Komisjoni avaldus- 20 aastat pärast Tšernobõli katastroofi: õppetund tulevikuks
Institutsioonid
2006-04-26 - 18:41
Komisjon ning parlamendiliikmed mälestasid täna Tšernobõli katastroofi ohvreid ning kinnitasid, et nad on ka tulevikus valmis katastroofi tagajärjel kannatanud inimesi ning piirkondi aitama.
Mitmed saadikud rõhutasid, et tulevikus tuleb riskide maandamiseks keskenduda taastuvate energiaallikate kasutamisele; teised leidsid, et pigem tuleb keskenduda tuumaohutuse parandamisele.
Komisjoni kõnevoor
Andris PIEBALGS mälestas katastroofi ohvreid ning ütles, et kuigi katastroof ei puudutanud Lätit otseselt, elab Lätis umbes 6000 õnnetuse tagajärgede likvideerijat, kellest pooled on invaliidid ja 500 on surnud.
Volinik kirjeldas seejärel ELi panust tagajärgede leevendamises: alates 1991. aastast on rahastatud tuumaohutuse edendamist Venemaal, Ukrainas, Armeenias ning Kasahstanis, sealhulgas ka Tšernobõlis.
Ainuüksi Ukrainale on tuumaohutusega seotud projektide jaoks antud üle poole miljardi euro.
Lisaks on komisjon teinud ettepaneku luua tuumaohutuse edendamiseks väljaspool ELi programm, mille eelarveks oleks 500 miljonit eurot.
Piebalgsi sõnul oli Tšernobõli katastroof pöördepunktiks rahvusvahelise üldsuse tuumaohutuse-alase teadlikkuse osas - mõisteti, et vaja on ühiseid reegleid ja standardeid riskide maandamiseks ning hädaolukorrakavasid õnnetuste puhuks.
Teadlikkuse suurenemise tõttu võeti vastu mitmed tuumaenergiaga seotud rahvusvahelised konventsioonid, näiteks tuumaohutuse konventsioon, millele on alla kirjutanud Euroopa Aatomienergia Ühendus ning liikmesriigid.
Voliniku sõnul võeti õnnetusjärgselt vastu ka teisi ohutust edendavaid õigusakte, mis käsitlevad näiteks toiduainete saastatust, hädaolukorraplaane ning teabe edastamist radioloogilise õnnetuse puhul.
Lisaks sellele on liit toetanud käigus olevate reaktorite ohutuse suurendamist ning ohtlike reaktorite sulgemist.
Volinik lisas, et 2004. aasta juunis lõi nõukogu tuumaohutuse töögrupi, mis peaks tegema oma tööst kokkuvõtte käesoleva aasta lõpuks.
Fraktsioonide kõnevoor
Hans-Gert POETTERING (EPP-ED, DE) ütles oma sõnavõtus, et Tšernobõli puhul oli tegemist esimese tervet kontinenti puudutanud tuumaõnnetusega, mis loodetavasti jääb viimaseks.
Õnnetuse tagajärjel kannatasid tuhanded inimesed ning 40 000 ruutkilomeetrit on aastakümneteks saastatud.
Tšernobõl peaks olema hoiatuseks ka siis, kui teised riigid soovivad tuumauuringuid läbi viia.
Poettering kinnitas, et ta ei ole tuumaenergia kui sellise vastu, kuid nõuab tuumaohutuse parandamist ja et EL peab selleks eraldama piisavalt raha.
Poetteringi sõnul on vaja toetada ka teadusuuringuid energia vallas.
Martin SCHULZ (PSE, DE) märkis, et katastroof toimus diktatuuri ajal ning see vaikiti maha - kohustusi ei täidetud, teavitamisega viivitati - mistõttu tuleb mõelda ka sellele, kes selle kõige eest vastutab.
Schulzi sõnul peab iga saadik ise otsustama, milline on tema seisukoht tuumaenergia osas, ent lisas, et temal endal on tuumaenergia kasutamisele 3 vastuargumenti: isegi kui katastroofid on harvad, on nende mõju tohutu; alati esineb oht, et tsiviileesmärgil soetatud tuumaarsenali hakatakse kasutama sõjalisel eesmärgil; USA on näidanud, et ta kohtleb tuumarelva omavaid ja mitteomavaid riike erinevalt.
Graham R. WATSON (ALDE, UK) avaldas samuti ohvritele kaastunnet ning ütles, et Tšernobõlist on saanud tuumaenergia ohtlikkuse sümbol.
Ta lisas, et Kesk- ja Ida-Euroopa riigid peavad sarnased reaktorid sulgema.
Samuti tuleb Watsoni sõnul edendada taastuvate energiaallikate kasutamist ja suurendada investeeringuid uutesse tehnoloogiatesse, sealhulgas vesiniktehnoloogiasse, sest meie kohus on riske maandada.
Claude TURMES (Verts/ALE, LU) ütles oma sõnavõtus, et me peame mälestama tuhandeid, kes on surnud ja sadu tuhandeid, kes siiani kannatavad.
Ta lisas, et meil ei ole senini usaldusväärseid andmeid katastroofi tegeliku ulatuse kohta ning selles osas oleks vaja "glasnosti".
Turmes lisas, et selleks, et tuumaenergiaga saaks reageerida kliimamuutustele, oleks vaja tuhandeid tuumareaktoreid ning küsis, kas selliseid riske võib võtta, kui õnnetusi ei saa välistada ning terroristid ihuvad meile hammast.
Ta lõpetas oma sõnavõtu, öeldes et " ühiskonnad jäävad ellu ainult siis, kui nad võtavad ajaloost õppust ".
Jonas SJÖSTEDT (GUE/NGL, SE) märkis, et enamus reaktoritest on vanad ja ohtlikud ning et lisaks õnnetustele on olnud palju juhtumeid, kus õnnetusest vaevu pääseti.
Ka tuumajäätmete küsimus on tema sõnul lahendamata, samuti on vanade reaktorite sulgemine problemaatiline.
Seetõttu tuleb vähendada sõltuvust fossiilkütustest ning tuumaenergiast, ja töötada välja rohelise energia tootmise süsteem.
Georgios KARATZAFERIS (IND/DEM, EL) ütles, et me ei tea, kui paljusid inimesi me peame mälestama - 4000? 40000?
Või veelgi rohkemaid?
Ta ütles, et katastroofi tagajärjed on veel sadu aastaid tuntavad ning et uute reaktorite kasutuselevõtuga ohud aina suurenevad.
Karatzaferis avaldas muret uute tuumajaamade ehitamise üle Bulgaarias ning Türgis ning leidis, et parlament peab olema tuumaenergia kasutamise vastu.
Brian CROWLEY (UEN, IE) märkis, et inimesed, kes läksid likvideerima Tšernobõli tagajärgi, tegid seda teiste inimeste päästmise nimel, ehkki nad teadsid, et see on enesetapp.
Neid inimesi ei tohi unustada.
Ta ütles, et inimkond ei suuda kontrollida tuumaenergiat ning seetõttu tuleb otsida alternatiive.
Arutelu: 26.04.2006
20060425IPR07600
-//EP//DTD IM-PRESS 20050901 IPR DOC XML V0//EN
-//EP//STYLESHEET IM-PRESS 20050901 IPR DOC XML V0//EN
