16.3.2011 B7-0195/2011 RESOLUTSIOONI ETTEPANEK suuliselt vastatava küsimuse B7‑0018/2011 alusel
vastavalt kodukorra artikli 115 lõikele 5
Euroopa Liidu ja Mauritaania vahelise kalandusalase partnerluslepingu pikendamise läbirääkimised
Isabella Lövin
,
Raül Romeva i Rueda
fraktsiooni Verts/ALE nimel
PE459.741v01-00 B7‑0195/2011 Euroopa Parlamendi resolutsioon Euroopa Liidu ja Mauritaania vahelise kalandusalase partnerluslepingu pikendamise läbirääkimiste kohta
Euroopa Parlament ,
– võttes arvesse 1982. aasta ÜRO mereõiguse konventsiooni, eriti artikleid 61 ja 62;
– võttes arvesse nõukogu 30. novembri 2006. aasta määrust (EÜ) nr 1801/2006 Euroopa Ühenduse ja Mauritaania Islamivabariigi vahelise kalandusalase partnerluslepingu sõlmimise kohta;
– võttes arvesse 24.–26. oktoobril 2005 Ghanas Accras peetud Kesk-Atlandi idaosa kalastuskomitee teadusliku allkomitee neljanda kohtumise aruannet;
– võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 208;
– võttes arvesse kalanduskomisjoni visiiti Mauritaaniasse 2010. aasta novembris;
– võttes arvesse kodukorra artikli 115 lõiget 5,
A. arvestades, et rahvusvahelise õiguse kohaselt tuleb kalavarusid majandada viisil, mis aitab säilitada püütavate liikide populatsioonid tasemel või taastada need tasemeni, mis tagab asjakohastest keskkonna- ja majandusteguritest tuleneva optimaalse saagikuse;
B. arvestades, et Mauritaaniaga sõlmitud kalandusalase partnerluslepingu kehtiv protokoll kaotab kehtivuse 31. juulil 2012 ja see tuleb uuesti läbi rääkida, kui ELi lipu all sõitvad laevad kavatsevad jätkata kalapüüki Mauritaania vetes;
C. arvestades, et oma viimase visiidi ajal Mauritaaniasse ei õnnestunud kalanduskomisjonil saada selgeid vastuseid mitmetele tähtsatele küsimustele riigi kalanduspoliitika kohta, mis muu hulgas puudutasid kalavarude olukorda ja Mauritaania ning muude riikide laevastike kalapüügi taset;
D. arvestades, et juba ammu on tõestatud mitmete kalaliikide kadu Mauritaania vetes;
E. arvestades, et ELi laevade ja Mauritaania laevade, kaasa arvatud rannapüügilaevastike ning käsitöönduslike laevastike vahel on juba palju aastaid lahkhelid õiguse pärast tegeleda tulusa peajalgsete kalastamisega,
1. nõuab, et ELi lipu all sõitvatele laevadele läbirääkimiste alusel kalastamisõiguse andmine Mauritaania vetes peab igal juhul põhinema ülemääraste varude põhimõttel, mida on kirjeldatud ÜRO mereõiguses; eelkõige peab toimuma ajakohane, üksikasjalik ja põhjalik selliste kalavarude hindamine, mille püüdmiseks kavatsetakse anda luba või mida püütakse tõenäoliselt kaaspüügina, ning et igasugune ELile antav kalastamisluba peab põhinema kogustel, mida Mauritaania kalalaevastik püüda ei suuda;
2. võtab murega teadmiseks, et Kesk-Atlandi idaosa kalastuskomitee teadusliku allkomitee 2005. aasta kohtumise aruandes leiti, et sel ajal kasutati täielikult ära pelaagilised väikeliigid ja püüti üle enamikku põhjalähedasi kalaliike, kellest osa kasutati täielikult ära; arvestades, et ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni Põhja-Aafrika pelaagiliste väikeliikide töörühma 2010. aasta uuringus jõuti järeldusele, et olukord oli muutunud halvemaks, sest liialt suurel määral kasutati nüüd kahte pelaagilist väikeliiki (stauriidid ja sardinellid);
3. on seisukohal, et kui kalavarude ülepüügi tõttu tuleb vähendada laevastike suurust, tuleb kõigepealt vähendada kolmandate riikide (EL ja teised) laevastikke, alustades kõige suuremat keskkonnakahju põhjustavate laevastikega;
4. on seisukohal, et läbipaistvuse huvides peaks teave kahepoolse lepingu kohta ja Mauritaaniaga kokku lepitud protokoll olema avalikkusele kättesaadav, sisaldades muu hulgas järelhindamisi, lepinguga kalastamiseks loa saanud laevade nimesid ja nende kvoote (kui see on asjakohane); lepingu alusel püütud saaki, asjakohaste eeskirjade rikkumise eest määratud karistusi ja aruandeid mitmeaastase sektoripõhise programmi rakendamise kohta;
5. on veendunud, et kõik Mauritaania vetes lepingu alusel kalastavad laevad peavad oma suurusest sõltumatult vastama laevaseiresüsteemile (VMS) ning nende asukohasignaalid tuleb edastada otse Mauritaania ametivõimudele reaalajas; usub ka seda, et protokollis tuleks sedastada, et kui laeva VMS ei lakkab töötamast, peab laev süsteemi parandama kahe nädala jooksul või tema kalastamisluba peatatakse kuni süsteemi parandamiseni;
6. on arvamusel, et ELi lipu all sõitvad laevad peaksid rakendama selektiivsusstandardeid, mis on vähemalt sama ranged kui ELi vetes samaväärsetes kalapüügipiirkondades kalastavatele laevadele kehtivad normid (näiteks selektiivsed võrgud, silmadega paneelid, õngekonksu suurus ja kuju jne);
7. usub, et muude Lääne-Aafrika riikidega jagatavate kalavarude ja Mauritaanias kalastamise loa ulatus tuleb läbi rääkida, pidades silmas kalapüüki muudes riikides, ning et EL peaks lõppkokkuvõttes püüdlema mitte arvukate kahepoolsete kalastuslepingute, vaid piirkondliku partnerluslepingu sõlmimise poole;
8. on seisukohal, et Mauritaania vete kalavarude kalastamise eest makstav hüvitis tuleb eraldada selgelt Mauritaania mitmeaastasele sektoripõhisele kalandusprogrammile antavast finantstoetusest, et kalastusvõimaluste vähenemine ei tooks kaasa mitmeaastasele programmile antava ELi toetuse vähenemise;
9. usub, et Mauritaania mitmeaastasele kalandusprogrammile antav finantstoetus peab vastama Mauritaania vajadusele arendada säästvat kalandust, eelkõige kalanduse juhtimist (teadusuuringud, kontroll, sidusrühmade osalusvahendid, infrastruktuur jne), nagu on sätestatud ELi ja Mauritaania koostöö- ning arenguraamistikus; kalandusalase partnerluslepingu alusel antava finantsabiga tuleks toetada ja edendada ELi arengukoostöö eesmärke, et rakendada Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 208 kohast ELi õiguslikku kohustust saavutada arengu sidusus;
10. võttes arvesse mitmeaastase sektoripõhise programmi tähtsust töökohtade loomise ja toiduga kindlustatuse jms jaoks, on seisukohal, et eelnimetatud programmis tuleks erilist tähelepanu pöörata sellise raamistiku väljatöötamise toetamisele, mis aitab luua keskkonna mõttes ja sotsiaalselt säästvat väikesemahulist sektorit (Mauritaania rannaäärse püügi majandamiskava rakendamine, kohaliku lisandväärtuse edendamine, järelevalve ja kontroll jne);
11. on seisukohal, et komisjon peaks tegutsema ennetavalt mitmeaastase sektoripõhise programmi kavandamisel, rakendamisel ja hindamisel;
12. ergutab komisjoni arutama Mauritaaniaga arengukoostöö raames eesmärki tagada, et Mauritaania ametivõimud jagaksid nii oma riigi kui kolmandate riikide laevastikele (EL ja teised) kvoote või koormuseid pikaajalise majandamiskava alusel, millega tagatakse, et kalavarud jäävad tasemele, mis kujutab endast maksimaalset jätkusuutlikku saagikust (MSY) tagada võimaldavat taset;
13. kiidab komisjoni Mauritaaniat hõlmava allpiirkonna järelevalveprogrammi rahastamise eest ning ergutab teda andma finants- ja muud abi ka teaduslikele uurimisprogrammidele;
14. nõuab, et Mauritaania käsitöönduslikule laevastikule eraldataks piisava suurusega rannikuala ja et iga sissetung sellesse alasse peaks sissetunginud laeva jaoks lõppema kalastamisõiguse kohese äravõtmisega;
15. märgib, et Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 208 kohaselt peab ELi kalanduspoliitika Mauritaanias olema ühtne ELi arengupoliitikaga;
16. on seisukohal, et Mauritaania majandusvööndi mereressursse tuleks kasutada Mauritaania kogukondade toiduga kindlustatuse tagamiseks ja aastatuhande arengueesmärkide saavutamiseks;
17. nõuab, et juhul, kui mõnedele ELi laevadele ei anta teatavat liiki kalapüügiks uut luba ressursside liigse ekspluateerimise või keskkonnast tingitud kahjustumise tõttu, peaksid EL ja Mauritaania välja töötama ning rakendama programmi oma ülepüütud kalavarude haldamiseks, mis hõlmaks ka sätteid, millega takistatakse kalapüügiga tegelenud laevadel oma tegevust muu kokkuleppe alusel jätkamast;
18. kutsub komisjoni üles tagama, et laevad järgiksid täielikult kõiki nõudeid, mis reguleerivad kalastamist ja püüke puudutavat aruandlust ning kohalikult lossitud saaki, ja et eelnimetatud nõuete eiramine tooks kaasa asjaomase laeva kõrvaldamise;
19. toetab inimõiguste klausli lisamist lepingusse;
20. ergutab Mauritaaniat ratifitseerima asjakohaseid rahvusvahelisi kalastusalaseid õigusakte, nagu sadamariikide lepingut ja ÜRO kalavarude kokkulepet;
21. kutsub komisjoni ja nõukogu üles lubama Euroopa Parlamendi liikmetel osaleda läbirääkimisvoorudel ja ühiskomitee koosolekutel vaatlejatena;
22. on seisukohal, et Euroopa Parlament peaks andma nõusoleku lepingu sõlmimiseks ainult juhul, kui kõiki eespool nimetatud küsimusi protokollis käsitletakse.
