LÕPLIK
A6-0212/2007
7.6.2007
RAPORT
Alaealiste kuritegevus ning naiste, perekonna ja ühiskonna roll
(2007/2011(INI))
Naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjon
Raportöör:
Katerina Batzeli
PE 386.682v03-00
SISUKORD
EUROOPA PARLAMENDI RESOLUTSIOONI ETTEPANEK................................................3
SELETUSKIRI..........................................................................................................................14
MENETLUS..............................................................................................................................19
EUROOPA PARLAMENDI RESOLUTSIOONI ETTEPANEK
alaealiste kuritegevuse ning naiste, perekonna ja ühiskonna rolli kohta
( 2007/2011(INI) )
Euroopa Parlament ,
– võttes arvesse ÜRO 20. novembri 1989. aasta lapse õiguste konventsiooni, eriti selle artikleid 37 ja 40;
– võttes arvesse ÜRO miinimumreegleid alaealiste kriminaalmenetluse kohta (Pekingi reeglid), vastu võetud Peaassamblee 29. novembri 1985. aasta resolutsiooniga 40/33;
– võttes arvesse ÜRO suuniseid alaealiste kuritegevuse ennetamise kohta (Riyadi suunised), vastu võetud Peaassamblee 14. detsembri 1990. aasta resolutsiooniga 45/112;
– võttes arvesse ÜRO reegleid kinnipidamiskohas viibivate alaealiste kaitse kohta, vastu võetud Peaassamblee 14. detsembri 1990. aasta resolutsiooniga 45/113;
– võttes arvesse Euroopa Nõukogu 25. jaanuari 1996. aasta õiguste kasutamise Euroopa lepingut, eriti selle artiklit 1 ja artikleid 3–9;
– võttes arvesse Euroopa Nõukogu ministrite komitee 24. septembri 2003. aasta soovitust liikmesriikidele alaealiste kuritegevuse käsitlemise uute meetodite ja alaealisi käsitleva õigussüsteemi rolli kohta (Rec(2003)20);
– võttes arvesse Euroopa Nõukogu ministrite komitee 17. septembri 1987. aasta soovitust sotsiaalsete reaktsioonide kohta alaealiste kuritegevusele (Rec(87)20);
– võttes arvesse Euroopa Nõukogu ministrite komitee 18. aprilli 1988. aasta soovitust sotsiaalsete reaktsioonide kohta sisserändajate peredest pärit alaealiste toimepandud kuritegevusele (Rec(88)6);
– võttes arvesse Euroopa Liidu lepingut, eriti selle artiklit 6, ning politseikoostööd ja õigusalast koostööd kriminaalasjades käsitleva VI jaotise sätteid;
– võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti sotsiaalpoliitikat, haridust, kutseõpet ja noorsugu käsitlevat XI jaotist ning eriti selle artiklit 137;
– võttes arvesse 31. detsembril 2006. aastal lõppenud ning politseikoostööd ja õigusalast koostööd kriminaalasjades käsitlenud raamprogrammi AGIS ja nõukogu 15. veebruari 2007. aasta määrust (EÜ) nr 168/2007, millega asutatakse Euroopa Liidu Põhiõiguste Amet
ELT L 53, 22.2.2007, lk 1. ;
– võttes arvesse oma 30. novembri 2006. aasta seisukohta seoses ettepanekuga võtta vastu nõukogu otsus, millega volitatakse Euroopa Liidu Põhiõiguste Ametit tegutsema Euroopa Liidu lepingu VI jaotises viidatud aladel
Nimetatud kuupäeval vastu võetud tekstid P6_TA(2006)0510 . ;
– võttes arvesse 5. märtsil 2007. aastal vastu võetud nõukogu ühist seisukohta seoses Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsuse vastuvõtmisega, millega luuakse ajavahemikuks 2007–2013 üldprogrammi „ Põhiõigused ja õigusasjad” raames eriprogramm laste-, noorte-ja naistevastase vägivalla vastu võitlemiseks ja selle ennetamiseks ning ohvrite ja riskirühmade kaitseks (DAPHNE III);
– võttes arvesse komisjoni teatist „Euroopa Liidu lapse õiguste strateegia väljatöötamine” ( KOM(2006)0367 );
– võttes arvesse oma 8. juuli 1992. aasta resolutsiooni lapse õiguste Euroopa harta kohta
EÜT C 241, 21.9.1992, lk 67. , eriti selle lõikeid 8.22 ja 8.23;
– võttes arvesse nõukogu 28. mai 2001. aasta otsust 2001/427/JSK Euroopa kriminaalpreventsiooni võrgustiku loomise kohta
EÜT L 153, 8.6.2001, lk 1. ;
– võttes arvesse Euroopa Majandus-ja Sotsiaalkomitee 15. märtsi 2006. aasta arvamust „Alaealiste kuritegevuse ennetamine, alaealiste kuritegevuse käsitlemise viisid ja alaealisi käsitleva õigussüsteemi roll Euroopa Liidus”
ELT C 110, 9.5.2006, lk 75. ;
– võttes arvesse Glasgow’s 5.–7. septembril 2005. aastal Ühendkuningriigi eesistujariigiks olemise raames peetud konverentsi „Noored ja kuritegevus: Euroopa perspektiiv” järeldusi;
– võttes arvesse Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskuse viimaseid aastaaruandeid;
– võttes arvesse kodukorra artiklit 45;
– võttes arvesse naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjoni raportit ( A6‑0212/2007 ),
A. arvestades, et alaealiste kuritegevus kätkeb endas olulisemat ohtu kui täiskasvanute kuritegevus, sest see mõjutab elanikkonna eriti haavatavat osa isiksuse kujunemisjärgus, asetades alaealised väga varakult sotsiaalse tõrjutuse ja häbimärgistatuse ohtu;
B. arvestades, et riiklikud, Euroopa tasandi ja rahvusvahelised uuringud näitavad, et viimase kahe kümnendi jooksul on alaealiste kuritegevus murettekitavalt kasvanud;
C. arvestades, et alaealiste kuritegevuse muudab murettekitavaks selle praegune massiline iseloom seoses kuritegevusega alustamise ea vähenemise ning alla 13aastaste laste poolt toime pandud kuritegude arvu suurenemisega, samuti seoses asjaoluga, et nende tegudes peegeldub üha suurem julmus;
D. arvestades, et praegune alaealiste kuritegevusega seotud statistiliste andmete kogumise ja esitamise viis ei vasta tegelikele vajadustele ega ka praegustele tingimustele ning seepärast muutub veelgi tungivamaks vajadus usaldusväärse riikliku statistika järele;
E. arvestades, et alaealise kuritegeliku käitumise põhjusi on keeruline üldiselt liigitada, kuna sotsiaalselt hälbinud ning viimaks kuritegeliku käitumiseni viiva tee põhjused tulenevad igal üksikul juhul individuaalsetest ja erilistest asjaoludest, mis seonduvad isiku elukogemusega ning selle esmase keskkonnaga, milles iga laps ja noor areneb, see tähendab perekonda, kooli, sõprusringkonda ning laiemas plaanis sotsiaal-majanduslikku keskkonda, milles ta elab;
F. arvestades, et peamised alaealiste kuritegevust soodustavad tegurid on elukorralduse, suhtluse ja asjakohaste mudelite puudumine perekondades, mis sageli on tingitud vanemate äraolekust, samuti perekonnaringi kuuluvate inimeste poolt toimepandud füüsilise ja seksuaalse väärkohtlemisega seonduvad psühhopatoloogilised probleemid, haridussüsteemi suutmatus sotsiaalseid väärtusi edasi anda ning vaesus, tööpuudus, sotsiaalne tõrjutus ja rassism; rõhutades, et nende otsustavate tegurite seas on noorte isiksuse kujunemise järgus ilmnev tugev jäljendamise tendents, alkoholi ja uimastite tarbimisega seonduvad isiksuse häired ning mõttetu, liigse ja põhjendamatu vägivalla eeskujude näitamine massimeedias, mõnedel veebilehtedel ja videomängudes;
G. arvestades, et noorte hälbiva käitumise allikas ei ole alati perekondlik taust;
H. arvestades, et kanepi ja teiste uimastite ja/või alkoholi tarvitamise sagenemist noorte seas tuleb vaadelda vastastikuses seoses alaealiste kuritegevuse suurenemisega;
I. arvestades, et sisserännanute ja eriti alaealiste üle on sotsiaalne kontroll suurem, mille põhjal võidakse uskuda, et alaealiste kuritegevuse probleemid puudutavad eelkõige sisserännanuid ja mitte kogu ühiskonda, ent see seisukoht ei ole mitte üksnes ekslik, vaid ühiskondlikult ohtlik;
J. arvestades, et kaks lahendamist vajavat alaealiste kuritegevuse vormi seisnevad noortejõukude moodustumises ning koolivägivalla ägenemises; need nähtused on eriti ulatuslikud mõnes liikmesriigis ja nende uurimine, nagu ka võimalikud vastumeetmed, osutuvad keerukaiks;
K. arvestades, et noortejõukude-sarnaste nähtuste ulatus on viinud mitmed liikmesriigid alaealiste karistusõiguslike meetmete karmistamiseni ning tagasipöördumiseni tavapärase vabaduskaotusliku karistuse juurde kinnipidamisasutustes;
L. arvestades, et mõnes liikmesriigis on kooliteed ja isegi kooliõued muutunud õiguskorrast väljapoole jäävaks alaks ja seda isegi nooblites kvartalites (uimastite pakkumine, vägivald ja mõnikord külmrelvade kasutamine, eri liiki väljapressimine ja ohtlike mängude mängimine – näiteks nn happy slapping , millega kaasneb mobiiltelefoniga vägivallaaktidest tehtud fotode riputamine veebilehtedele);
M. arvestades, et viimastel aastatel on toimunud alaealisi käsitleva siseriikliku kriminaalõiguse järkjärguline läbivaatamine, mis peaks keskenduma ümberkasvatamisele ja muudele rehabilitatsioonimeetmetele, mitte üksnes kinnipidamisele, mida tuleks kasutada viimase võimalusena eeldusel, et see on üldse vajalik; arvestades, et tuleb siiski rõhutada, et nende uute meetmete praktikas rakendamine ei ole tihti otstarbekas, kuna puuduvad tänapäevased vahendid ja koolitatud eripersonal ning piiratud on sotsiaalne kaasatus ja rahastamine;
N. arvestades, et siseriikliku õiguse kohaselt kiputakse karistama ka selliseid alaealiste tegevusi ja hoiakuid, mida täiskasvanute puhul ei käsitleta kuritegelikena, mis küll tugevdab karistusõiguslikku ja sotsiaalset kontrolli alaealiste üle, ent viib ka vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse ning noorte sotsiaalse integreerumise raskuste ülekaristamiseni;
O. arvestades kommunikatsiooni- ja audiovisuaalsete vahendite, nagu mängud, televisioon ja Internet, kaudu levitatav äärmiselt vägivaldsete stseenide ja pornograafilise materjali laviin, samuti alaealiste kurjategijate ja ohvrite kuvandi kasutamine meedias läheneb sageli laste põhiõiguste rikkumisele ning aitab kaasa vägivalla kui millegi tavapärase propageerimisele;
P. arvestades, et 2001. aastal asutatud Euroopa kriminaalpreventsiooni võrgustiku raames loodi spetsiaalne alaealiste kuritegevuse vastu võitlemise töörühm, kes on asunud koostama üksikasjalikku võrdlevat uuringut 27 liikmesriigi kohta, mida kasutatakse tulevikus selle valdkonna poliitika arengusuundade alusena,
1. rõhutab, et alaealiste kuritegevuse vastu saab tõhusalt võidelda ainult siis, kui liikmesriikide ja Euroopa tasandil võetakse vastu integreeritud strateegia, milles on seotud kolm juhtpõhimõtet: ennetus, kõigi noorte sotsiaalne integratsioon ja õigusalased ohjamismeetmed;
Riikliku tasandi poliitika
2. rõhutab, et kõigi ühiskonna sidusrühmade, s.o riigi kui keskse valitsusinstitutsiooni, piirkondlike ja kohalike asutuste, koolijuhtide, perekonna, valitsusväliste organisatsioonide, eelkõige just noortele keskenduvate organisatsioonide, kodanikuühiskonna ja iga üksikisiku otsene kaasamine integreeritud riikliku strateegia planeerimisse ja rakendamisse on otsustavalt tähtis, ning nõustub, et hädavajalik on piisavate rahaliste vahendite olemasolu alaealiste kuritegevusega võitlemise tõhusate meetmete rakendamiseks;
3. rõhutab, et tõhus võitlus alaealiste kuritegevuse vastu eeldab integreeritud ja tõhusat kooli-, sotsiaal-, pere- ja hariduspoliitikat, mis aitab kaasa sotsiaalsete ja kodanikuväärtuste edasiandmisele ja noorte varajasele sotsialiseerumisele; on seisukohal, et lisaks on vaja koostada majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse parandamise poliitika, eesmärgiga vähendada sotsiaalset ebavõrdsust ja võidelda sotsiaalse tõrjutuse ja vaesuse vastu, pöörates erilist tähelepanu laste vaesusele;
4 . leiab, et alaealiste kuritegevuse valdkonnas tuleb ennetustööd kavandada kolmes põhilises osas, see tähendab kõigile kodanikele suunatud esmase ennetustööna, alaealistele potentsiaalsetele või juhukurjategijatele suunatud teisese ennetustööna ning viimaks kolmanda järgu ennetustööna, mis on suunatud püsivalt kuritegelikult käituvatele alaealistele ning mille eesmärk on sellise käitumise lõpetamine;
5 . leiab, et vajalik on kehtestada rida piiranguid ja konkreetseid meetmeid, mida perekonnad, kasvatajad ja ühiskond noorte suhtes juba kõige varasemast east alates rakendama peavad;
6 . leiab, et alaealiste kuritegevuse ennetamine nõuab samavõrd riiklikku poliitilist lähenemist ka teistes valdkondades, sealhulgas sellistes küsimustes, nagu eluase, töö, erialane ettevalmistus, vaba aja veetmine ja noortevaheline suhtlemine;
7. meenutab, et perekonnad, nagu ka koolid ja ühiskond üldiselt, peavad kasvava noortevägivallaga võitlemiseks koostööd tegema;
8 . juhib liikmesriikide tähelepanu selle võitluse kõigis etappides perekonnal lasuvale erilisele rollile ning palub neil korraldada vanemate asjakohane toetamine;
9 . julgustab liikmesriike nägema riiklikus poliitikas ette üheaastase vanemapuhkuse kehtestamise, mis võimaldaks seda soovivatel perekondadel oma last alguses ise kasvatada, mis annab olulise panuse lapse emotsionaalsesse arengusse;
10. kutsub liikmesriike eriti toetama majanduslikesse ja sotsiaalsetesse probleemidesse sattunud perekondi; rõhutab, et esmaste eluaseme- ja toiduvajaduste rahuldamisele ning kõigile perekonnaliikmetele, alates lastest, põhihariduse ja tervishoiu kättesaadavuse tagamisele suunatud meetmete, samuti nende perekondade liikmetele tööturul, sotsiaalses, majanduslikus ja poliitilises elus osalemiseks võrdsete võimaluste tagamisele suunatud meetmete võtmine aitavad tagada laste arenemiseks ja esmaseks sotsialiseerumiseks terve ja sobiva perekeskkonna;
11 . kutsub liikmesriike üles andma käsutusse vajalikke vahendeid, et laiendada tõhusa psühholoogilise ja sotsiaalnõustamisega seotud teenuseid, mis hõlmavad ka kontaktpunkte alaealiste kuritegevusega seotud probleemidega perekondadele;
12. rõhutab koolil ja koolikogukonnal lasuvat erilist rolli laste ja noorte isiksuse kujundamisel; rõhutab, et kaks tänapäeva kooli põhilist tunnusjoont, milleks on kultuuriline mitmekesisus ja klassilise kihistumise elementide esinemine, võivad, juhul kui koolisüsteemis puuduvad struktuurid sekkumiseks, õpilaste toetamiseks ja üksteisele lähendamiseks, viia kooliga seotud vägivallanähtuste ja vaenuliku keskkonna tekkimiseni endale timuka rolli võtvate agressiivsete õpilaste ning ohvritest õpilaste vahel;
13 . kutsub seoses sellega liikmesriike üles andma kooliametnikele suuniseid, millega soodustataks moodsat ning õpilasi, vanemaid, õpetajaid ja kohaliku juhtkonna pädevaid teenistusi ühendavate vahendusinstantside kaudu toimuvat konfliktide lahendamise menetlust;
14. leiab, et on absoluutselt hädavajalik pakkuda õpetajatele kohast ettevalmistust, et nad oleksid võimelised toime tulema klasside mitmekesise iseloomuga, et nende kasvatustöö ei oleks moraliseeriv, vaid ennetav ja põhineks ühtekuuluvusel, ning et nad oleksid võimelised ennetama nii alaealiste kurjategijate kui ka nende ohvriks olevate kaasõpilaste häbimärgistamist ja eemaletõukamist;
15. palub peale selle liikmesriikidel lõimida oma hariduspoliitikasse psühholoogilise abi andmine ja nõustamine iseäranis sotsialiseerumisprobleemidega silmitsi seisvatele lastele, arstiabi saamise võimalus igas koolimajas, samuti sotsiaaltöötaja, sotsioloog-kriminoloogi, lastepsühhiaatri ja laste kuritegevuse ekspertide määramine piiratud hulga koolimajade kohta, range kontroll õpilaste seas alkoholi ja uimastite tarvitamise üle, võitlus igasuguse koolikogukonna liikmete diskrimineerimise vastu, kogukondliku vahekohtuniku määramine, mis loob sideme kooli ja kogukonna vahel, samuti erinevate koolikogukondade vaheline koostöö vägivalla vastaste programmide väljatöötamise ja elluviimise küsimustes;
16. palub liikmesriikidel ning riikliku ja piirkondliku tasandi reguleerivatel asutustel rangelt valvata eriti vägivaldseid või alaealistele ebasoovitatavaid stseene sisaldavate telesaadete ja muude programmide sisu kohta teavitamist puudutavate ühenduse ja siseriikliku õiguse sätete järgimise üle; samuti palub liikmeriikidel koos meediajuhtidega võtta vastu tegevuskava, mille eesmärk on kaitsta lapse ning eriti alaealiste kurjategijate õigusi seoses keeluga levitada eriti vägivaldseid stseene teatud kellaaegadel ning avalikustada kuritegudega seotud alaealiste isikuandmeid;
17. soovitab liikmesriikidel suurendada noorte inimeste suhtlemiskohtadena vaadeldavate noortekeskuste rolli ja neid enam kvalitatiivselt väärtustada ning rõhutab, et noorte kurjategijate osalemine neis kohtades aitab kaasa nende sotsialiseerumisele ning tugevdab nende kuuluvustunnet normaalse ühiskonna hulka;
18. rõhutab, et noorte kuritegevuse ennetamisel võib märkimisväärne roll olla meedial seoses avalikkuse teavitamise ja tähelepanu juhtimise algatustega ning kvaliteetsete ja noorte positiivset panust väärtustavate saadete edastamisega, kontrollides teiselt poolt samas vägivaldsete, pornograafiliste ja uimastite tarvitamisega seotud stseenide levitamist ning seda laste õiguste kaitse tegevuskavasse lõimitud kokkulepete alusel;
19. palub liikmesriikidel ajakohastada alaealiste kuritegevuse ohjamisega seotud kohtulikke ja õigusloomelisi meetmeid, mis puudutavad dekriminaliseerimist, karistusest vabastamist, kohtumenetluse ning asutustesse paigutamise alternatiive; soovitab sellega seoses vähendada võimalikult palju alaealise osalise või täieliku vabadusekaotuse või vangistusega seonduvaid meetmeid, asendades need kasvatusliku iseloomuga asendusmeetmetega, mida siseriiklikud kohtud võiksid laialdaselt kohaldada, nagu ühiskondlikult kasuliku töö pakkumine, rehabiliteerimine ja lepitus ohvritega, erialase ettevalmistuse kursused ja käitumiskoolitus, programmid narko- või alkoholisõltlastele;
20. kutsub liikmesriike võtma uusi uuenduslikke meetmeid kohtuliku lahenduse leidmiseks, nagu alaealise vanemate või eestkostjate vahetu osalemine kriminaalmenetluses alates kohtu alla andmisest kuni meetmete kohaldamiseni, intensiivse ümberkasvatamise ja psühholoogilise abi meetmed, asenduspere valik, kellele pandaks vajadusel ka alaealise kasvatamise kohustus ning vanemate, õpetajate ja õpilaste toetamine nõuannete ja teabega juhuks, kui alaealised käituvad koolikeskkonnas vägivaldselt;
21. tuletab meelde, et alaealiste kuritegevuse puhul peavad kohtumenetlus ja selle kestus, rakendavata meetme valik ning selle hilisem täitmine lähtuma lapse olulise huvi põhimõttest ja menetlusnormidest; rõhutab seoses sellega, et kõik vabaduskaotuslikud meetmed saavad kõne alla tulla viimase võimalusena ning need tuleb täide viia alaealistele kurjategijatele kohandatud infrastruktuuris;
22. palub liikmesriikidel näha alaealiste kuritegevusele integreeritud lähenemise raames ette eraldiseisvad ja sõltumatud eelarvevahendid alaealiste kuritegevuse ennetusmeetmete võtmiseks, näha ette noorte sotsiaalse ja kutsealase integratsiooni programmidele lisarahastamine ning suurendada nii kesk- kui ka piirkondlikul tasandil alaealiste kurjategijate rehabilitatsioonistruktuuride taseme parandamiseks ja uuendamiseks mõeldud vahendeid, samuti kõigile asjaomastele ametiisikutele ja vastutajatele eriettevalmistuseks ja jätkuõppeks mõeldud ressursse;
Euroopa strateegia suunas
23. soovitab liikmesriikidel koostöös komisjoniga koheselt koostada ja vastu võtta kõigi liikmesriikide jaoks ühised alaealiste kuritegevust käsitlevad miinimumstandardid ja juhtpõhimõtted, mis keskenduksid ennetuse, rehabilitatsiooni, integratsiooni ja sotsiaalse taasintegreerimise neljale põhisambale ning kohtulikele või kohtuvälistele meetmetele, tuginedes Pekingi reeglite ja Riyadi suunistega rahvusvaheliselt kinnitatud põhimõtetele, ÜRO lapse õiguse konventsioonile ning muudele selles valdkonnas vastu võetud rahvusvahelistele konventsioonidele;
24. rõhutab, et ühise Euroopa lähenemise eesmärk peaks olema alaealiste kuritegevusega tegelemise ja selle ohjamise kohtuvälise sekkumise mudelite kindlaksmääramine, kusjuures vabaduskaotuslikud meetmed ja karistused peaksid jääma viimaseks abinõuks, mida kohaldatakse ainult siis, kui see on absoluutselt vajalik;
25. leiab, et kui soovitakse leida ühiseid ja edukaid lahendusi, siis on noorte kaasamine ja nende osalemine kõigis neid puudutavates küsimustes ja otsustes vältimatu; seetõttu tuleb laste jaoks kohtukaasistujate kaasamisel hoolitseda selle eest, et neil ei oleks mitte üksnes noorte kasvatamise kogemus, vaid et nad oleksid saanud ka ettevalmistuse, mis selgitaks neile vägivalla ja noorte probleeme;
26. kutsub komisjoni üles sätestama kõigile liikmesriikidele riikliku statistika koostamise konkreetsed kriteeriumid, tagamaks, et andmed on võrreldavad ja seega üleeuroopaliste meetmete planeerimisel kasutatavad; kutsub liikmesriike üles aktiivselt komisjoni tööst osa võtma, motiveerides kõiki pädevaid riigi-, piirkondlikke ja kohalikke asutusi, ühendusi, valitsusväliseid organisatsioone ja muid selles valdkonnas tegutsevaid kodanikuühiskonna organisatsioone ning kogudes neilt teavet;
27. kutsub komisjoni ning liikmesriikide riiklikke ja kohalikke asutusi juhinduma Euroopa Liidu riikide olemasolevatest parimatest tavadest, mis aktiveerivad kogu ühiskonda ning hõlmavad lapsevanemate, VVOde ja naabruskonna elanike ühenduste positiivset tegevust ja sekkumist koolis, samuti õppima liikmesriikide kogemustest, mis puudutavad politsei- ja haridusasutuste, kohalike asutuste, noorteorganisatsioonide ja kohaliku tasandi sotsiaalteenuste pakkujate vahelisi salastatuse nõudeid järgivaid koostöölepinguid, ning riiklikke strateegiaid ja riiklikke noorsooprogramme; kutsub liikmesriike juhinduma riikides kasutusel olevatest parimatest tavadest võitluses alaealiste uimastitarbimise ja sellega seotud kuritegevuse murettekitavate arengutega, samuti parimatest kuritarvitamise korral kohaldatavatest lahendustest, eriti arstiabi vallas;
28. tunneb heameelt siseriiklike algatuste üle, mis hõlmavad positiivseid integratsioonimeetmeid Rioja piirkonnas juba toimiva „koolivälise tegevuse juhi” algatuse eeskujul;
29. palub komisjonil ja liikmesriikidel hakata ära kasutama olemasolevaid Euroopa vahendeid ja programme, lõimides neisse alaealiste kuritegevuse vastase võitluse ja selle nähtuse ennetamise meetmed ning tagada alaealiste kurjategijate ja ohvrite normaalne taasintegreerimine ühiskonda; pöörates seejuures tähelepanu eelkõige järgmistele asjaoludele:
– eriprogramm „Kuritegevuse ennetamine ja selle vastane võitlus” (2007–2013), milles keskendutakse peamiselt kriminaalpreventsioonile ja ohvrite kaitsele,
– eriprogramm „Õigusemõistmine kriminaalasjades”, mille eesmärk on edendada vastastikusel tunnustamisel ja usaldusel põhinevat justiitskoostööd karistusõiguse valdkonnas ning tugevdada pädevate siseriiklike asutuste vahelisi kontakte ja teabevahetust,
– laste ja noorte vastu suunatud vägivalla vastase võitluse programm DAPHNE III,
– programm „Aktiivsed noored” (2007–2013), mille üks peamisi eesmärke on toetada väiksemate võimalustega või ebasoodsamatest piirkondadest pärit noori,
– Euroopa sotsiaalfondi ja programmi Equal meetmed, mis puudutavad sotsiaalse integratsiooni tugevdamist, diskrimineerimise vastast võitlust ning vähem soodsas olukorras olevate isikute tööturule pääsemise lihtsustamist,
– liidu toetatav programm URBACT, mis keskendub Euroopa linnade vahel parimate tavade vahetamisele seoses elanike jaoks elujõulisema keskkonnaga ning hõlmab noortele turvalisema linnakeskkonna loomise meetmeid ja sotsialiseerumisele ning noorte osalemisele keskenduvaid vähemsoodsas olukorras olevate noorte sotsiaalse integreerumise meetmeid,
– riikidevahelised algatusprogrammid, nagu „Let bind safe net for children and youth at risk” (Loogem turvavõrk riskigruppi kuuluvatele lastele ja noortele), mis keskenduvad ohtu sattunud või sotsiaalselt tõrjutud laste ja noorte heaks võetavatele meetmetele ning milles võivad ja peavad osalema partnerid võimalikult paljudest liikmesriikidest,
– üleeuroopaline liin kadunud laste jaoks, kelle hulka kuuluvad ka alaealiste kuritegevuse ohvrid;
30. rõhutab, et üks ennetuselement alaealiste kuritegevuse vastases võitluses on kommunikatsioonipoliitika arendamine, mis võimaldab juhtida avalikkuse tähelepanu probleemidele, vägivalla kõrvaldamine meediast ja selle audiovisuaalse meedia toetamine, mille programmid ei ole keskendunud üksnes vägivaldsetele saadetele; palub seetõttu nii audiovisuaalses meedias kui ka kirjutavas ajakirjanduses vägivalla levitamist piiravate Euroopa normide kehtestamist;
31. rõhutab, et piirideta televisiooni direktiivis 89/552/EMÜ
EÜT L 298, 17.10.1989, lk 23. on sätestatud konkreetsed vägivaldsete ja üldisemalt laste ümberkasvatamise seisukohast ebasoovitatavate stseenide näitamise piirangud, mis kujutavad endast kohast meedet alaealiste ja nende vastu suunatud vägivaldsuse ennetamisel; palub komisjonil võtta täiendavaid meetmeid, laiendades kohustusi mobiiltelefoni- ja internetisektorile, mis peaksid olema peamiseks poliitiliseks prioriteediks seoses eespool viidatud komisjoni teatisega laste õiguste kohta;
32. tunneb heameelt, et jõustus Euroopa ettevõtete isereguleerimise raamistik, mis soodustab noorte ja laste turvalisemat mobiiltelefonide kasutamist ning rõhutab, et komisjon peab esitama konkreetsed ja Euroopa tasandil siduvad ettepanekud seoses internetis turvalist surfamist ja mobiiltelefonide turvalist kasutamist puudutava teavitus- ja selgitustööga;
33. kutsub komisjoni üles viivitamata looma Euroopa alaealiste kuritegevuse seirekeskust, mille eesmärk oleks kõigi liikmesriikide statistika kogumine ja võrdlev hindamine, kogemuste ja heade tavade levitamine, rahvusvahelisel, regioonidevahelisel ja ühenduse tasandil innovaatiliste algatuste ja programmide planeerimine ja edendamine, nõustamine, riigiasutuste osalusel seminaride korraldamine ning lõpuks tehnilise ja teadusliku koostöö korraldamine isikute koolituse ja professionaalide vahetusega seonduvates küsimustes; rõhutab, et kui soovitakse tagada nimetatud seirekeskuse tõhusus, on vältimatu tagada sarnase pädevusega riiklike seirekeskuste loomine ja tegevus;
34. palub komisjonil julgustada probleemidega laste ja noorte jaoks üleeuroopalise tasuta telefoninumbri kasutuselevõttu, kuna sellised tasuta telefoninumbrid võivad suuresti aidata alaealiste kuritegevust ennetada;
35. kutsub komisjoni pärast Euroopa tasandil vajalike uuringute lõpuleviimist tegema ettepanekut ühenduse integreeritud raamprogrammi kohta, mis sisaldaks ühenduse ennetavaid meetmeid, valitsusväliste organisatsioonide algatuste ja piiriülese koostöö toetamist ning katseprogrammide rahastamist piirkondlikul ja kohalikul tasandil ja põhineks riikide headel tavadel, püüaks neid tavasid kogu Euroopas levitada ja hõlmaks ka koolituse ning sotsiaalse ja pedagoogilise infrastruktuuri nõudeid;
36. rõhutab, et kahes peamises ühenduse tegevusvaldkonnas tuleks kavad koostada kohe:
– ennetavate meetmete rahastamine olemasolevate ühenduse programmide raames ja uue eelarverubriigi loomine alaealiste kuritegevuse vastu võitlemise integreeritud tegevuste ja võrgustike jaoks;
– uuringu avaldamine ja seejärel komisjoni teatise koostamine probleemi ulatuse kohta Euroopas ning asjakohased ettevalmistused alaealiste kuritegevuse vastu võitlemise integreeritud raamprogrammi koostamiseks riikide ekspertide võrgustiku kaudu;
37. kutsub komisjoni selles kontekstis üles koostama meetmete kaasrahastamise programmi, mis hõlmaks:
– heade ennetustavade, eriti era- ja avaliku sektori koostöö vormide kaalumist;
– hiljuti loodud alaealiste kurjategijate kohtlemise süsteemide, näiteks taastava kohtumõistmise pikaajalise tõhususe mõõtmist ja analüüsi;
– heade tavade vahetust rahvusvahelisel, riiklikul ja kohalikul tasandil, võttes arvesse väga positiivseid kogemusi, mis on saadud vägivallavastase programmi DAPHNE raames, mida võib selle arvukate tõhusate vägivallavastaste projektide tõttu pidada parimate tavade näiteks;
– garantiisid, et kõnealused teenused ja tavad keskenduvad laste ja noorukite õiguste kaitsele, samuti vanemate kohast toetamist;
– noorte kaitse Euroopa mudeli väljaarendamist, mis ei keskenduks sanktsioonide rakendamisele, vaid peamiselt noorte sotsiaalhoolekandele ja kasvatamisele ning selliste väärtuste edendamisele, nagu võrdsus ning kõigi õigused ja kohustused;
– alaealiste haridus- ja kutseõppe programmide koostamist nende sotsiaalse integreerimise hõlbustamiseks ning elukestva õppe kaudu kõigile tõeliselt võrdsete võimaluste loomist; kõigi jaoks tõhusat ettevalmistust ning Barcelona eesmärkide saavutamist, mis on igasuguse tõhusa vägivallaennetuse eeltingimus; sellega seoses noorteorganisatsioonide juhitavate olemasolevate algatuste toetamist;
– pideva koolituse kooskõlastatud programmi korraldamist riiklike õiguskantslerite, politseinike, kohtunike ning pädevate riigi- ja järelvalveasutuste jaoks;
– kohalike ja piirkondlike asutuste, noorteorganisatsioonide ning haridussüsteemi vastavate teenuste ühtsesse võrgustikku sidumist;
38. soovitab komisjonil alaealiste kuritegevuse Euroopa seirekeskuse ja sellega seotud raamprogrammi ettevalmistamisel esitada viivitamata ettepaneku järgmiste kogemuste ja oskusteabe edendamise ja levitamise meetmete kohta:
– riikide poliitika tulemuste ühine ülevaatamine ja levitamine;
– konverentside ja platvormide (foorumite) korraldamine riikide ekspertide osalusel;
– pädevate asutuste ja ühenduse organite vahelise Interneti-suhtluse edendamine ja sellealase veebilehe loomine;
– rahvusvahelise tippkeskuse loomine;
0 0
39. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile, Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele.
SELETUSKIRI
Praegu valitseb enamikus Euroopa ühiskondades laialt levinud arusaam, et alaealiste kuritegevus on kasvanud ja selle põhjustatud ohud suurenenud, sama kinnitavad ka riiklik statistika ning rahvusvahelised uuringud ja ülevaated.
Etioloogiline lähenemine tänapäeva alaealiste kuritegevusele
Äärmiselt raske on kindlaks teha alaealise kuritegeliku käitumise täpseid põhjusi.
Seda seetõttu, et konkreetne alaealise poolt kordasaadetud tegu leiab väljenduse keeruka sotsialiseerumise ja sotsiaalse kontrolli protsessi taustal.
Siiski on võimalik teha kaks usaldusväärset järeldust.
Esiteks ei ole alaealiste kuritegevus mingil juhul „sotsiaalne haigus” ja alaealiste kurjategijate käitumist ei saa seletada füüsiliste, intellektuaalsete või vaimsete kõrvalekalletega.
Teiseks, alaealiste käitumise analüüsimiseks, olgu see kuritegelik või mitte, tuleb uurida nende arengukeskkonda: perekonda, kooli, sõpru ja sotsiaalset tausta.
Seega saab kõik alaealiste kuritegeliku käitumise põhjused või tegurid tagasi viia nende lähtepunktideni.
Tegelike põhjuste tuvastamisel tuleb siiski olla ettevaatlik.
Näiteks ei vii vältimatult kuritegevusele niivõrd vanemate sagedane füüsiline äraolek või asjaolu, et laps kasvab ühe vanemaga perekonnas, vaid pigem vanemate olemuslik võimetus täita oma laste eest hoolitsemise kohustust või tervete ja kvaliteetsete suhete puudumine, tulenevalt kas rahalistest, sotsiaalsetest ja/või isikutevahelistest probleemidest – kas vanemate ja laste või vanemate eneste vahel.
Võimetus ületada häbimärgistamist ja kõrvaletõrjumist pole üksikute õpilaste, vaid koolisüsteemi viga.
Ja viimaks, kuritegelikule käitumisele ei vii mitte sisserändaja identiteet, vaid tema sotsiaalne tõrjutus.
Kuid eelkõige tänapäeval, mil välised tegurid, nagu meedia, tehnoloogia ja eriti Internet, alaealisi hooga täiskasvanute maailma paiskavad, reageerivad viimased sellisele oma ellu sekkumisele tihti agressiivselt.
Alaealiste kuritegevuse ohjamise mudelid
Üldiselt on alaealiste kuritegevuse ohjamine ja selle sotsiaalne kontroll oluliselt edasi arenenud.
Areng algas kaitstud mudelist, mille kohaselt täiskasvanud määrasid igal konkreetsel juhul kindlaks alaealise kurjategija õigused ja tema käitumise „parandamise” meetodid.
Seejärel arendati välja vastutuse mudel, mille kohaselt alaealisel on algusest peale konkreetsed, tunnustatud õigused, ja kuritegeliku käitumise vastu võitlemise meetmete eesmärgiks on haridus vastutuse kaudu.
Praegune lähenemine püüab siduda taastavat õigusemõistmist vastutuse mudeliga, kaasates protsessi ka ohvrid ja seades eesmärgiks poolte lepitamise kahju heastamise teel.
Siiski on alaealiste kuritegevuse ohjamise ja praeguste mudelitega seotud veel üks väga tähtis moment.
Üldiselt on alaealised ametliku sotsiaalse kontrolli süsteemi suhtes eriti vaenulikud, mis on mõistetav, arvestades nende väljaarenemata isiksust, vanust ja piiratud rahalisi vahendeid.
Samal ajal kohtleb karistussüsteem noori eriti karmilt, käsitledes kuritegevusena igasugust alaealiste ühiskonnavastast mässu, mida tõukab tagant vaesus ja sotsiaalne tõrjutus, isegi siis, kui see pole oma loomult kriminaalne – lähenemine, mida täiskasvanute suhtes ei rakendata.
Lisaks sellele võrdsustatakse kuritegeliku käitumisega põhjendamatult isegi kuritegelikule käitumisele viitav käitumine või olukorrad, kus lihtsalt on olemas kuritegevuse oht (näiteks kodust lahkumine ja iseseisvuse taotlus).
Alahealisi ohjavad õigusaktid ja meetmed peaksid olema liberaalsed ja näitama alaealiste ja nende probleemide suhtes üles suurimat võimalikku mõistmist ja sallivust, ilma et neid märgistataks kui mingi sotsiaalse tõve käes kannatajaid või kirjeldataks mis tahes enesemääramise katset kuritegevusena.
Tänapäevane ohjamine peaks minema sammu võrra edasi ja pärast vabaduskaotuslike meetmete järkjärgulist asendamist muude alternatiividega (deinstitutsionaliseerimine ja kohtuvälised meetmed) asuma noorte tegude dekriminaliseerimisele ja depenaliseerimisele.
See nõuab enamikul juhtudel karistuste kaotamist ning samal ajal sotsialiseerumist toetavate organisatsioonide tugevdamist ja tegelike ennetavate meetmete võtmist.
Moraali ja käitumisnorme ei saa muuta seaduste ja karistustega, vaid noorte harimisega vabaduses ja võimalikult ulatuslikus sotsiaalses kaasatuses, mis tugevdab põlvkondadevahelist usaldust, perekonda, kooli, riiki, naabruskonda, sõprussidemeid ja ühiskonda tervikuna.
Kolm sammast: ennetamine, sotsiaalne integreerimine ja õigusalased ohjamismeetmed
A. Ennetusmehhanismid
Ennetus peaks olema alaealiste kuritegevuse vastu võitlemise strateegia esmane ja põhiline osa.
Põhjus, miks ajalooliselt on valdav olnud mahasurumine ja ka tänapäeval langeb põhirõhk karistustele, seisneb selles, et ennetuspoliitika on pikaajaline (selle tulemused pole kohe nähtavad ja ei anna valitsustele ega poliitikutele kohest poliitilist kasu) ja eelkõige kallis.
Heaoluriigi õigeaegne sekkumine perekondade ja alaealiste aitamiseks enne kuritegeliku käitumise ilmnemist on selgelt kulukam kui kriminaal- või tsiviilmenetlus, seda enam, kui ennetusstrateegia eeldab mitme erineva sektori tegevust, nõudes ühist vastutust ja kaasatud organisatsioonide otsest ning kaudset sotsiaalset osalemist.
Sellega seoses oleks ühiskonna ja riigi jaoks riiklikul ja ühenduse tasandil märkimisväärne saavutus, kui võetaks vastu alaealisi (kurjategijaid ja ohvreid) käsitlev sotsiaalse ennetuse ja solidaarsuse koodeks, mis oleks kriminaalõiguse süsteemist lahutatud.
B. Sotsiaalse integratsiooni mehhanismid
Kuigi praegu pööratakse rohkem tähelepanu sellele, kuidas ja miks kuritegelik käitumine alguse saab, on samuti äärmiselt tähtis juhatada teed sellest välja.
Nagu juba öeldud, on kriminaalmenetlus (isegi selle hariduslikus vormis) parimal juhul ebapiisav ja halvimal juhul tegelikult sobimatu alaealiste kurjategijate sujuvaks reintegreerimiseks ja tagasitoomiseks perekonna ja kooli sotsiaalsesse keskkonda või keskkonda, mille vastu nad oma käitumisega protesteerisid.
Alaealiste usalduse taastamine oma vahetu ja laiema sotsiaalse keskkonna vastu ning tunde taastamine, et nad sellesse keskkonda kuuluvad, on peamine tee kuritegevuse juurest eemale.
Siiski pole seda võimalik saavutada karistuste ja sanktsioonide kaudu, vaid kaasates noored nende sotsiaalse keskkonna kõigisse aspektidesse – tagades neile hariduse, sujuva tööturule integreerumise, kaitstes nende õigust eneseväljendusele ning aktiivsele osalusele kohaliku ja riikliku tasandi otsuste tegemisel, pakkudes neile võimalust loominguliseks vaba aja veetmiseks ja puhkuseks.
C. Õigusalased ohjamismeetmed
Nagu eespool on märgitud, esinevad kõige asjakohasemad õigusalased meetmed neljas vormis:
– dekriminaliseerimine: s.o näiteks kuritegelikule käitumisele viitava käitumise või väiksemate rikkumiste ümberliigitamine;
– depenaliseerimine: karistuste kaotamine rikkumiste suure enamiku puhul ning nende asendamine hariduslike ja integreerimismeetmetega;
– kohtute pädevuse kitsendamine: õigusemõistmise üleandmine kohtutelt sotsiaalsetele vahendajatele, kelleks sõltuvalt kuritegeliku käitumise tüübist võivad olla koolide komisjonid (õpetajad, õpilased ja lapsevanemad), naabruskonna või kohaliku tasandi ühendused (näiteks ühiskondlik ombudsman), sotsiaaltöötajad jne;
– deinstitutsionaliseerimine: kasvatus- või karistusasutustesse suunavate vabaduskaotuslike otsuste vältimine.
Perekonna roll
– Perekond teguri ja põhjusena: väliste (perekonna struktuuriga seonduvate) ja sisemiste (perekonna toimimisviisiga seonduvate) tingimuste mõju on otsustava tähtsusega.
Vanematepoolse järelevalve ja kontrolli puudumist ning vanemate endi kuritegelikku käitumist loetakse eriti raskendavateks teguriteks.
– Perekond ennetuspoliitika kontekstis: perekond kui sotsialiseeriv institutsioon aitab kasvatada seaduskuulekust ja seaduste austamist.
– Perekond sotsiaalse taasintegreerimise protsessis: taasintegreerimisprotsessi peamine alus on alaealise tagasitoomine perekonda tervikuna, taastades suhted vanemate ja perekonna muude liikmetega.
Eduka tulemuse nimel on selles etapis äärmiselt tähtis ka alaealise rahaline, sotsiaalne ja psühholoogiline toetamine.
– Perekond karistusprotsessis: kui alaealisele mõistetakse vabaduskaotuslik karistus, siis on eriti tähtis, et tal säiliks perekonnaliikmetega kontakt; alternatiivsete karistusmeetmete korral on alaealise vanemate hoolitsus ja järelevalve ülimalt oluline.
Samuti on esmatähtis vanemate aktiivne kaasatus kohtumenetluse ja karistuse kandmise ajal ning see, et vanemad saaksid pidevalt koolitust ja teavet, mis võimaldaks neil oma last asjakohaselt toetada.
Kooli roll
– Kool kui kuritegeliku käitumise väljendumise koht: koolivägivald on alaealiste kuritegevusele omane vorm, mida kasutatakse kas koolikeskkonna tekitatud antagonismi väljendamiseks või perekonna või laiema ümbruskonnaga seotud probleemide koolikeskkonda ülekandmiseks.
– Kool algpõhjusena: tänapäeva kool on väga klassikeskne ja multikultuurne.
– Kui õpetajad ja vanemad pole selgitanud õpilastevahelisi erinevusi ja kasvatanud sallivust ja austust teiste vastu koos nende erinevustega, siis ei suuda õpilased sellist suhtumist omaks võtta ning reageerivad ja käituvad vägivaldselt, sattudes sõltuvalt olukorrast ohvri või kiusaja rolli.
– Kool kui kuritegevuse vastu võitlemise institutsioon: kool ja õpetajad peaksid sekkuma korrigeerivalt ja võimalusi loovalt ning mitte liigitama teatud alaealisi parandamatuteks, neid seeläbi marginaliseerides.
Õpetajad peaksid õpilaste agressiivsust sotsialiseerima, rõhutades agressiivsete õpilaste positiivseid omadusi.
Kool on ka peamine keskkond, kus rakendada alaealiste kuritegevuse vastu võitlemise innovaatilisi projekte, näiteks kooli süsteem konfliktide lahendamiseks, kus õpilased ise tegutsevad vahendajatena, taastav õigusemõistmine, kus õpilane kohustub heastama enda põhjustatud kahju, ning koolidevaheline koostöö vägivallavastaste programmide raames.
– Kool kui ennetav institutsioon: koolid loovad toetusvahendid, mis väldivad häbimärgistamist ning panevad õpilased end soovituna tundma ning toimivad kui dialoogi sfäärid, pakkudes vastuseid selguse, kättesaadavuse ja tundlikkusega.
– Ühiskonna kaasatus koolivägivalla vastu võitlemisel: koolivägivalla vastu võitlemise meetmed pakuvad tüüpilist näidet laiast ühiskondlikust kaasatusest ja mitmete sotsiaalsete institutsioonide ühisest vastutusest; õpetajad, psühholoogid, lapsevanemate ühendused, õpetajate ühendused, kogukonna vahendajad ja kohalikud asutused jagavad vastutust ja töötavad koos.
Euroopa mõõde
Peamine argument alaealiste kuritegevuse vastu võitlemise ühiste ELi mudelite ja meetodite loomise püüete vastu on see, et selline ettevõtmine satub vastuollu mitmesuguste siseriikliku kriminaalõiguse sätetega, eriti mis puudutab alaealise vanusepiiri määratlust ja tegude liigitamist kuritegelikuks käitumiseks.
Teisest küljest aga ilmneb tähelepanuväärne sarnasus kuritegeliku käitumise põhjuste siseriiklikes uuringutes, mis näitavad mõnede vormide lisandumist ja teiste vähenemist, ning karistussüsteemide uus lähenemine, kus otsitakse vabaduskaotuslikele karistustele alternatiive.
Need sarnasused viivad kahele järeldusele.
Esiteks, tavapärased ja traditsioonilised karistusliku ohjamise mudelid on nüüdseks jõudnud oma piirideni ning ei suuda enamikus liikmesriikides enam praegustele probleemidele lahendusi anda.
Teiseks, need probleemid ja liikmesriikide meetodid neile reageerimiseks on tähelepanuväärselt sarnased.
Just need sarnasused näitavad, et Euroopa tasandil meetmete rakendamise plaan on otstarbekas ja põhjendatud.
Eriti kui samuti arvestada noorte võimalust vabalt ELis ringi liikuda, Interneti laialdast kasutamist ning tehnoloogia ja suhtluse uusi vorme, mis oluliselt muudavad kuriteopaiga mõistet, siis pole üleeuroopaline lähenemine mitte üksnes otstarbekas ja põhjendatud, vaid ka hädavajalik.
Riikide heade tavade puhul on juba olemas oluline traditsioonide ja kogemuste pagas, näiteks:
– Hispaanias Astuuria ja La Rioja piirkond, eriti koolidele mõeldud programm „Mediador Escolar ”, ühiselt rahastatud sotsiaalteenuse programmid „ Servizio de Atencion a la Famiglia ” (SAF) professionaalsete ekspertide harimiseks ja koolituseks ning Sograndio ümberkujundav suunamis-, koolitus- ja tööprogramm;
– Baieri kõrge riskitasemega isikute ja piirkondade analüüsi meetodid, mille puhul kasutatakse elektroonilist salvestussüsteemi (PROPER-nimekiri), ehkki see on tekitanud mõningaid kahtlusi seoses politsei rolli ja alaealiste õiguste võimaliku rikkumisega;
– turvalise kooli päevade korraldamine Lätis, mille käigus teavitatakse õpilasi ja politseinikud külastavad koole;
– õpilaste ja alaealiste kurjategijate ühisekskursioonide korraldamine, võimaldamaks viimastele lähemat kontakti sõbralikus ja korraldatud sotsiaalses keskkonnas;
– Iirimaa omavalitsuste ja kogukondade spetsiaalsete komiteede poolt meelelahutusprogrammide väljatöötamine noorte antisotsiaalselt või kuritegelikult käitumiselt kõrvalesuunamiseks (Garda noorte meelelahutusprojektid);
– Šotimaa laste järelvalveametnik ja aktsepteeritava käitumise lepingutena tuntud vabatahtlikud lepingud perekondade, alaealiste ning kohalike asutuste vahel;
– Kreeka tervishoiuministeeriumi ja valitsusväliste organisatsioonide vastastikuse mõistmise memorandum ametiasutuste ja valitsusväliste organisatsioonide rolli ja volituste jaotuse kohta.
EL peaks koordineerima ja edendama ümberkujundamispoliitikat, kuhu ei kuuluks mitte ainult vahetud alaealiste kuritegevuse vastu võitlemise meetmed, vaid eelkõige lisameetmed ja algatused, mille eesmärgiks on tasakaalustatud perepoliitika, hariduspoliitika sotsialiseerimine, tõhus võitlus vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu, sisserändajate täielik ja sujuv sotsiaalne integreerimine ning ühiste kultuuriliste põhimõtete kujundamine.
„Halvad” lapsed on tavaliselt ka õnnetud lapsed.
Me peaksime naeratuse nende nägudele tagasi tooma.
MENETLUS
Pealkiri
Alaealiste kuritegevus ning naiste, perekonna ja ühiskonna roll
Menetluse number
2007/2011(INI)
Vastutav komisjon loa kinnitamisest istungil teada andmise kuupäev
FEMM 18.1.2007
Arvamuse esitaja(d) istungil teada andmise kuupäev
Arvamuse esitamisest loobumine otsuse kuupäev
Tõhustatud koostöö istungil teada andmise kuupäev
Raportöör(id) nimetamise kuupäev
Katerina Batzeli 20.12.2006
Endine raportöör / Endised raportöörid
Arutamine parlamendikomisjonis
2.5.2007
5.6.2007
Vastuvõtmise kuupäev
5.6.2007
Lõpphääletuse tulemused
+:
–:
0:
15
3
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
Katerina Batzeli, Edite Estrela, Věra Flasarová, Lissy Gröner, Zita Gurmai, Esther Herranz García, Lívia Járóka, Astrid Lulling, Marie Panayotopoulos-Cassiotou, Christa Prets, Karin Resetarits, Teresa Riera Madurell, Eva-Britt Svensson, Anna Záborská
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg, Mary Honeyball, Maria Petre
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed (kodukorra art 178 lg 2)
Evangelia Tzampazi
Esitamise kuupäev
7.6.2007
Märkused (andmed on kättesaadavad ainult ühes keeles)
...
