LÕPLIK
A6-0273/2005
22.9.2005
RAPORT
Naised ja vaesus Euroopa Liidus
(2004/2217(INI))
Naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjon
Raportöör:
Anna Záborská
PE 359.968v02-00
SISUKORD
Lk
EUROOPA PARLAMENDI RESOLUTSIOONI ETTEPANEK................................................3
EXPLANATORY STATEMENT..............................................................................................12
MENETLUS..............................................................................................................................14
EUROOPA PARLAMENDI RESOLUTSIOONI ETTEPANEK
naiste ja vaesuse kohta Euroopa Liidus
( 2004/2217(INI) )
Euroopa Parlament ,
– võttes arvesse ÜRO Peaassamblee resolutsioone A/RES/46/121 ja A/RES/47/134, A/RES/49/179 inimõiguste ja äärmise vaesuse kohta, A/RES/47/196 ülemaailmse vaesuse likvideerimisele pühendatud päeva kohta ja A/RES/50/107/ ülemaailmse vaesuse likvideerimisele pühendatud aasta tähistamise kohta ning ÜRO üleskutset esimese vaesuse likvideerimise kümnendi väljakuulutamise kohta;
– võttes arvesse ÜRO Peaassamblee 10. detsembri 1948 resolutsiooniga 217 A (III) vastu võetud inimõiguste ülddeklaratsiooni;
– võttes arvesse ÜRO Majandus- ja Sotsiaalnõukogu dokumente E/CN.4/Sub.2/1996/13, E/CN4/1987/NGO/2, E/CN4/1987/SR.29, E/CN.4/1990/15 inimõiguste ja äärmise vaesuse kohta ja E/CN.4/1996/25 arenguõiguse kohta ja E/CN.4/SUB.2/RES/1996/25 majanduslike, sotsiaalsete ja kultuuriliste õiguste kasutamise kohta;
– võttes arvesse 1995. aastal toimunud neljanda ülemaailmse naisteteemalise konverentsi raportit ja Pekingi platvormi tegevusprogrammi;
– võttes arvesse Nobeli preemia laureaadi Gary Beckeri töid elulise majanduse kohta
“ The Economics of Life: From Baseball to Affermative Action to Immigration, How Real-World Issues Affect Our Everyday Life ”, koos Guity Nashat Beckeriga, McGraw-Hill, 1996 ;
– võttes arvesse Euroopa Nõukogu selleteemalisi töid ja eriti muudetud Euroopa sotsiaalhartat;
– võttes arvesse oma 4. oktoobri 2001. aasta resolutsiooni ÜRO ülemaailmse vaesusevastase võitluse päeva kohta
EÜT C 87 E, 11.4.2002, lk.
253. ;
– võttes arvesse oma 24. veebruari 1994. aasta resolutsiooni Euroopa naiste vaesuse kohta
EÜT C 77, 14.3.1994, lk 43. ,
– võttes arvesse ühenduse õigustikku naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse kohta;
– võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 136, artikli 137 lõiget 1 ja artikli 141 lõiget 3 ning eriti artikli 137 lõike 1 punkti j sotsiaalse tõrjutuse tõkestamise kohta;
– võttes arvesse 7., 8. ja 9. detsembri 2000. aasta Nice’i Euroopa Ülemkogu eesistuja lõppjäreldusi, mille I lisas kutsutakse üles “tagama sotsiaalkaitse süsteemidega antavate minimaalsete vahendite 1992. aasta soovituste täitmise järelkontrolli”, ning 19. ja 20. juuni 2000. aasta Santa Maria da Feira Euroopa Ülemkogu eesistuja lõppjäreldusi, eriti kokkulepet töötada välja sotsiaalse tõrjutuse vastu võitlemise ja vaesuse vähendamise ühtsed näitajad;
– võttes arvesse nõukogu 27. juuli 1992. aasta soovitust 92/442/EMÜ sotsiaalkaitse eesmärkide ja poliitika lähenemise kohta (EÜT L 245, 26.8.1992, lk 49)
EÜT L 245, 26.8.1992, lk 49. ;
– võttes arvesse sotsiaalkaitsekomitee raportit vaesuse ja sotsiaalse hõlvamise näitajate kohta (oktoober 2000);
– võttes arvesse riikliku tegevuskava “Võitlus vaesuse ja sotsiaalse tõrjutusega”, 25. november 2002 (SOC 508), teise vooru muudetud ühiseid eesmärke ja ka komisjoni ühisaruande projekti sotsiaalse kaitse ja sotsiaalse hõlvamise kohta ( KOM(2005)0014 );
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi 14. mai 2002. aasta õigusloomega seotud resolutsiooni ettepaneku kohta võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus tulu ja elutingimusi käsitleva ühenduse statistika kohta (EU-SILC);
ELT C 180 E, 31.7.2003, lk 68.
– võttes arvesse kodukorra artiklit 45;
– võttes arvesse naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjoni raportit ( A6-0273/2005 ),
A. arvestades, et ülemaailmse vaesusevastase võitluse päeva (17. oktoober) juhtmõte on: “Kui inimesed on mõistetud elama viletsuses, rikutakse inimõigusi.
Ühinemine nende jaluleseadmise nimel on püha kohustus.";
B. arvestades, et on tähtis aidata kaasa uue Euroopa saabumisele, mida iseloomustab kultuuride ja maailmavaadete loov kooseksisteerimine ning täielik austus erinevuste vastu, kus vastutustundliku vabaduse idee ei piirdu kapitali vaba liikumisega ning kodanikud rakendavad oma võimeid ühiskondlikust seisundist sõltumatult, et tuua üldise hüve nimel esile iga kodaniku loovus ja kaitsta väärikust nii idas kui ka läänes;
C . arvestades, et 17 liikmesriigis on ülima vaesuse oht naiste hulgas oluliselt suurem kui meeste hulgas;
D. arvestades, et on olemas vaesuse ja marginaliseerumise uued vormid, millele vastamiseks tuleb puuduses elavate inimeste aitamiseks võtta konkreetsed uuenduslikud meetmed;
E. arvestades, et mida pikem on eriti väikese sissetulekuga vaesuses elatud aeg, seda suurem on puuduse kannatamise ja sotsiaalse tõrjutuse oht; seepärast ei tohiks vaesusega võitlemise meetmed olla suunatud mitte ainult äärmises majanduslikus puuduses elavate inimeste aitamisele, vaid nende abil tuleks püüda ära hoida kodanike äärmisse vaesusse ja sotsiaalsesse puudusesse langemise põhjuseid ja nende vastu viivitamata võidelda;
F. arvestades – kuna Pekingi tegevuskava ja Lissaboni strateegia on omavahel selgelt seotud –, et Pekingi ja Lissaboni strateegiate üldiste eesmärkide saavutamine on võimalik Euroopa tööjõu tootmispotentsiaali ärakasutamise kaudu;
G. arvestades, et vaesuse väljajuurimisele ja Lissaboni strateegia sotsiaalsetele aspektidele on pööratud vähem tähelepanu kui hindade stabiilsusele, kulutuste vähendamisele ja eelarvedefitsiidile;
H. arvestades, et liikmesriikides on äärmises vaesuses elavate laste ja noorte osakaal suurem kui muude hinnatud rühmade keskmine ning et vaesus puudutab eelkõige naisi, kes on esimesena valmis kaitsma oma lähedasi vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse eest, sest naised on oluliste sidemete loojad, rahu edendajad ning teerajajad inimõiguste ja igaühe inimväärikuse austamise juurde; püüeldes seetõttu kõigi naiste suurema tunnustamise poole üldiselt;
I . arvestades, et kuigi globaliseerumine ja arvutite kasutuselevõtt on andnud mõnedele naistele rohkem majanduslikke võimalusi ja iseseisvust, on paljud teised naised riikidevahelise ja riigisisese ebavõrdsuse tõttu sellest protsessist kõrvale jäänud ega ole sellest kasu saanud;
J. arvestades, et kõige vaesemad naised peavad olema esmased partnerid, kes mõtlevad välja, viivad ellu ja hindavad võrdsete võimalustega seonduvaid poliitilisi algatusi, sest ka suures vaesuses elavad naised, nagu kõik ülejäänudki, võtavad enda kanda ema rolli ja sellega kaasnevad kohustused; et need naised elavad läbi samu rõõme, tunnevad samu lootusi, samu hirme ja kõhklusi, kuid teevad seda märksa raskemates materiaalsetes tingimustes kui enamik naisi;
K . arvestades, et vaesus on tihti seotud rassilise diskrimineerimise ja sellega seotud sallimatusega, mis omakorda süvendavad naiste ja vähemuste vaesust, marginaalsust ning sotsiaalset ja majanduslikku tõrjutust;
L. arvestades, et tööhõive iseenesest ei ole piisavaks kaitseks äärmise vaesuse vastu – põhiliselt ametialase soolise eraldamise tulemusel töötab madalalt tasustatud töökohtadel rohkem naisi kui mehi, samas kui ka ainult sotsiaalkindlustushüvitised ei paku mingit kaitset äärmise vaesuse vastu;
M . arvestades, et Euroopas on meeste ja naiste palgaerinevused keskmiselt 16% ja 33% vahel ning tegelikku edasiminekut 30 aastat tagasi nõukogu direktiiviga 75/117/EMÜ
EÜT L 45, 19.2.1975, lk 19. (meeste ja naiste võrdse tasustamise kohta) vastu võetud võrdse töö eest võrdse tasustamise põhimõtte ellurakendamises ei ole saavutatud; meenutades, et võrreldes 6,6% meestega töötab 30% naistest ELis osalise tööajaga, selle sundvaliku põhjuseks on tihti sobiva hinnaga lasteasutuste puudus;
N . arvestades, et majapidamised, kus perekonnapeaks on naine, teenivad 9–26% vähem kui majapidamised, kus perekonnapeaks on mees.
Kõige suurem on vahe Ühendkuningriigis (26%), millele järgnevad Rootsi (14%), Prantsusmaa (12%), Madalmaad (11%), Saksamaa (10%) ja Itaalia (9%);
O. arvestades, et kuigi töötamine on perekondadele ja vaesuses elavatele üksikisikutele nii elatusallikas kui ka sotsiaalse lõimumise vahend, kuna peale rahalise sissetuleku aitab see inimesel ka ühiskonnas tervikuna osaleda ja oma isiksust arendada; arvestades, et sellest ei piisa kodanikuks kujunemiseks;
P. arvestades, et vaesuse ja äärmise puuduse oht ähvardab ka üle 65aastaseid inimesi, kellest kaks kolmandikku Euroopas on naised; arvestades, et kindlustus- ja pensionisüsteemide nõrkus mõjutab eelkõige tööturul nõrgimas olukorras olevaid inimesi, näiteks naisi, kes töötavad vähem aastaid ning kellele makstakse vähem palka kui meestele või kes töötavad isegi tasuta;
Q . arvestades, et ühe vanemaga perekondade arv on viimastel aastatel kasvanud, kusjuures selliste perede liikmetel on suurem oht vaesusse sattuda; arvestades, et lisaks sellele on 85% ühe vanemaga majapidamiste eesotsas naine, mis omakorda rõhutab naiste ebasoodsat olukorda vaesusse sattumise suhtes;
R. arvestades, et naiste vaesuse väljajuurimine ei ole võimalik, kaalumata meeste rolli avatud koordineerimismeetodis ning riiklikes tööhõivet ja sotsiaalset hõlvamist puudutavates plaanides;
S. arvestades, et perevägivald naiste vastu halvendab nende vaimset tervist, muudab nad sotsiaalselt isoleerituks ja vähendab nende tööviljakust, mis omakorda halvendab nende olukorda töökohal; arvestades, et suur osa kodututest naistest on lahkunud kodust nende vastu suunatud vägivalla tõttu ja on jõudnud äärmise sotsiaalse puuduse ja vaesuse piirile;
T . arvestades, et etnilistest või usulistest vähemustest pärit naised kannatavad oma soo ja usutunnistuse tõttu kahekordse diskrimineerimise all, mis väga tihti takistab neid töökohta leidmast; arvestades, et selle tulemusel elavad need naised tihti oma abikaasade ülalpidamisel äärmises vaesuses või on sunnitud ebaseaduslikult töötama julmades tingimustes ilma sotsiaalsete garantiideta,
Näitajad ja metodoloogia
1. rõhutab, et vaesust ja sotsiaalset tõrjutust ei ole võimalik tajuda üksnes majandustermineid puudutavate numbrite abil, vaid ühtlasi ka inimõiguste kontekstis;
2 . juhib tähelepanu, et vaesus väljendub paljudes vormides, sealhulgas pidevate elatusvahendite tagamiseks piisava sissetuleku ja tootmisvahendite puudumise, nälja ja alatoitumuse, halva tervise, haridusele ja muudele põhiteenustele piiratud või olematu juurdepääsu, suureneva haigestumuse ja haigustesse suremuse, kodutuse ja ebapiisava eluaseme, ebaturvalise keskkonna ning sotsiaalse diskrimineerimise ja kõrvaletõrjutuse näol; juhib selles kontekstis tähelepanu, et seda iseloomustab ka otsustamisprotsessis ning ühiskondlikus, sotsiaalses ja kultuurilises elus mitteosalemine;
3. viitab Barcelona Euroopa Ülemkogu eesistuja lõppjäreldustele, millega liikmesriigid võtsid kohustuse kõrvaldada naiste tööturul osalemise takistused ja viia 2010. aastaks sisse lapsetoetus vähemalt 90%-le lastest alates kolmandast eluaastast ja kooliealistest lastest; rõhutab siiski, et nende eesmärkide saavutamiseks tuleb kohalikel, piirkondlikel või riiklikel võimudel suurendada oma rahalist panust kvaliteetsete lasteteenuste ja taskukohaste hindade võimaldamisse ja/või toimimisse;
4. avaldab rahulolu eesistujamaa Luksemburgi algatuste üle, mis puudutavad soospetsiifiliste näitajate väljaarendamist, ja kutsub järgmist eesistujamaad Ühendkuningriiki üles seda tööd jätkama;
5. rõhutab, et äärmise vaesuse olukorrad soodustavad naistega kaubitsemist, prostitutsiooni , vägivalda ja kõikvõimalikku ärakasutamist üldisemalt; palub, et need vaesuse tagajärjed kajastuksid ka avatud koordineerimismeetodis ja sotsiaalpoliitika tegevuskavas;
6. tunnistab, et vaesuse ja ülima vaesuse (eriti kestva vaesuse) väljajuurimiseks ei piisa vaid kapitali ja varade vabast liikumisest ning et see jätab inimesed võimalustest ilma ega lase neil osa võtta ühiskondlikust elust, iseäranis seetõttu, et vaesus muudab inimesed oma ümbruse suhtes ükskõikseks;
7. palub komisjonil ja nõukogul võtta viivitamatult vastu algatusi mitteametliku majandussektori tunnustamiseks ja kvantifitseerida "elulise majanduse" väärtus vastavalt soospetsiifilisele lähenemisele;
8. palub seepärast Eurostatil ja liikmesriikide statistikaametitel tihedas koostöös elanikkonna nende esindajatega, kellel on vaesuses elamise kogemus, arendada välja eri sugudele mõeldud metodoloogia ja näitajad, et mõõta vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse mõju nii naistele kui ka meestele;
9. soovitab, et soolise statistika alusel korraldataks uurimus, milles hinnataks uute liikmesriikide majanduslike ja sotsiaalsete reformide mõju meeste ja naiste võrdõiguslikkuse tegelikule olukorrale;
10. kutsub liikmesriike üles pöörama tähelepanu diskrimineerimise erinevate vormide all kannatavate mustlasnaiste haavatavusele:
- ellu tuleb rakendada võrdsete õiguste poliitikad;
- andmeid tuleb eristada ka rahvuskuuluvuse ja soo alusel, et jälgida mustlasnaiste juurdepääsu haridusele, tervishoiuteenustele ja tööhõivele;
11 . kutsub komisjoni ja liikmesriike üles koguma andmeid rahvusvähemuste hulka kuuluvate naiste kohta, kellel ei ole sotsiaalseid tagatisi ega õigust pensionile, ning aitama neid sujuvalt tööturule sulanduda;
Koostöö kõige vaesemate naistega
12. avaldab kahetsust, et hoolimata poliitilisest tahtest võidelda vaesuse ja sotsiaalse tõrjutusega ühenduse strateegiate abil, eriti Lissaboni strateegia ja sotsiaalpoliitika tegevuskava abil, ei ole EL piisavalt puudutanud vaesuse feminiseerumise teemat;
13. palub, et kõigil otsuste tegemise tasanditel edendataks tihedat koostööd kõige vaesemate naiste ja peredega, et ülima vaesusega tõhusalt võitlemiseks ning sotsiaalse tõrjutuse kaotamiseks sobivad meetmed ja vahendid tugineksid ka nende kogemustele;
14. palub, et igasuguste seadusandlike meetmete kohta tehtaks uuring nende mõju kohta kõige raskemates oludes viibivatele elanikkonnakihtidele, eriti naistele;
15. palub kõigil asjassepuutuvatel asutustel selle koostöö võimaldamiseks kohandada avatud koordinatsioonimeetodit ja sotsiaalpoliitika tegevuskava rakenduslikku osa vaesuses elavate naiste vajadustele;
16. kutsub komisjoni ja liikmesriike üles kohalikul ja piirkondlikul tasandil kaasama hariduse, tööhõive ja pensioniskeemide poliitika arendamise ja ellurakendamise sotsiaalsesse dialoogi sotsiaalpartnereid, kelle liikmete hulgas on maapiirkondades vaesuse äärel elavaid naisi;
17. palub nõukogul ja komisjonil teha tihedat koostööd Euroopa Nõukoguga, et saada inspiratsiooni Euroopa Nõukogu olulistest selleteemalistest töödest, ning edastada korrapäraselt parlamendile üksikasjalik aruanne selle koostöö kohta;
18. palub kõigil parlamendikomisjonidel võtta oma suunistes arvesse vaesuse, eriti naisi mõjutava vaesuse probleemi, ja toetuda oma aruteludes parlamendi ühiskomitee neljanda maailma komitee kogemusele;
Töö- ja perekonnaelu ühitamine ebasoodsas keskkonnas
19. tunnustab otsest seost majandusliku ebavõrdsuse, naiste sõltuvuse ning meeste ja naiste püsiva ebavõrdsuse vahel haridusele juurdepääsu, perekondlike kohustuste ja perekonna ülalpidamise osas; nendib nördimusega, et erinevused sugude töötasu suuruse osas tõusid 2001. ja 2003. aastal vastavalt 16% ja 15%; palub seepärast nõukogul ja komisjonil valmistada sellel teemal ette roheline raamat ja võtta kohaseid meetmeid selle ebavõrdsuse kaotamiseks;
20. rõhutab, et tasustamata töö, mida teevad põhiliselt naised, ei leia süstemaatilist kajastust riiklikus statistikas ning seega ei võta riiklikud ja ühenduse pädevad asutused seda tööhõivepoliitika kujundamisel arvesse; palub seega komisjonil ja liikmesriikidel koguda tasustamata töö kohta andmeid eesmärgiga edendada nende töökohtade võrdsema jaotamise meetmeid, mis aitavad naistel paremini tööjõuturul osaleda ning tugevdavad ka nende majanduslikku olukorda ja sõltumatust;
21. palub liikmesriikidel võtta erimeetmeid, et tagada ebasoodsates tingimustes elavatele naistele võrdne juurdepääs avalikule tervishoiusüsteemile – eriti Maailma Tervishoiuorganisatsiooni määratletud
Viiekümne kuues maailma tervishoiu assamblee A56/27, esialgse päevakorra punkt 14.18, 24. aprill 2003, esimese etapi arstiabi rahvusvaheline konverents, Alma-Ata: kahekümne viies aastapäev, sekretariaadi aruanne esimese etapi arstiabile (sealhulgas emade ja laste kaitsele) – ning ka günekoloogilisele ja sünnitusabile, korralikule eluasemele, õigusemõistmisele, haridusele ja koolitusele, elukestvale õppele, spordile ja kultuurile, et hoida ära enneaegset koolist väljalangemist ja aidata kaasa sujuvale üleminekule koolist tööturule, ning palub, et komisjon ja nõukogu lõimiksid soolise mõõtme iga-aastastesse sotsiaalse ühtekuuluvuse aruannetesse;
22 . kutsub liikmesriike üles astuma edasisi konkreetseid samme, et töötada välja strateegiad igas vanuses naiste tööturul osalemise suurendamiseks, julgustama Lissaboni strateegia ellurakendamiseks soolise võrdõiguslikkuse süvalaiendamise lähenemist, tegelema palgaerinevustega ning edendama töötingimusi ja kvaliteeti, mis aitaks nii naistel kui ka meestel tööturul täielikult osaleda;
23. palub liikmesriikidel võtta meetmeid, et tagada nii meestele kui ka naistele võrdne juurdepääs sotsiaalkindlustussüsteemidele ja pensionisüsteemidele, arvestades karjääris tehtud pause, osalist tööaega, ning tagada, et pensionikindlustuse allsüsteemides järgitaks pidevalt võrdse kohtlemise ja sotsiaalse õigluse põhimõtteid; ning arvestades tööd mitteametlikes sektorites, et ennetada eakate isikute, eriti naiste vaesumist, ning palub, et komisjon ja nõukogu lõimiksid soolise mõõtme iga-aastastesse sotsiaalse ühtekuuluvuse aruannetesse;
24. juhib tähelepanu, et enamikus liikmesriikides ei arvesta sotsiaalhoolekandesüsteemid piisavalt vaesuses elavate naiste konkreetse olukorraga; rõhutab, et kui sotsiaalkindlustussüsteemid tuginevad pideva tasustatud töö põhimõttele, on vaesumise oht suurem naiste kui meeste hulgas, eriti vanemas eas; juhib tähelepanu selle, et teatud juhtudel naised sellele kriteeriumile ei vasta, kuna nende tööhõives on tasutud ja tasuta töö ebavõrdse jaotumise tõttu olnud katkestused; lisaks sellele rõhutab, et eakamatel naistel on tööturule naasmisel suuremad takistused;
25. kutsub liikmesriike üles tagama piisav sotsiaalkindlustus naistele, kes hoolitsevad haigete, eakate või puuetega pereliikmete eest, ning eakatele naistele, kelle pension on eriti väike;
26. palub liikmesriikidel analüüsida tihedas koostöös uurimisrühmade ja asjassepuutuvate elanikkonnakihtidega (naised, pered, ettevõtjad, kohalikud omavalitsused ja ühingud) ebasoodsates tingimustes elavate naiste ja meeste tõelisi vajadusi, et nad saaksid töö- ja perekonnaelu tõhusalt ühitada, seejuures võttes arvesse soo-omaseid erinevusi, ning palub, et komisjon ja nõukogu lõimiksid soolise mõõtme iga-aastastesse sotsiaalse ühtekuuluvuse aruannetesse;
27. palub liikmesriikidel arendada välja tõhusad meetmed ka meeste ja isade töö- ja pereelu ühitamiseks, austades seejuures riiklikku seadusandlikku konteksti, sest naiste tööturul osalemise kasvuga pole kaasnenud meeste perekohustustes osalemise proportsionaalset kasvu;
28. kutsub liikmesriike üles võtma vastu täiendavad toetusmeetmed, eriti töötavatele üksikemadele, kas paindliku tööajaga töö leidmise kergendamise kaudu, et nad tuleksid toime oma suuremate perekondlike kohustustega, või sobivate lasteasutuste pakkumise kaudu;
29. kutsub liikmesriike üles töötama välja sobivad meetmed teismeliste emade toetamiseks, kellel on tihti raskusi töö leidmisega ning kes elavad madala haridustaseme ja sotsiaalsete eelarvamuste tõttu vaesuses; arvab lisaks ka, et liikmesriikidele oleks kasulik vahetada sellekohaseid meetodeid ja tegevusi, eriti mis puudutab liikmesriikide kogemusi teismeliste rasestumise vältimisel;
30. palub keelata laste sotsiaalmajanduslikel põhjustel töölesaatmine ning tihedas koostöös asjassepuutuvate elanikkonnakihtidega mõelda välja ja rakendada meetmeid pereplaneerimise toetuseks rasketes oludes, et tulevased vanemad, nii naised kui ka mehed, võiksid oma vanemlikke kohustusi täielikult täita, seda eelkõige ülima vaesuse olukorras;
31. kutsub liikmesriike üles võtma vajalikke meetmeid perevägivallani viivate asjaolude kajastamiseks, analüüsimiseks ja uurimiseks, et sellise vägivalla ennetamiseks ja selle tagajärgedega tegelemiseks saaks viivitamata töötada välja vastavad poliitikad, näiteks varjupaiga pakkumine kodututele naistele, kes on perevägivalla ohvrid;
Kodanikuühiskonna kaasamine
32. tervitab kõige vaesemate naiste igapäevast võitlust äärmise vaesusega ja heategevuslikke algatusi nende naiste toetuseks;
33. kutsub liikmesriike üles rohkem pingutama sotsiaalteenuste kättesaadavuse parandamise nimel, kuna laste ja teiste ülalpeetavate hooldamise kvaliteetsete sotsiaalteenuste kättesaadavus määrab, kas suurima riskiastmega rühmad (nt üksikemad) on võimelised töötama või mitte;
34. tervitab selliste valitsusväliste organisatsioonide nagu Caritas Internationalis ja ATD Forth World ning Euroopa valitsusväliste organisatsioonide võrgustike nagu EAPN algatusi, kes pikaajaliselt tegelevad kõige raskemates oludes viibivate elanikkonnakihtide abistamisega;
35. palub komisjoni oluliselt lihtsustada valitsusvälistele organisatsioonidele kehtestatud valikukriteeriume ja Euroopa abirahade saamiseks vajalikku menetlust, et vältida abirahade monopole, millest praegu lõikavad kasu Brüsselis paiknevad suured valitsusväliste organisatsioonide võrgustikud;
36. rõhutab Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee olulist rolli struktureeritud sotsiaaldialoogis ja kutsub üles jätkama Euroopas neljanda maailma rahvaülikoolide toetamist, kus kõige vaesemate kodanike ja Euroopa Liidu juhtide, kõigi tasandite valitud esindajate ja organiseeritud tsiviilühiskonna esindajate vahel toimub tõeline kahekõne, mille eesmärk võimaldada kõige ebasoodsamates tingimustes elavatel kodanikel arvamust avaldada ja vaesusevastasesse võitlusse panustada ja mis on Euroopa tasandil antud tegevusalal õnnestunud teostuse konkreetseks näiteks;
37. rõhutab Euroopa kohalike ja piirkondlike asutuste tähtsust soolise võrdõiguslikkuse edendamisel ja nõuab tungivalt soolise võrdõiguslikkuse poliitika kaasamist nende detsentraliseeritud koostööprojektidesse, et võimaldada eeskätt vaestele naistele juurdepääs uutele infotehnoloogilistele vahenditele ja väikerahastamisele, et toetada nende äritegevust;
38. palub komisjonil ja nõukogul anda hinnang ELi kaasamisele ÜRO esimese vaesusevastase kümnendi (1997–2006) töösse ning ÜRO mõjule Euroopa tasandil, pöörates erilist tähelepanu koostööle kõige vaesemate elanikkonnakihtidega, eriti naistega, ja esitleda tulevikuga seotud algatusi selle esimese kümnendi dünaamikast kasu lõikamiseks;
39. palub kõigi tasandi institutsioonidel võtta tihedalt osa ülemaailmse vaesusevastase võitluse päeva (17. oktoober) tähistamisest;
°
° °
40. palub presidendil edastada käesolev resolutsioon komisjonile, nõukogule, Euroopa Nõukogule ja sotsiaalsektori valitsusvälistele organisatsioonidele.
EXPLANATORY STATEMENT
This document forms part of a series of reports on poverty and social exclusion in the European Union.
It is however, the first in the 'new Europe' to focus specifically on poverty among women.
It covers five main thematic areas, namely: poverty as a human rights violation; the development of indicators and a methodology; partnership with the poorest women; balancing family life and work in a disadvantaged environment; and, lastly, the contribution of civil society.
The definition of poverty given in the report reflects the set of resolutions adopted by the EP on respect for fundamental rights in the EU
Teuscher, Tobias, 'Grande pauvreté et droits de l'homme : étude des rapports du Parlement européen sur les droits fondamentaux dans l'Union européenne', Revue Droit en Quart Monde, Paris/Bruxelles, 39-40, July 2004, pp. 49-72. : 'The lack of basic security means the absence of one or more of the factors, particularly employment, that enable individuals and families to assume professional, family and social responsibilities and to enjoy fundamental rights.
Such a situation may vary in extent, its consequences can vary in gravity and may to a greater or lesser extent be irreversible.
The lack of basic security leads to chronic poverty when it simultaneously affects several aspects of life, when it is prolonged and when it severely compromises people's chances of regaining their rights and of reassuming their responsibilities in the foreseeable future'.
FRENCH ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE, Grande pauvreté et précarité économique et sociale, 1987 session, sittings of 10 and 11 February 1987.
(Now known as the Wresinski Report.)
Extreme poverty constitutes a violation of human dignity, and yet is difficult to pin down precisely in European and international official texts.
Learning from the poorest women what the risks of human rights violations really are so as continually to improve unavoidably inadequate legislation is therefore essential.
By confining the scope of human rights solely to the resources available to individuals or families, we make them a matter for legal experts and politicians, when what they are in fact are a societal issue of import to each and every one of us.
Every woman and every man is the bearer of a fundamental inalienable value on which their human dignity is based.
The existence in all societies of groups unable to display this value to the rest of society proves that not all members of society have the same ability to enjoy human rights or to use their human dignity as a source of energy, a platform for their own development and a justification for all their human rights.
Effective action to combat poverty among women with a view to eradicating extreme poverty requires a good understanding of the chronic poverty in which women in the 25 Member States of the new EU are living.
The aim is to devise a method that is both rigorous and viable and that can be used by people of good will who do not necessarily have any experience in scientific research.
Politicians and people in different professions and walks of life should be able to carry out this type of research in order to find out about the situation of the most disadvantaged among their fellow citizens, with specific reference to women.
There are clearly major shortcomings in the poverty indicators used at European level, which should more accurately reflect the realities of extreme poverty and should allow for socio-economic disparities, which in some cases are very substantial.
In addition to the lack of indicators broken down by gender in action to combat poverty, there is also the issue of the involvement of the poorest groups.
Accordingly, the European institutions - particularly the Commission and Eurostat - should provide both pointers and funding with a view to: firstly, determining the economic value of the activities of women and men living with an almost total lack of basic security; and secondly, devising poverty indicators broken down by gender that are capable of accurately reflecting the realities of the daily lives of disadvantaged women and households, including the groups among which extreme poverty is most prevalent, which are the most difficult to identify.
With a view to devising an appropriate methodology, the involvement of the very poor at all stages in the process, alongside the other interested parties, would be extremely useful and effective, since practical experience of living in poverty should be used as the starting point.
Paradoxically, however, there is a problem here: how can people who have lived, and are still living, in extremely difficult conditions which bring all involvement in public life to a standstill take part in formulating a methodology that will produce indicators which reflect the real situation in the Member States of the new Europe?
It is not simply a matter of someone in the Council or the Commission saying that they will be involved.
The institutions will need to bring all their creative powers to bear in wide-ranging discussions on how a methodology can be jointly devised, and will need to draw on the extensive experience of poor persons in associations operating at EU level and in the Member States.
Those engaged in working with the poorest women have understood better than anyone that there is work for each and every one of us to do within our own countries, because the bottom of the social ladder within our own countries is, for many of us, much further away than any destination on the other side of the world.
Would it not be true to say that, in many respects, in the new Europe it is easier for people in privileged positions to communicate with their counterparts from other cultures or regimes than for rich and poor within the same Member State to do so?
MENETLUS
Pealkiri
Naised ja vaesus Euroopa Liidus
Menetluse number
2004/2217(INI)
Menetlusalus
art 45
Vastutav komisjon istungil teada andmise kuupäev
FEMM 18.11.2004
Nõuandev komisjon / Nõuandvad komisjonid istungil teada andmise kuupäev
DEVE 18.11.2004
INTA
18.11.2004
Arvamuse esitamisest loobumine otsuse kuupäev
DEVE
28.7.2005
INTA
17.1.2005
Tõhustatud koostöö istungil teada andmise kuupäev
0.0.0000
Raportis sisalduv( ad ) resolutsiooni ettepanek( ud )
Raportöör(id) nimetamise kuupäev
Anna Záborská 14.10.2004
Aseraportöör(id)
Anna Záborská
Arutamine komisjonis
14.9.2005
15.9.2005
Vastuvõtmise kuupäev
15.9.2005
Lõpphääletuse tulemused
poolt:
vastu:
erapooletuid:
20
8
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
Edit Bauer, Emine Bozkurt, Hiltrud Breyer, Maria Carlshamre, Edite Estrela, Věra Flasarová, Nicole Fontaine, Lissy Gröner, Lívia Járóka, Rodi Kratsa-Tsagaropoulou, Urszula Krupa, Astrid Lulling, Angelika Niebler, Marie Panayotopoulos-Cassiotou, Marie-Line Reynaud, Raül Romeva i Rueda, Amalia Sartori, Eva-Britt Svensson, Britta Thomsen, Corien Wortmann-Kool, Anna Záborská
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliikmed
Anna Hedh, Sophia in 't Veld, Elisabeth Jeggle
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliikmed (kodukorra art 178 lg 2)
Emanuel Jardim Fernandes, Antonio Masip Hidalgo, Manolis Mavrommatis, Zita Pleštinská
Esitamise kuupäev – A6
22.9.2005
A6-0273/2005
