panna alus tavaliste vähem soodsate piirkondade uuele piiritlussüsteemile.
Kõnealuse ülesande täitmiseks loodi pinnase, kliima ja maa hindamise kõrgetasemelistest ekspertidest koosnev rühm, mille tööd koordineeris Teadusuuringute Ühiskeskus.
Ekspertide rühm tegi kindlaks järgmised kaheksa mulla- ja kliimakriteeriumit, mis teataval läviväärtusel osutasid suurtele piirangutele Euroopa põllumajanduses: kliimakriteeriumid (pikka aega püsiv madal temperatuur või liigne kuumus), pinnasekriteeriumid (halvasti kuivendatud pinnas; kivine, liivane või savine pinnas; juurtele vajaliku piisava ruumi puudumine; soolane pinnas) ning väga ebasoodsa niiskustasakaaluga või järskude kallakutega kohad.
(Kaheksa biofüüsikalise kriteeriumi täpsemat kirjeldust vt teatise lisast
http://ec.europa.eu/agriculture/rurdev/lfa/comm/com2009_161_annex_en.pdf ).
Piirkonda käsitatakse oluliste ebasoodsate looduslike tingimuste mõjutatuna, kui suur osa põllumajandusmaast (vähemalt 66 %) vastab vähemalt ühele kindlaks määratud läviväärtusega kriteeriumile.
Seepärast ei ole biofüüsilised kriteeriumid käesoleva ettepaneku kohaselt kumulatiivsed.
Iga üksiku näitaja alusel võib piirkonna liigitada abikõlblikuks piirkonnaks, kui sellise kriteeriumiga seotud tunnused on olemas ja vastava läviväärtuse saavutamine piirkonnas mõõtmise teel kindlaks tehtud.
Komisjon palub, et liikmesriigid katsetaksid biofüüsikaliste kriteeriumide kasutamist oma territooriumil ning koostaksid simulatsioonide käigus kindlaks tehtud abikõlblike piirkondade kohta üksikasjalikud kaardid.
Lisaks peaksid liikmesriigid tegema vajadusel ettepaneku kriteeriumide täpse määramise kohta, et jätta välja piirkonnad, kus ebasoodsad looduslike tingimusi on millegi muuga kompenseeritud (nt kuivad, kuid niisutatud pinnased).
Esialgu pidid liikmesriigid kaardistamisprotsessi kuue kuu jooksul lõpetama (st 2009. aasta oktoobri lõpuks).
Simulatsiooni keerukuse tõttu on aga mitmed liikmesriigid teatanud, et nad vajavad rohkem aega, ning palunud ajapikendust.
4.
Raportööri seisukoht
Raportöör on seisukohal, et 2005. aastal alustatud vähem soodsate piirkondade liigituskriteeriumide läbivaatamise protsess ja eelkõige Teadusuuringute Ühiskeskuse korraldatud konsultatsiooniprotsess on toimunud avatult ning liikmesriikide asjatundjatel on olnud võimalik menetluses osaleda.
Konsultatsiooniprotsessi peamine tulemus seisneb komisjoni kavandatud kaheksas biofüüsikalises kriteeriumis ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondade piiritlemiseks.
Kuigi need kriteeriumid võivad esmapilgul ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondade piiritlemiseks igati sobida, on raportöör seisukohal, et liikmesriigid peavad nende kriteeriumide praktilist kasutamist tingimata katsetama.
Praeguseni ei ole kindel, kas liikmesriikidel on olemas piisava geograafilise täpsusega biofüüsikalised andmed.
Seetõttu on kaheksa biofüüsikalise kriteeriumi tulevase kasutamise seisukohalt väga oluline, et liikmesriigid katsetaksid neid ja kaardistaksid vastavad piirkonnad.
Käesoleva raporti koostamise hetkeks on vaid väga vähesed liikmesriigid oma vastused andnud.
Enamik liikmesriike palus kaartide koostamiseks rohkem aega ning komisjon muutis ajakava.
Raportöör jätab endale seetõttu õiguse esitada Euroopa Parlamendi menetluse hilisemas etapis lisakommentaare, et Euroopa Parlamendil oleksid otsuse tegemisel kasutada ka kaardistamise tulemused.
Erilist tähelepanu väärib siinkohal küsimus, kas asjaomaste piirkondade tegelike looduslike olude arvesse võtmiseks tuleb kavandatud suvalist, 66%-list pindala kajastavat läviväärtust pärast liikmesriikide katsetusi vähendada.
Vajadusel tuleb ette näha ka mänguruum üksteist täiendavate kriteeriumide kumulatsiooniks ning seejuures tuleks üksikute kriteeriumide puhul kasutada madalamat läviväärtust.
Juba praegu on võimalik öelda, et ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondade toetamise kriteeriume tuleks täpsustada, et asukoha tegelikke ebasoodsaid tingimusi õiglaselt arvesse võtta.
Näiteks on ilmne, et mõned kultuurid, nagu viinamarjad või oliivid võivad pinnastel, kus valitsevad põllukultuuride jaoks on ebasoodsad tingimused, anda eriti häid ja ettevõttemajanduse seisukohast huvitavaud tulemusi.
Seetõttu tuleb liikmesriikidele anda võimalus viia läbi täpsem määramine, milleks kasutataks ka ettevõttemajanduse andmeid (nt ettevõtete tulu).
Kokkuvõtteks peab raportöör oluliseks, et toimuks arutelu, mida ei suuna EAFRD toetuste ümberjaotamisega seotud piirkondlikud ega riiklikud huvid, sest ümberjaotamine pole praegu kõne all.
Liikmesriikidele tuleb ühenduse raamistikus anda võimalus pragmaatiliseks lähenemiseks, tänu millele on neil võimalik objektiivseid biofüüsikalisi kriteeriume kasutada vastavalt subsidiaarsuse põhimõttele oma looduslikke olusid arvestades.
Nad peaksid võtma endale vastutuse ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondade objektiivse määramise eest ja töötama maaelu arendamiseks välja tasakaalustatud piirkondlikud ja riiklikud programmid.
Kui komisjon kiidab need programmid heaks, võib olla kindel, et tegevus toimub ühenduse poolt kindlaks määratud raamistikus.
24.2.2010
regionaalarengukomisjonI ARVAMUS
põllumajanduse ja maaelu arengu komisjonile
põllumajanduse kohta ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondades: erihinnang
( 2009/2156(INI) )
Arvamuse koostaja: Rosa Estaràs Ferragut
ETTEPANEKUD
Regionaalarengukomisjon palub vastutaval põllumajanduse ja maaelu arengu komisjonil lisada oma resolutsiooni ettepanekusse järgmised ettepanekud:
1. nõuab tungivalt, et komisjon koostaks vähem soodsate piirkondade jaoks üldise, kohalikele vajadustele kohandatud strateegia, et vähendada liikmesriikide vahelisi erinevusi nimetatud piirkondadele antava abi osas, ning töötaks välja ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondade täpse määratluse, pidades eelkõige silmas üleminekuperioode; teeb ettepaneku ergutada vähem soodsate piirkondade põllumajandustootjaid moodustama ühendusi, et saada põllumajandusmaa kasutamiseks piisavalt vahendeid ja suurendada põllumajandustoodangut;
2. on seisukohal, et liikmesriikidel tuleb lubada võtta ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondade kaardistamise kooskõlastamisel arvesse mitte ainult biofüüsilisi, vaid ka mõningaid sotsiaal-majanduslikke kriteeriume ning rahvastiku vähenemise kriteeriumi, kuna rahvastiku ulatuslikum vähenemine halvendab põllumajanduspiirkondade ebasoodsaid looduslikke tingimusi ning suurendab kõnealuste piirkondade põllumajandusprobleeme; toetab ka saarelise asendi lisamist ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondade riiklike kriteeriumide hulka;
3. on seisukohal, et piirkonnad, kus kaheksa biofüüsilist kriteeriumi ei ole täidetud, kuid kus kriteeriumidele vastavus jääb veidi alla läviväärtuse ja kõigi elementide liitmisel ilmnevad olulised ebasoodsad tingimused, tuleb samuti liigitada ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondadeks;
4. kinnitab, et ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondade kaardistamisel võib aluseks võtta kaheksa biofüüsilist ühenduse kriteeriumi, millele lisatakse teatavad objektiivsed riiklikud kriteeriumid, mis võimaldavad arvesse võtta iga riigi ja piirkonna tegelikku olukorda;
5. on seisukohal, et uus kord võiks anda võimaluse toetuste ülekandmiseks ühelt piirkonnalt teisele, lähtudes kohalikest vajadustest; nõuab seetõttu, et aladele, mis kaotavad uue korra tõttu ebasoodsate looduslike tingimustega piirkonna staatuse või kus toimub ebaproportsionaalne muutus, kehtestaks uue olukorraga kohanemiseks piisav üleminekuperiood; on seisukohal, et nimetatud perioodi vältel tuleks katsetada komisjoni esitatud biofüüsilisi kriteeriume, et kontrollida nende asjakohasust Euroopa Liidu erinevate ökosüsteemide ja kliimatingimuste puhul;
6. kutsub komisjoni üles võtma ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondade määratlemisel arvesse kõiki liikmesriikide, piirkondlike ja kohalike ametivõimude ning asjaomaste põllumajanduskogukondade poolt avalikel aruteludel esitatud seisukohti;
7. on seisukohal, et ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondade kaardistamisel tuleks arvesse võtta objektiivseid riiklikke kriteeriume, mis võimaldaksid komisjoni üldise strateegia raames kohandada piirkondade määratlust vastavalt iga riigi ja piirkonna olukorrale, järgides täpselt kohalikke maaelu arengu programme;
8. nõuab, et piirkondade kooskõlastamisel jäetaks need piirkonnad, kus pinnase ebasoodsatest looduslikest tingimustest on üle saadud viljelustehnika abil, ning eriti need, kus põllumajandusest saadav tulu on väike või kus on vähe alternatiivseid tootmisvõimalusi, kõrvale ainult pikaajalise mõju hindamise tulemuste põhjal;
9. palub komisjonil algatada ka spetsiifiliste probleemidega piirkondade suhtes kehtiva korra läbivaatamine, sest praegu kehtiv määratlus ei võta arvesse teatavaid ebasoodsaid looduslikke tingimusi, mis põllumajandustegevust piiravad, nagu teatavatele Euroopa Liidu aladele iseloomulik saareline asend, kõrvaline asukoht või kaugus;
10. nõuab, et ebasoodsate looduslike tingimuste korvamiseks ette nähtud tehniliste menetluste puhul ei võetaks arvesse mitte ainult lühiajalist kasu, vaid hinnataks ka nende menetluste jätkusuutlikkust;
11. rõhutab, et on vaja parandada ühenduse erinevate poliitikavaldkondade, eriti ühise põllumajanduspoliitika ja ühtekuuluvuspoliitika vahelist kooskõlastatust, et saavutada nende suurem sidusus ja tagada ebasoodsate tingimustega piirkondade harmoonilisem areng.
PARLAMENDIKOMISJONIS TOIMUNUD LÕPPHÄÄLETUSE TULEMUS
Vastuvõtmise kuupäev
22.2.2010
Lõpphääletuse tulemus
+:
–:
0:
39
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
François Alfonsi, Luís Paulo Alves, Charalampos Angourakis, Catherine Bearder, Jean-Paul Besset, Zuzana Brzobohatá, Alain Cadec, Ricardo Cortés Lastra, Tamás Deutsch, Rosa Estaràs Ferragut, Seán Kelly, Constanze Angela Krehl, Ramona Nicole Mănescu, Iosif Matula, Miroslav Mikolášik, Franz Obermayr, Jan Olbrycht, Wojciech Michał Olejniczak, Markus Pieper, Tomasz Piotr Poręba, Nuno Teixeira, Michael Theurer, Michail Tremopoulos, Viktor Uspaskich, Lambert van Nistelrooij, Oldřich Vlasák, Kerstin Westphal, Hermann Winkler, Joachim Zeller, Elżbieta Katarzyna Łukacijewska
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed
Vasilica Viorica Dăncilă, Karin Kadenbach, Heide Rühle, Marie-Thérèse Sanchez-Schmid, Richard Seeber, Peter Simon, László Surján, Evžen Tošenovský, Sabine Verheyen
PARLAMENDIKOMISJONIS TOIMUNUD LÕPPHÄÄLETUSE TULEMUS
Vastuvõtmise kuupäev
16.3.2010
Lõpphääletuse tulemus
+:
–:
0:
38
2
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
John Stuart Agnew, Richard Ashworth, Liam Aylward, José Bové, Luis Manuel Capoulas Santos, Vasilica Viorica Dăncilă, Michel Dantin, Albert Deß, Diane Dodds, Herbert Dorfmann, Hynek Fajmon, Lorenzo Fontana, Iratxe García Pérez, Béla Glattfelder, Martin Häusling, Esther Herranz García, Peter Jahr, Elisabeth Jeggle, Jarosław Kalinowski, Elisabeth Köstinger, Giovanni La Via, Stéphane Le Foll, George Lyon, Gabriel Mato Adrover, Mairead McGuinness, Krisztina Morvai, James Nicholson, Rareş-Lucian Niculescu, Wojciech Michał Olejniczak, Georgios Papastamkos, Marit Paulsen, Britta Reimers, Ulrike Rodust, Alfreds Rubiks, Giancarlo Scottà, Czesław Adam Siekierski, Alyn Smith, Csaba Sándor Tabajdi, Marc Tarabella
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed
Luís Paulo Alves, Spyros Danellis, Jean-Paul Gauzès, Astrid Lulling, Véronique Mathieu, Jacek Włosowicz
