A6-0039/2009
29.1.2009
RAPORT
Eriline tähelepanu lastele ELi välistegevuses
(2008/2203(INI))
Arengukomisjon
Raportöör:
Glenys Kinnock
PE 415.303v02-00
SISUKORD
EUROOPA PARLAMENDI RESOLUTSIOONI ETTEPANEK................................................3
SELETUSKIRI..........................................................................................................................14
väliskomisjonI ARVAMUS.............................................................................................20
kultuuri- ja hariduskomisjonI ARVAMUS............................................................23
naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjonI ARVAMUS.........26
PARLAMENDIKOMISJONIS TOIMUNUD LÕPPHÄÄLETUSE TULEMUS .......................30
EUROOPA PARLAMENDI RESOLUTSIOONI ETTEPANEK
erilise tähelepanu kohta lastele ELi välistegevuses
( 2008/2203(INI) )
Euroopa Parlament ,
– võttes arvesse komisjoni 5. veebruari 2008. aasta teatist „Eriline tähelepanu lastele ELi välistegevuses” ( KOM(2008)0055 );
– võttes arvesse komisjoni 5. veebruari 2008. aasta töödokumenti „Lapsed häda- ja kriisiolukordades” ( SEK(2008)0135 );
– võttes arvesse komisjoni 5. veebruari 2008. aasta töödokumenti „Euroopa Liidu tegevuskava laste õiguste kohta välistegevuses”( SEK(2008)0136 );
– võttes arvesse komisjoni 9. aprilli 2008. aasta teatist „Euroopa Liit rahvusvahelise arengupartnerina aastatuhande arengueesmärkide saavutamise suunas” ( KOM(2008)0177 );
– võttes arvesse nõukogu 26. mai 2008. aasta järeldusi laste õiguste edendamise ja kaitse kohta Euroopa Liidu välistegevuses – areng ja humanitaarne mõõde;
– võttes arvesse Euroopa Ülemkogu 19.–20. juuni 2008. aasta järeldusi;
– võttes arvesse nõukogu poolt 2007. aasta detsembris vastu võetud ELi suuniseid lapse õiguste edendamise ja kaitse kohta;
– võttes arvesse nõukogu poolt 2003. aasta detsembris vastu võetud ja 2008. aasta juunis ajakohastatud ELi suuniseid laste ja relvakonfliktide kohta;
– võttes arvesse nõukogu kontrollnimekirja, mis käsitleb relvakonfliktidest mõjutatud laste kaitse integreerimist Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika (EJKP) operatsioonidesse ja mille nõukogu võttis vastu 2006. aasta mais;
– võttes arvesse 20. novembril 1989. aastal ÜRO Peaassambleel vastu võetud ÜRO lapse õiguste konventsiooni ja selle fakultatiivprotokolle;
– võttes arvesse nõukogus 18. juunil 2008. aastal vastu võetud aastatuhande arengueesmärke käsitlevat ELi tegevuskava;
– võttes arvesse ÜRO Julgeolekunõukogu 5235. kohtumisel 26. juulil 2005. aastal vastu võetud ÜRO resolutsiooni nr 1612 (2005) laste ja relvakonfliktide kohta;
– võttes arvesse Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) 26. juunil 1973. aastal Genfis vastu võetud konventsiooni nr 138 vanuse alammäära kohta tööle lubamisel ja 17. juunil 1999. aastal Genfis vastu võetud konventsiooni nr 182 lapsele sobimatu töö ja muu talle sobimatu tegevuse viivitamatu keelustamise kohta;
– võttes arvesse 8. septembril 2000. aastal ÜRO Peaassambleel vastu võetud ÜRO aastatuhande deklaratsiooni;
– võttes arvesse ÜRO peakorteris 2002. aasta mais toimunud lapsi käsitleva ÜRO eriistungi lõppdokumenti „Lastele sobiv maailm”;
– võttes arvesse ÜRO peasekretäri uurimust lastevastase vägivalla kohta, mida esitleti ÜRO Peaassambleele 11. oktoobril 2006. aastal;
– võttes arvesse ÜROle 2007. detsembris ÜRO Lastefondi (UNICEFi) poolt koostatud aruannet „Lapsed ja aastatuhande arengueesmärgid”;
– võttes arvesse UNICEFi 2007. aasta detsembris avaldatud aruannet „Maailma laste olukord 2008”;
– võttes arvesse ÜRO majandus- ja sotsiaalnõukogu 2008. aasta augustis avaldatud 2008. aasta aruannet aastatuhande arengueesmärkide kohta;
– võttes arvesse 5.–6. veebruaril 2007. aastal Pariisis kogunenud ministrite ja riikide esindajate vastu võetud kohustusi kaitsta lapsi ebaseadusliku relvajõududesse või relvastatud rühmitistesse värbamise ja seal kasutamise eest ning relvajõudude või relvastatud rühmitistega seotud lapsi käsitlevaid Pariisi põhimõtteid ja suuniseid;
– võttes arvesse Aafrika Ühtsuse Organisatsiooni 1990. aastal vastu võetud lapse õiguste ja heaolu Aafrika hartat, mis jõustus 29. novembril 1999;
– võttes arvesse Cotonou lepingut
Koostööleping ühelt poolt Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikide rühma ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahel, mis allkirjastati Cotonous 23. juunil 2000 (EÜT L 317, 15.12.2000, lk 3). , mida on muudetud
EÜT L 209, 11.8.2005, lk 27. , eriti selle artiklit 9 “Olulised osad, mis hõlmavad inimõigusi, demokraatia ja õigusriigi põhimõtteid, ning põhiosa, mis hõlmab head valitsemistava” ning artiklit 26 „Noorsooküsimused”;
– võttes arvesse 19. veebruaril 2004. aastal Addis Abebas vastu võetud AKV–ELi parlamentaarse ühisassamblee resolutsiooni laste õiguste ja lapssõdurite kohta
ELT C 26, 29.1.2004, lk 17. ;
– võttes arvesse 28. novembril 2008. aastal Port Moresbys vastu võetud AKV-ELi parlamentaarse ühisassamblee resolutsiooni laste töö sotsiaalsete tagajärgede ning laste töö kasutamise vastaste strateegiate kohta;
– võttes arvesse 13. detsembril 2007. aastal Lissabonis allkirjastatud Lissaboni lepingut, millega muudetakse Euroopa Liidu lepingut ja Euroopa Ühenduse asutamislepingut
ELT C 306, 17.12.2007, lk 1. ning Euroopa Liidu lepingu ja Euroopa Liidu toimimise lepingu
ELT C 115, 9.5.2008. konsolideeritud versioone, eelkõige Euroopa Liidu lepingu artiklit 3, mis sätestab, et Euroopa Liit „võitleb sotsiaalse tõrjutuse ja diskrimineerimise vastu ning edendab sotsiaalset õiglust ja kaitset, naiste ja meeste võrdõiguslikkust, põlvkondade solidaarsust ja lapse õiguste kaitset” ning suhetes maailmaga toetab EL „rahu, turvalisust, maailma säästvat arengut, rahvaste solidaarsust ja vastastikust austust, vaba ja ausat kaubandust, vaesuse kaotamist ning inimõiguste, eriti lapse õiguste kaitset”;
– võttes arvesse nõukogu ja nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate, Euroopa Parlamendi ja komisjoni ühisavaldust Euroopa Liidu arengupoliitika küsimuses: „Euroopa konsensus”
ELT C 46, 24.2.2006, lk 1. ning eelkõige nõudmist, et laste õigusi tuleks süvalaiendada ühenduse arengupoliitika rakendamise jooksul;
– võttes arvesse nõukogu ja nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate, Euroopa Parlamendi ja Euroopa Komisjoni ühisavaldust „Euroopa konsensus humanitaarabi valdkonnas”
ELT C 25, 30.1.2008, lk 1. ; eelkõige nõudmist pöörata erilist tähelepanu lastele ja nende erivajadustega tegelemisele;
– võttes arvesse Euroopa Liidu põhiõiguste hartat
EÜT C 364, 18.12.2000, lk 1. , eriti selle artiklit 24 lapse õiguste kohta,
– võttes arvesse tegevusprogrammi, mis võeti vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. jaanuari 2000. aasta otsusega nr 293/2000/EÜ, millega võetakse vastu ühenduse tegevusprogramm (Daphne programm) (2000–2003), mis käsitleb ennetusmeetmeid laste, noorte ja naiste vastase vägivalla vastu võitlemiseks,
EÜT L 34, 9.2.2000, lk 1.
– võttes arvesse 4. juunil 2007. aastal Berliinis toimunud lapse õigusi käsitleval Euroopa foorumil vastu võetud poliitilist deklaratsiooni, milles kinnitatakse tahet arvestada süstemaatiliselt laste õigustega Euroopa Liidu sise- ja välispoliitikas;
– võttes arvesse 2004. aasta juulis globaalsete partnerite foorumil vastu võetud HIVi ja AIDSi poolt laastatud maailmas elavate orbude ja ohustatud laste kaitse-, hooldus- ja toetusraamistikku;
– võttes arvesse oma 3. juuli 2003. aasta resolutsiooni laste ja lapssõduritega kauplemise kohta
ELT C 74 E, 24.3.2004, lk 854. ;
– võttes arvesse oma 5. juuli 2005. aasta resolutsiooni laste, eriti laste töö ärakasutamise kohta arengumaades
ELT C 157 E, 6.7.2006, lk 84. ;
– võttes arvesse oma 16. jaanuari 2008. aasta resolutsiooni Euroopa Liidu lapse õiguste strateegia väljatöötamise kohta
Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2008)0012 . ;
– võttes arvesse kodukorra artiklit 45;
– võttes arvesse arengukomisjoni raportit ning väliskomisjoni, kultuuri- ja hariduskomisjoni ning naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjoni arvamusi ( A6‑0039/2009 ),
A. arvestades, et laste õiguste austamine on ülioluline seoses neile parimate eluvõimaluste tagamisega ning edusammudega vaesuse kaotamisel;
B. arvestades, et soorollid, mida ühiskond lastele määrab, avaldavad otsustavat mõju nende tulevikule: juurdepääsule toidule ja haridusele, osalemisele tööturul, staatusele suhetes ning füüsilisele ja vaimsele tervisele;
C. arvestades, et lapse õiguste konventsioonis sätestatud eesmärgid on seni suures osas täitmata;
D. arvestades, et 2,2 miljardist maailma lapsest elab 1,9 miljardit (86 %) arenguriikides ning enam kui 98 % äärmises vaesuses elavat last elab arenguriikides;
E. arvestades, et iga päev sureb maailmas enam kui 26 000 alla viieaastast last, enamjaolt põhjustel, mida saab ära hoida, ning praeguse asjade käigu juures ei jõuta aastatuhande arengueesmärgini vähendada laste suremust kahe kolmandiku võrra enne 2045. aastat;
F. arvestades 4.–15. septembrini 1995 Pekingis toimunud neljandal ülemaailmsel naiste konverentsil vastu võetud tegevuskava 9. punkti, mis kajastab ka kõigil eelmise kümnendi rahvusvahelistel lapse õigusi käsitlevatel konverentsidel väljendatud peamisi põhimõtteid,
G. arvestades, et kui kõik liikmesriigid ratifitseerivad Lissaboni lepingu, siis saab lapse õiguste kaitsest liidu välispoliitika konkreetne eesmärk;
H. arvestades, et nõukogu on teinud komisjonile ülesandeks analüüsida positiivsete stiimulite mõju toodete müügile, mille tootmisel pole laste tööd kasutatud, ning uurida võimalust võtta täiendavaid meetmeid toodete suhtes, mille tootmisel on kasutatud laste töö kõige halvemaid vorme, ja koostada selle kohta aruanne,
I. arvestades, et laste õigus haridusele ei ole vaidlustatav ning et haridusel ja kutseõppel on oluline roll strateegias, mille eesmärk on järk-järgult laste töö kaotada;
J. arvestades, et laste kasutamine ärieesmärgil on nende inimväärikuse tõsine rikkumine ning vastuolus sotsiaalse õigluse põhimõtetega;
K. arvestades, et arengumaadest pärit kaupade ostjatel on parim positsioon täielikult või osaliselt laste tööd kasutades toodetud kaupade tuvastamisel ja nende ostmisest keeldumisel, ning seega võivad nad avaldada otsest ja tulemuslikku majanduslikku survet,
1. väljendab rahulolu komisjoni ülalmainitud teatisega „Eriline tähelepanu lastele ELi välistegevuses” ning täiendavate töödokumentidega, samuti nendega seotud nõukogu järelduste kui olulisi edusammudega ELi lapse õiguste strateegia suunas;
2. tunnistab, et ELi institutsioonid on pööranud järjest rohkem tähelepanu laste õigustele, kuid rõhutab, et poliitiliste kohustuste elluviimisel on veel palju teha, ning toonitab, et ühtki kava pole võimalik teostada ilma piisava rahastamiseta;
3. rõhutab aastatuhande arengueesmärkide saavutamise olulisust püüdlustes kaitsta laste õigusi ning nõuab tungivalt, et liikmesriigid täidaksid oma kohustusi piisava prognoositava rahastamise osas ajakavaga eelarveabi kaudu, et vastata 2010. aasta võrdlusalustele;
4. kutsub liitu üles töötama otsustavalt tütarlaste diskrimineerimise kõikide vormide kaotamise nimel (alates tütarlaste eostamisest) ja eraldama piisavad rahalised vahendid sellest tulenevate ebavõrdsuste vastu võitlemiseks;
5. tervitab komisjoni tegevuskavas „Laste õigused välistegevuses” välja toodud nelja juhtpõhimõtet, mis sisaldavad terviklikku ja sidusat lapse õigustel põhinevat lähenemisviisi;
6. tunnistab, et lapse õigustel põhineva lähenemisviisi aluseks on lapse õiguste konventsioonis määratletud normid ja põhimõtted ning see on suunatud nende elluviimisele;
7. kutsub Euroopa Ühendust üles liituma Euroopa inimõiguste konventsiooniga ning muude konventsioonidega, mis on seotud laste õiguste järgimise, lapsendamise, seksuaalse ärakasutamise, laste töö, laste kaitsega relvakonfliktides ja laste väärkohtlemisega;
8. kutsub komisjoni ja liikmesriike üles edendama lapse õiguste konventsiooni ja selle protokollide rakendamist ning suurendama laste kaitsmiseks kavandatud kolmandate riikide õigussüsteemide reformidele antavat toetust;
9. rõhutab, et igasuguses lapse õigusi toetavas tegevuses tuleb juhinduda eelkõige lapsevanemate ja lapse lähima pereringi ning lapse peamiste hooldajate või hoidjate austamise põhimõttest, pöörates eritähelepanu emade seisundi parandamisele;
10. tuletab siiski meelde, et perekonnas raskusi kogeva lapse huvides võib olla tema ajutine lahutamine perekonnast, kui tegu on kaitsemeetmega, eelkõige vanemate psühhosotsiaalsete või psühhiaatriliste probleemide, peresisese vägivalla, väärkohtlemise või seksuaalse kuritarvitamise korral;
11. rõhutab pakilist vajadust pöörata erilist tähelepanu kõige kaitsetumatele ja sotsiaalselt tõrjutud tüdrukutele ja poistele, sealhulgas puudega lastele, rändajate lastele, vähemuste hulka kuuluvatele lastele, perekonnast lahutatud või saatjata lastele ning vanemliku hooleta lastele;
12. toonitab, et lapse õigustel põhineva lähenemisviisi elluviimiseks peab EL laste õigusi põhjalikult analüüsima, ideaaljuhul siis, kui riigi, piirkonna ja temaatilised strateegiadokumendid on vastu võetud või läbi vaadatud, mille alusel saab välja valida laste küsimustele suunatud tegevused ja kavad; sellega seoses kutsub komisjoni üles esitama parlamendile võimalikult vara või arenguprogrammide vahekokkuvõtete tegemisel ülevaate lapsi puudutavatest meetmetest ja rahaeraldistest;
13. rõhutab, et laste õigusi tuleb süstemaatiliselt lülitada ELi poliitilisse dialoogi ja poliitilistesse aruteludesse partnerriikidega;
14. kutsub komisjoni üles koostama aruannet, milles uuritaks, kas olemasolevates rahvusvahelistes kokkulepetes Euroopa Liidu ja kolmandate riikide vahel juba on õiguslikult siduv klausel lapse õiguste kaitse kohta ning kui see puudub, kas sellise klausli saaks kokkulepetesse lisada;
15. on veendunud, et laste osalemist tuleb institutsionaliseerida ning partnerriikides ja ELi tasandil paremini rahastada;
16. toetab olemasolevate noorte ja laste võrgustike ülesehitamist jätkusuutlike platvormidena laste kaasamiseks ja nendega konsulteerimiseks ning palub komisjonil kutsuda neid võrgustikke andma pidevalt oma panust riigi strateegiadokumentide aruteludesse ning ergutama neid osalema riiklike planeerimisvahendite väljatöötamises;
17. palub komisjonil aidata partnerriikidel kehtestada lapsesõbralik eelarve koostamine, eelkõige juhul, kui Euroopa Ühendus annab eelarvetoetust, ning töötada välja integreeritud ulatuslikud lapsi käsitlevad riiklikud tegevuskavad, mis hõlmavad selgeid võrdlusaluseid, mõõdetavaid eesmärke, tähtaegu ning järelevalve- ja aruandluskorda laste õiguste valdkonnas;
18. nõuab, et ELi üldeelarve toetus hõlmaks summasid asjakohaste ministeeriumite (näiteks hoolekande-, tervishoiu-, haridus- ja justiitsministeeriumid) suutlikkuse tõstmiseks, et tagada neile sobiv poliitika ja vahendid lastele mõeldud teenuste eelarvesse lisamiseks ja rakendamiseks;
19. rõhutab, et oma välistegevuses peaks EL jõuliselt ergutama kolmandate riikide valitsusi järgima rahvusvahelisi laste õiguste norme, eelkõige seoses põhiliste sotsiaalhoolekandeteenuste, nagu tasuta toidu jagamine koolides ja lasteaedades ning juurdepääs tervishoiule, pakkumisega lastele; rõhutab samal ajal, et haridusele õiglase juurdepääsu tagamine relvakonflikti olukordades ja konfliktijärgsetes olukordades olevatele lastele kujutab endast olulist investeeringut konfliktide ärahoidmisse;
20. märgib, et hoolimata hiljutistest positiivsetest arengutest ELi tasandil, on laste õigustele suunatud ELi institutsioonid ja tööjõuressursid endiselt ebapiisavad;
21. soovitab, et laste õigusi puudutava nähtavuse ja juhtimise tagamiseks tuleks ametisse nimetada ELi eriesindaja;
22. on seisukohal, et iga komisjoni delegatsiooni üks liige peaks vastutama laste küsimuste eest ning palub komisjonil ja liikmesriikidel tagada, et kogu personal peakorteris ja missioonidel/delegatsioonides saaks asjakohase koolituse ja juhised selle kohta, kuidas kaasata laste õigusi välistegevusse ning hallata laste ohutut ja tõhusat osalemist;
23. nõuab, et ÜRO lapse õiguste konventsioonil põhinev laste õiguste kaitse saaks keskse koha Euroopa Liidu Põhiõiguste Ameti mitmeaastases raamkavas; on seisukohal, et põhiõiguste amet peab koos rahvusvaheliste organisatsioonide, laste ombudsmanide ja valitsusväliste organisatsioonidega üles ehitama võrgustiku, et nimetatute väärtuslikest teadmistest ja kogemustest osa saada;
24. väljendab heameelt komisjoni kohustuse üle tegeleda laste õiguste rikkumistega, näiteks laste töö, lastega kauplemise, lapssõduritega, relvakonfliktidest mõjutatud laste ja laste vastu suunatud kõikide vägivallavormidega, kaasa arvatud seksuaalne ärakasutamine ja kahjulikud traditsioonilised tavad; nõuab siiski, et keskenduda tuleks laste õiguste rikkumiste algpõhjustele ja nende ärahoidmisele;
25. nõuab, et komisjon lisaks oma välistegevusse ja suhetesse kolmandate riikidega võitluse karistamatuse vastu kui olulise meetme laste õiguste rikkumiste ärahoidmiseks;
26. palub komisjonil ja liikmesriikidel seada prioriteediks töötada partnerriikides välja riiklikud lastekaitsestrateegiad ja -süsteemid, mille abil on võimalik pakkuda lastele ja peredele toetusteenuseid enne, kui lapsed viga saavad;
27. kutsub komisjoni ja liikmesriike üles toetama laste õiguste kaitsmiseks ja edendamiseks institutsioonilisi struktuure partnerriikides, sealhulgas sõltumatuid ombudsmane;
28. on arvamusel, et samuti tuleb teha jõupingutusi laste õiguste mõistmise suurendamiseks ja austamiseks lapsevanemate ja hooldajate seas ning samuti lastega töötavate isikute, näiteks õpetajate ja tervishoiutöötajate hulgas;
29. palub nõukogul ja komisjonil muuta ametlik sündide registreerimine arengukoostööpoliitika osaks kui põhiõigus ja lapse õiguste kaitse oluline vahend;
30. tunnistab, et väikelaste hooldus ja haridus, sealhulgas immuniseerimine, vanemlik hoolitsus ning juurdepääs lasteaedadele ja sõimedele kuuluvad lapse õiguste hulka, ning tunnistab, et varane lapsepõlv on aeg, mil toimub oluline areng, ja kehva toitumise ja puuduliku hoolitsuse tagajärjel võivad lapsel tekkida nii füüsilised kui ka vaimsed vaegused;
31. rõhutab, et lapse õiguste rikkumise ennetamisel asuvad kesksel kohal aastatuhande teise arengueesmärgi saavutamine, mis käsitleb üldist algharidust ning aastatuhande kolmanda arengueesmärgi saavutamine, mis käsitleb soolist võrdõiguslikkust;
32. rõhutab, et läheb vaja eriti tütarlastele suunatud sekkumisi, et pakkuda neile poistega võrdseid võimalusi kooliskäimiseks, piisavaks toiduks, oma arvamuste esitamiseks ja tervishoiule juurdepääsu saamiseks;
33. nõuab tungivalt, et liit seaks abiprogrammides ja partnerriikidega peetava poliitilise dialoogi raames esikohale õiguse haridusele, eelkõige tütarlaste õiguse haridusele; rõhutab vajadust võidelda pideva diskrimineerimise vastu vaestes perekondades, kes ei suuda maksta kõikide laste koolitamise eest ja otsustavad koolitada poisse tüdrukute arvelt.
34. toonitab, et haridusasutused ja -programmid peavad olema tütarlastesõbralikud ning pakkuma näiteks ametlike institutsioonide raamest välja jäävaid alternatiivseid haridusvorme või paindlikku ajakava, sobimaks tütarlastele, kes hoolitsevad oma õdede-vendade eest;
35. toonitab, et investeering tütarlaste haridusse on investeering, mis avaldab suurimat mõju vaesuse kaotamise, elanikkonna kasvu vähendamise, imikute ja laste väiksema suremuse, vähemlevinud alatoitluse, kasvava kooliskäimise ja parema tervise valdkonnas;
36. rõhutab, et kvaliteetne haridus peaks olema prioriteet eelkõige konfliktsetes ja ebakindlates olukordades ning tervitab komisjoni kava käsitleda haridust humanitaarabi operatsioonidel; rõhutab vajadust tegevussuuniste järele, mis kohustaksid ELi arvestama haridust humanitaarabi iga etapi puhul kooskõlas hädaolukordades hariduse andmise asutustevahelise võrgustiku poolt välja töötatud miinimumstandarditega, ning nõuab piisavat rahastamist ja personali ELi tasandil, et rakendada poliitika vallas võetud uut kohustust;
37. nõuab, et ühtegi last ei jäetaks ilma põhiõiguseta haridusele rahanappuse tõttu ning kordab oma üleskutset kõikidele arenguriikide valitsustele töötada välja selge ajakava otseste ja kaudsete koolimaksude kiireks kaotamiseks põhihariduse vallas, säilitades samal ajal kõrgetasemelise hariduse andmise;
38. rõhutab, et ELi suhetes kolmandate riikidega on äärmiselt olulised programmid, millega arendatakse laste sotsiaalseid oskusi, tolerantsust, solidaarsust ja vastutust keskkonna suhtes, eriti kliimamuutusega võitlemise kontekstis;
39. tuletab meelde, et poliitiline kohustus teha sidusaid poliitilisi valikuid vaesuse vähendamise, kvaliteetse hariduse ja inimõiguste valdkonnas on ülioluline, et vähendada stiimuleid laste töö kasutamiseks;
40. palub Euroopa Ühendusel ja liikmesriikidel toetada rohkem ausat kaubandust ja märgistusalgatusi, mis ergutavad ettevõtjaid laste tööd mitte kasutama; soovitab muuta töötajate põhiõigusi käsitlevate vabatahtlike käitumisjuhendite järgimise paremini jälgitavaks ja Euroopa tarbijatele läbipaistvaks; on veendunud, et riigihankelepingute tingimuseks tuleks seada vastavus rahvusvahelistele laste töö normidele;
41. väljendab rahulolu nõukogu algatusega alustada uurimust positiivsete stiimulite mõju kohta ilma laste tööd kasutamata toodetud toodete müügile ning võimalike täiendavate meetmete kohta, sealhulgas kaubandusega seotud meetmed; palub komisjonil parlamenti teavitada kõnealuse uurimuse kavandamise, rakendamise ja tulemuste kohta;
42. nõuab tungivalt, et komisjon esitaks ühtse meetodi Euroopa Liitu imporditud toodete märgistamiseks, et tõendada nende tootmist ilma laste tööd kasutamata tootmisahela mis tahes etappides, märgistades kõnealused tooted näiteks sildiga „laste tööd ei ole kasutatud”, tagades nii, et süsteem on kooskõlas WTO rahvusvahelise kaubanduse eeskirjadega;
43. rõhutab laste suremuse vähendamist käsitlevat aastatuhande neljandat arengueesmärki ning HIV/AIDSi, malaaria jt haigustega võitlemist käsitlevat aastatuhande kuuendat arengueesmärki ning nõuab tungivalt, et ühendus ja muud rahastajad tugevdaksid riiklikke tervishoiusüsteeme, mis osutavad kulutasuvaid ema, vastsündinute ja laste tervisega seotud teenuseid kogu elanikkonnale, ning kaasaksid nendesse tervishoiuteenustesse sekkumised konkreetsete haiguste puhul, näiteks malaariasääskede vastaste voodivõrkude või retroviirusevastaste ravimitega varustamine;
44. taunib olemasolevat survet, mis kahjustab seksuaal- ja reproduktiivtervishoiuga seotud õigusi käsitlevat poliitikat, mille tagajärjel kasvab noorte naiste seas soovimatute raseduste ja ohtlike abortide arv, ning nõuab tungivalt, et EL säilitaks rahastamise taseme seksuaal- ja reproduktiivtervise alaste teenuste kogu ulatuses, et saavutada aastatuhande viies arengueesmärk parandada emade tervislikku olukorda;
45. märgib eriti negatiivset mõju, mida toiduhinna kriis avaldab lastele ning toonitab vajadust ulatuslike strateegiate järele, et suurendada toitumisalast kindlust, mis hõlmab mitte üksnes juurdepääsu piisavale toidule, vaid ka juurdepääsu vajalikele mikrotoitainetele, puhtale veele, hügieeni- ja sanitaartingimustele, tervishoiule, piisavale laste hooldusele ja tervislikule keskkonnale;
46. tunnistab Euroopa Liidu muljetavaldavat poliitikaraamistikku, mille eesmärk on tegeleda relvakonfliktidest mõjutatud laste tragöödiaga ning nõuab tõhustatud seire-, teadlikkuse tõstmise ja koolitusmehhanisme, et tagada selle nõuetekohane rakendamine kohapeal;
47. on arvamusel, et lastekaitsenõunik peaks olema kaasatud kõikidesse EJKP missioonidesse, ning rõhutab, et EJKP missioonides osaleva personali koolitus peaks hõlmama lastekaitse küsimusi;
48. toonitab, et EJKP missioonidega toetatavates desarmeerimise, demobiliseerimise ja taasintegreerimise (DDR) programmides tuleks võtta arvesse laste erivajadusi;
49. nõuab erilise tähelepanu pööramist tütarlaste emade vajadustele relvakonflikti ja konfliktijärgsetes olukordades ning põgenikele ja riigi sees ümberasustatud tütarlastele, samuti tütarlastele, kes on pidanud taluma vägistamist ja seksuaalset vägivalda;
50. kutsub komisjoni üles investeerima programmidesse, mille eesmärk on ennetada seksuaalset ja soopõhist vägivalda tütar- ja poisslaste vastu ning tegeleda selle tagajärgedega, ja mis peaks hõlmama kokkupuutejärgse profülaktika komplektide pakkumist HIV-nakkuse ennetamiseks, toetust toibumisel ja sotsiaalse taasintegreerimise teenuseid ning konfidentsiaalseid aruandmiskavasid;
51. rõhutab, et EL peaks samuti toetama häbimärgistamisest ja diskrimineerimisest ülesaamise meetmeid, sest sageli tõrjuvad kogukonnad haavatavaid tütarlapsi ja noori naisi, nagu neid, kes on HIV-positiivsed, vägistamise või seksuaalse vägivalla ohvrid, vägistamise tagajärjel sündinud laste emad või abordi sooritanud;
52. juhib tähelepanu HIVi nakatunud ja aidsihaigete laste ning AIDSi tõttu orvuks jäänud laste eriti raskele olukorrale; mõistab eelkõige hukka naiste ja tütarlaste vägistamised, mis on toime pandud usus, et seksuaalvahekord neitsiga võib ravida AIDSi, ning kutsub üles ekslikku uskumust kohalike teavituskampaaniatega kõrvaldama ja pakkuma seeläbi eelkõige tütarlastele paremat kaitset.
53. rõhutab vajadust järgida ÜRO võõrtöötajate ja nende perekonnaliikmete õiguste kaitse konventsiooni, et tagada sisserändajate peredest pärit laste õigused;
54. kutsub ELi üles kasutama varjupaiga ja rände valdkonna temaatilist programmi, mis moodustab osa arengukoostöö rahastamisvahendist, et toetada eriti haavatavaid rühmi, nagu sisserändajate lapsed ja vaesuses elavad lapsed;
55. kutsub Euroopa Liitu pöörama oma välistegevuses erilist tähelepanu diskrimineerimise all kannatavate laste olukorrale, sealhulgas seadusega konfliktis olevate laste ja selliste laste olukorrale, kellelt on võetud vabadus ja kes on saadetud kinnistesse asutustesse; rõhutab, et lastel peaks olema lihtsam juurdepääs õiguskaitsele ja erialasele abile, ning et kogu kohtumenetluse käigus tuleb spetsiaalsete kaitsemeetmete abil võtta arvesse nende vanust;
56. kutsub nõukogu ja komisjoni üles abiprogrammide kavandamisel ning kolmandate riikidega justiits- ja siseküsimuste alaste tegevuskavade üle peetavate läbirääkimiste juures käsitlema alaealiste asjades õigusemõistmise küsimust, võttes arvesse mitte üksnes asjakohaste rahvusvaheliste ja piirkondlike normide ratifitseerimist, vaid ka nende tulemuslikku rakendamist;
57. palub komisjonil ja liikmesriikidel edendada laste küsimusi käsitleva poliitika sidusust, millega kaasatakse laste õigustega arvestamine muudesse peamistesse poliitikavaldkondadesse, näiteks turvalisus, kliimamuutus, ränne ja abi tõhusus;
58. nõuab, et kogu ELi poliitika, mis võib mõjutada lapsi kolmandates riikides, allutataks järjepidevale lapse õiguste mõju hindamisele enne heakskiitmist ning ka edaspidistele hindamistele; toonitab, et lapsi tuleks käsitleda eraldiseisva ja selgesti eristatava rühmana, sest nad ei ole samal viisil mõjutatavad kui täiskasvanud;
59. väljendab rahulolu nõukogu eelmainitud järeldustes tehtud algatusega paremaks koordineerimiseks ja töö jaotamise tõhustamiseks lapse õiguste valdkonnas, kaardistades komisjoni ja liikmesriikide olemasolevat poliitikat ja tegevusi katseriikides;
60. tunneb muret selle üle, et katseriike ei ole veel nimetatud, ning kutsub liikmesriike üles tegema komisjoniga tihedat koostööd, et tagada kõnealuse ülesande kiire elluviimine;
61. palub komisjonil töötada välja menetlused, võrdlusalused ja näitajad, millega tagataks, et nn süvalaiendatud laste õigused ei jääks välja tegevuskavast, ning jagab komisjoni seisukohta, et laste õiguste süvalaiendamise kõrval on vaja ka eritegevust geograafiliste fondide ja Euroopa Arengufondi raames, võimaluse korral mittekesksetes valdkondades;
62. on veendunud, et parlamendil võiks olla ELi lastealaste kohustuste jälgimisel koordineeritum ja süsteemsem roll, näiteks inimõiguste aastaaruande kaudu;
63. teeb ettepaneku, et parlamentidevahelised assambleed (AKV-ELi parlamentaarne ühisassamblee, Eurolat, Euroopa –Vahemere piirkonna parlamentaarne assamblee) kutsuksid võõrustajariigi lasteorganisatsioone oma istungitele ja toetab selliste piirkondadevaheliste noortefoorumite loomist nagu näiteks ELi-Aafrika noorteplatvorm;
64. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile, liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele, ÜRO peasekretärile ja AKV–ELi parlamentaarse ühisassamblee kaasesimeestele.
SELETUSKIRI
Maailmas ei ole midagi pühamat kui vastutus laste ees.
Ei ole tähtsamat kohustust kui tagada, et laste õigusi austatakse, et nende heaolu kaitstakse, et nende elus ei ole hirmu ega puudust ning et nad kasvavad üles rahus.
(Kofi Annan
Maailma laste olukord, 2000. )
Sissejuhatus
2000. aastal vastuvõetud aastatuhande deklaratsioon kujutab endast muutuste kava ning rõhutab meie ühiseid väärtusi ja püüdlusi.
Ometi me teame, et maailma kahest miljardist lapsest
ÜRO lapse õiguste konventsiooni artiklis 1 määratletakse last kui alla 18-aastast isikut: „Käesolevas konventsioonis mõistetakse lapse all iga alla 18 aastast inimolendit, kui lapse suhtes kohaldatava seaduse põhjal ei loeta teda varem täisealiseks.” poolte jaoks on tegelikkus hoopis teistsugune, ning me teame ka, et ÜRO Peaassambleel 1989. aastal vastu võetud lapse õiguste konventsioonis sätestatud eesmärgid on seni täitmata.
Üle maailma on silmatorkavad erinevused, mida ilmestab selgelt asjaolu, et kuigi laste suremus langeb üle kogu maailma, asub Aafrikas peaaegu 75 % neist 62 riigist, kes ei tee laste ellujäämist käsitleva aastatuhande neljanda arengueesmärgi nimel üldse edusamme või teevad ebapiisavaid edusamme.
Iga päev sureb 30 000 last enne oma viiendat sünnipäeva, samal ajal kui lihtsad, taskukohased meetmed oleksid võinud nende elu päästa.
Praeguse asjade käigu juures ei jõuta aastatuhande arengueesmärgini vähendada laste suremust kahe kolmandiku võrra enne 2045. aastat.
Paljudes riikides on HI-viirus pööranud vastupidiseks eelnevalt täheldatud laste suremuse vähenemise, ning praegune toiduhinna kriis halvendab olukorda veelgi, kuigi alatoitlus on juba praegu süüdi kolmandiku laste surmades.
Kui kasvus mahajäänud tüdrukud suureks kasvavad, on neil suurem tõenäosus haigestuda ja see omakorda võib kaasa tuua komplikatsioonid sünnitamisel.
Selliste puuduste kõrvaldamine laste ellujäämise ja hariduse parandamise abil võib tõsta oluliselt majanduskasvu ja vähendada ebavõrdsust.
Laste arvamus väärib ja vajab tähelepanu.
Lapsed räägivad meile ise, et tahavad, et nendega nõu peetaks, ning et nende seisukohad ja väljavaated, nende lootused ja unistused oleksid osa pingutustest luua lastele sobiv maailm.
Aastatuhande arengueesmärkide täitmise suunas töötades peame kõikides oma strateegiates, algatustes ja rahastamise prioriteetides pöörama rohkem tähelepanu neile prioriteetidele, mille on seadnud lapsed lastele.
Nagu ütles 17-aastane Khairul Azri ÜRO lapsi käsitleval eriistungil: „Täiskasvanud ei mõista.
Millal peetakse last piisavalt osavaks, et aktiivselt osaleda ja oma panus anda?
Kui te ei anna neile võimalust osaleda, ei omanda nad oskusi.
Andke meile varakult võimalus ja vaadake, kuidas me lendame.”
Laste õigusi puudutavate pingutuste põhikomponendiks on tagada, et lastel on poliitiline toetus kõige kõrgemal tasandil.
EL peab partnerlustes arenguriikidega mõjutama avalikku poliitikat, et päästa laste elusid, õhutades investeeringuid puhtasse vette, hügieeni, naiste ja tüdrukute haridusse ning ema ja lapse tervishoidu ja toitumisse.
Kõik ELi institutsioonid on pööranud kiiduväärselt järjest rohkem tähelepanu vajadusele tagada, et olulistes poliitikavaldkondades ja programmides on esindatud ja tunnustatud laste õigused.
Lissabonis allkirjastatud reformileping sisaldab arvukalt viiteid vajadusele arvestada lapse heaoluga
Lissaboni leping, Euroopa Liidu lepingu artikkel 3. kooskõlas ÜRO lapse õiguste konventsiooniga.
Nõukogu lapse õiguste edendamise ja kaitse suunised, komisjoni teatis „Euroopa Liidu lapse õiguste strateegia väljatöötamine” ja suunised relvakonfliktidest mõjutatud laste kohta ning nende ajakohastatud variandid on olulised alustalad praegu väljatöötatavale täieulatuslikule ELi strateegiale.
Teatis erilise tähelepanu kohta lastele ELi välistegevuses ning nõukogu järeldused laste õiguste edendamise ja kaitse kohta Euroopa Liidu välistegevuses – areng ja humanitaarne mõõde, on teretulnud sammud kolmandate riikide laste tõhusa ja kõikehõlmava poliitika suunas.
Meil on laialdane ja julgustav konsensus selle suhtes, kuidas edusamme teha.
Nüüd on ELi ülesanne tagada, et kohustused kaitsta ja edendada laste õigusi viiakse ellu.
Keskenduma peab rakendamisele ja sellele, milliseid institutsioone, protsesse ja investeeringuid on vaja, et määrata kindlaks laste eriline koht.
Lastel on õigused
Komisjoni tegevuskavas „Laste õigused välistegevuses” esitatud juhtpõhimõtted on julgustavad ning sisaldavad terviklikku ja sidusat laste õigustel põhinevat lähenemisviisi, austavad laste ja noorukite seisukohti, soolise võrdõiguslikkuse süvalaiendamist ja kohalikku vastutust.
Kuid samal ajal kui tervitame laste töö, lastega kauplemise, relvakonfliktidest mõjutatud laste ja laste vastu suunatud kõikide vägivallavormide mainimist, kaasa arvatud seksuaalne ärakasutamine ja kahjulikud traditsioonilised tavad, peaksime samuti avaldama kahetsust, et neid prioriteete ei määratletud korralikku laste õigustel põhinevat lähenemisviisi kasutades.
EL peab alustama laste õiguste põhjalikku analüüsi, mille alusel saame välja valida prioriteetsed tegevused.
Ja seda tuleks teha siis, kui riigi, piirkonna ja temaatilised strateegiadokumendid on vastu võetud või läbi vaadatud.
Õigustel põhinev lähenemine peab samuti muutma prioriteetsete tegevuste käsitlemise viisi.
Näiteks peab komisjon võtma arvesse nõudeid haridusõiguse kohta haridusprogrammide väljatöötamisel ja õigust tervishoiule tervishoiu kavandamisel, tagades, et isegi kõige ebasoodsama sotsiaalse seisundiga lastel, kaasa arvatud puudega lapsed ja orvud, on võrdne juurdepääs tervishoiule, haridusele, heaolule ja õigusteenustele.
On märkimisväärne, et inimõigusi käsitlevates nõukogu suunistes soovitatakse tegelikult, et laste õigused tuleks lisada poliitilisse dialoogi ning poliitika- ja valdkonnaalastesse aruteludesse.
Komisjoni ja nõukogu dokumendid tunnistavad laste õigust, et nende seisukohti võetakse arvesse
Lapse õiguste konventsiooni artikkel 12. , kuid selle elluviimiseks ning vahendite kättesaadavuse ja tegutsemise tagamiseks on vaja uusi algatusi partnerriikides ja ELi tasandil.
ELi personali peab rohkem ja paremini välja õpetama, eriti selles suhtes, mis puudutab tõhusa ja ohutu laste osalemise korraldamist.
Laste osalemine peaks algama kohalikul tasandil ja rahastamisotsuste tegemisel peaks komisjon eelistama laste osalemise projekte, millega luuakse või toetatakse olemasolevaid võrgustikke.
On küsitav, kas suured, ühekordsed kohtumised teenivad väärtuslikku eesmärki.
Laste võrgustikud ja organisatsioonid peaksid andma pidevalt oma panuse riikide strateegiadokumentidesse ja riiklikesse planeerimisvahenditesse, näiteks vaesuse vähendamist käsitlevatesse strateegiadokumentidesse.
Lasteorganisatsioonide toetamine on eriti vajalik ebakindlates olukordades, kus noored on leppimiseks ja ülesehitustööks hädavajalikud.
Lisaks tuleks toetada partnerriikides õpetajaid, tervishoiutöötajaid ja teisi, kes iga päev töötavad lastega.
Põhjused ja ennetamine
Laste elu jätkusuutliku paranemise saavutamiseks peame keskenduma lapse õiguste rikkumiste algpõhjustele.
See tähendab vaesuse vähendamist, kvaliteetse hariduse pakkumist ja diskrimineerimise vastu võitlemist.
Aastatuhande arengueesmärkides edu saavutamine on seega peamine tegevus kõikides meie püüdlustes määrata kindlaks lastele ebasoodsaid olukordi.
Me peaksime tervitama ELi korduvaid kohustusi rahastada aastatuhande arengueesmärke, kuid tunnistama samuti, et mitmed liikmesriigid ei suuda täita vajalikke kohustusi ajakavaga eelarveabi suhtes, et vastata 2010. aasta võrdlusalustele.
Praeguse finantskriisi valguses võivad mõned inimesed öelda, et eesmärkide saavutamine on nüüd tõenäoliselt keerulisem kui kunagi varem.
Siiski ei saa me kindlasti lihtsalt pealt vaadata, kui teame, et iga kolme sekundi järel sureb üks laps või et igas minutis sureb üks naine sünnitusel.
Kõigile alghariduse võimaldamist käsitleva aastatuhande teise arengueesmärgi saavutamine on lapse õiguste rikkumise ennetamise püüdluste jaoks kesksel kohal.
Haridus aitab vähendada vaesust ja ebavõrdsust.
Iga koolis käidud aasta suurendab naiste ja meeste teenitavat palka keskmiselt 10 % võrra.
Sooline võrdõiguslikkus kõikidel haridustasemetel on aastatuhande kolmanda arengueesmärgi peamine eesmärk.
Maailma 800 miljonist kirjaoskamatust on kaks kolmandikku naised ja tüdrukud, keda lihtsalt ei arvestata haridusse investeerimisel, või kes rügavad tööd näiteks küttepuude või vee kogumisega.
Eriti naiste haridust peetakse ainukeseks kõrgeima tasuvusega sotsiaalseks investeeringuks tänapäeva maailmas.
Tütarlastele hariduse andmine tähendab neile palju parema elatise teenimise võimaluse andmist.
Tütarlaps, kes on saanud alghariduse, nakatub vähem tõenäoliselt HIVi/AIDSi ning tal on vähem lapsi, kes omakorda on keskmiselt kaks korda tõenäolisemalt vaktsineeritud ning elavad täiseani.
Kvaliteetne haridus peab olema prioriteet konfliktsetes ja ebakindlates olukordades: 72 miljonist lapsest üle maailma, kes koolis ei käi, elavad enam kui pooled (37 miljonit) konfliktidest mõjutatud ebakindlates riikides.
Nendes riikides on haridus eriti oluline, sest see toob laste ellu normaalsust.
See on ka oluline koostisosa konfliktist ülesaamiseks ja taasintegreerimise edendamiseks sõjast lõhestatud ühiskondades.
Aga abi andmise kohustused on endiselt ebapiisavad, sest konfliktist mõjutatud riikidele antavast ametlikust arenguabist toetab haridust ainult 5 %.
Komisjoni kava käsitleda haridust humanitaarabi operatsioonidel on teretulnud areng.
Nüüd on oluline tõsta personali teadlikkust ja koostada Humanitaarabi Ametis (ECHO) tegevussuunised, mis kohustavad ELi arvestama haridust iga humanitaarabimeetme puhul ja vastavalt hädaolukordades hariduse andmise asutustevahelise võrgustikus (INEE) välja töötatud hariduse miinimumstandarditele hädaolukordades, korduvates kriisides ja varajase ülesehitustöö puhul.
Lisaks komisjoni tegevuskavas loetletud prioriteetsetele tegevustele, mis keskenduvad lõpptulemuste saavutamisele, tuleb tugevdada ennetavaid meetmeid.
Riigi tasandil on seadusi, poliitikavaldkondi ja teenuseid hõlmavate riiklike lastekaitsestrateegiate ja -süsteemide edendamine kõige olulisem.
Tervishoiu- ja justiitsministeeriume ning lastekaitse võrgustikke tuleks toetada, et nad saaksid tuvastada riskirühma kuuluvaid lapsi ja perekondi ning pakkuda neile toetusteenuseid enne , kui lapsed viga saavad.
Riigi tasandil peaks toetama ja tugevdama lastesõbraliku eelarve meetodeid, laste jälgimise ja aruandluse mehhanisme, kooskõlastamisorganeid ja sõltumatuid institutsioone, nagu laste ombudsmanid.
Üldise sündide registreerimise edendamine peaks olema esmaeesmärk.
Sündimisel registreerimata imikule ei anta õigust ametlikule identiteedile, tunnustatud nimele, perekonna ajaloole ja kodakondsusele.
Registreerimine annab igale lapsele iseseisva õigusliku identiteedi.
Ilma selle kaitseta lapsed on vähem kaitstud laste töö, sõjaväkke värbamise, varajase abielu jms eest.
Väga suur osa registreerimata lastest sünnib arenguriikides, millest kolmandikul on sündide registreerimise määr alla 50 %.
Institutsioonid
Nõuetekohased institutsioonid on ELi inimõiguste ja lastepoliitika rakendamise üldisemaks tagamiseks vajalik, kuid mitte piisav tingimus.
Hiljutised arengud ELi tasandil on olnud julgustavad,
ELi lapse õiguste foorum, lapse õiguste talituste vaheline rühm välissuhete allrühmaga, lapse õiguste alase tegevuse koordinaator, UNICEFi juhendi väljatöötamine ja lapse õiguste koolituse protsessi alustamine. kuid institutsioonide võrgustik on endiselt ebapiisav.
Selgelt tuleb määratleda vastutus ELi lapse õiguste strateegia rakendamise eest ning arendada kooskõlastamist lihtsustavaid struktuure.
Kavandatav mitteametlik ELi liikmesriikide ekspertide töörühm laste õiguste alal peaks tööd alustama võimalikult kiiresti.
Rühm peaks jälgima ka nõukogu järelduste rakendamist ning teavitama katseriikides läbiviidud eritegevustest.
Rutiinne ja perioodiline kooskõlastamine peaks toimuma nii nõukogu laste küsimuste erinevate töörühmade vahel kui ka tugevdatud lapse õiguste institutsioonidevahelise rühma sees.
Nõukogu järeldustes esitatud kaardistamine ja rakendamine katseriikides peaks algama niipea kui võimalik, et katsetada olemasolevaid institutsioone ja saada kasulikke õppetunde.
Tuleks tegeleda asjaoluga, et välissuhete peadirektoraat Brüsselis annab laste küsimustes tööd vaid poole koha ulatuses.
Igas ELi delegatsioonis peaks olema keegi, kes vastutab lapse õigustega seotud küsimuste eest.
Nõukogu tasandil saaks asjakohaste kogemustega ja teadmistega ELi laste õiguste eriesindaja tagada nähtavuse ja juhtimise.
Lisaks spetsialistidele tuleks terve komisjoni personal välja õpetada ja anda neile juhiseid asjakohaste laste õiguste küsimuste kohta ning eri liiki laste õiguste programmide võimalike mõjude kohta.
Vahendid ja menetlused
Süvalaiendamine on küll hea, aga kui ei ole selget protsessi, ei saavutata ettenähtud eesmärke.
Lastekaitse võrgustike esindajaid tuleks üles kutsuda korraldama arutelusid ning kodanikuühiskonna nõuanderühmad ja ÜRO ametid peaksid kaasa aitama tehnilise asjatundlikkusega.
Kõikide peamiste sektorite puhul tuleks koostada riikide ja temaatiliste strateegiadokumentide juhised, mis määravad kindlaks laste õiguste küsimusi, uurides, kuidas laste õigusi saaks süvalaiendada, ning tuvastades asjakohaseid andmeallikaid ja näitajaid.
Eelarve tugimeetmetesse, kaasa arvatud aastatuhande arengueesmärke käsitlevatesse lepingutesse, tuleks lisada erieesmärgid ja näitajad laste kohta.
Selles suhtes on tervitatav komisjoni kavatsus julgustada partnerriike looma selgete võrdlusalustega, mõõdetavate eesmärkidega ning graafiku ja järelevalvekorraga riiklikke laste tegevuskavu.
Arengukoostöö rahastamisvahendiga hõlmatud riikide strateegiadokumentide ja AKV riikide strateegiadokumentide vahehindamist ei peaks kasutama mitte ainult võimalusena põhjalikuks laste õiguste olukorra analüüsiks, vaid ka seni saavutatu süstemaatiliseks läbivaatamiseks.
Vajaduse korral tuleks riikide strateegiadokumente ja temaatilisi strateegiadokumente kohandada kooskõlas kohaliku vastutuse põhimõtetega, tagades laste ja kodanikuühiskonna organisatsioonide osalemise.
Investeeringud
On äärmiselt oluline, et komisjonil oleks selge arusaam sellest, kuidas muuta võetud kohustused ennustatavaks ja pikaajaliseks kavandamiseks ja rahalisteks kohustusteks.
Vajalikud võivad olla laste eriprogrammid arengukoostöö rahastamisvahendi geograafiliste programmide raames, võimaluse korral mitte kesksetes valdkondades, ning Euroopa Arengufondi raames.
Komisjon peaks avaldama ülevaate sellest, kus ja kuidas on kasutatud raha lapsi käsitlevate aastatuhande arengueesmärkide toetamiseks, samamoodi nagu tehakse soolise võrdõiguslikkuse küsimuste puhul 2008. aasta doonorriikide atlases.
Rahastamisvahendid ja menetlused tuleks muuta paindlikumaks, et reageerida kiiresti, ent jätkusuutlikult programmidele, mis käsitlevad laste õigusi ja vajadusi.
Lastealase poliitika sidusus
ELi poliitikas on valdkondi, millel on otsene mõju lastele, kuid mida ei ole teatises mainitud – näiteks ränne ja julgeolekusektori reform.
Meil ei ole vaja mitte ainult poliitika sidusust erinevate sektorite vahel (mis toetavad kõik samu eesmärke), me peame ka tagama, et üks poliitikavaldkond ei kahjusta teist.
Mõju hindamistel, näiteks kaubanduse mõju kohta, ei tohiks lapsi käsitleda samasugustena nagu täiskasvanud.
Parlamendi roll
Parlamendil peab ELi lastealaste kohustuste jälgimisel olema rohkem koordineeritud, süsteemsem roll.
Euroopa Parlamendi inimõiguste aastaaruanne peaks sisaldama selget osa, milles analüüsitakse laste õigustesse antava panuse taset.
Iga parlamendikomisjon peaks nimetama ühe laste õigusi jälgiva liikme, kes oleks kontaktpunkt.
Vajaliku asjatundlikkuse loomiseks võib korraldada parlamendisaadikute koolitusi.
Parlamentaarsest ühisassambleest osa võtvad ning AKV riike ja Euroopa Parlamenti esindavad parlamendisaadikud peaksid edaspidigi arendama olemasolevaid algatusi laste osalemise ja kaasatuse kohta, kutsudes osalema vastuvõtjariigi lasteorganisatsioone.
Samalaadseid meetmeid peaks võtma EUROLAT.
Teine võimalus on luua ELi-Aafrika noorteplatvorm, mis aitaks kaasa ühistele ELi-Aafrika tegevuskavadele ja parlamentaarse ühisassamblee noorteplatvormile.
Euroopa Parlamendil on oma strateegiate ja programmide kujundamisel demokraatliku järelevalve õiguse kaudu kasvav roll.
Parlamendikomisjonid peaksid koostama ühised suunised komisjoni ettepanekute analüüsimiseks, tagamaks, et parlamendi märkustes ja järeldustes võetakse arvesse laste õiguste küsimusi.
Arenguriikides peaksid riikide parlamentide kohustused ja toetus suurenema.
Nendepoolne programmide järelevalve (ja AKV riikide puhul riikide strateegiadokumentide ja piirkondade strateegiadokumentide järelevalve) annab olulise osa püüdlustele tagada, et vastavad valitsused annavad laste õigustele ja huvidele nõuetekohase eelisõiguse.
20.1.2009
väliskomisjonI ARVAMUS
arengukomisjonile
Eriline tähelepanu lastele ELi välistegevuses
( 2008/2203(INI) )
Arvamuse koostaja:
Milan Horáček
ETTEPANEKUD
Väliskomisjon palub vastutaval arengukomisjonil lisada oma resolutsiooni ettepanekusse järgmised ettepanekud:
1. märgib, et pool maailma rahvastikust on lapsed; rõhutab seoses sellega vajadust pidada laste õigusi ELi arengupoliitikas esmatähtsaks; tuletab meelde, et ÜRO lapse õiguste konventsiooniga muudeti laste õigused üldiste inimõiguste lahutamatuks osaks, ning kutsub seetõttu nõukogu ja komisjoni üles lisama selle teema kõikidesse kahe- ja mitmepoolsetesse inimõiguste üle peetavatesse ja poliitilistesse dialoogidesse ning lisama laste õigused oma sotsiaal-, haridus- ja majanduspoliitikasse;
2. kutsub komisjoni ja nõukogu üles arenenud ja keskmise sissetulekuga riikidega peetavates dialoogides pidama laste õigusi esmatähtsateks ning kooskõlastama meetmeid teatavate eriti keeruliste teemadega tegelemiseks (näiteks Hiina roll Sudaanis, lapsed relvastatud konfliktis jne);
3. kutsub komisjoni ja ELi liikmesriike üles edendama lapse õiguste konventsiooni ja selle protokollide rakendamist ning suurendama toetust kolmandate riikide õigussüsteemide reformidele, mis on kavandatud laste kaitsmiseks;
4. kutsub komisjoni üles suurendama laste õigusi toetavate meetmete ühtsust Euroopa demokraatia ja inimõiguste algatuse ning valdkondliku ja piirkondliku poliitika eelarveridade vahel ning võtma arvesse kõige haavatavamaid lapsi, eriti neid, kes on seotud relvakonfliktide ja konfliktijärgsete olukordadega, ning neid, kes elavad vähimarenenud maades;
5. nõuab, et komisjon lisaks tänavalaste problemaatika ja lastega kaubitsemise vastase võitluse oma poliitikasse ida- ja lõunapoolsete naaberriikide suhtes ning koordineeriks selle eesmärgi saavutamiseks Euroopa naabruspoliitika ja partnerluse rahastamisvahendi ning Euroopa demokraatia ja inimõiguste algatuse vahendeid; rõhutab vajadust analüüsida lastega ja elunditega kaubitsemise põhjuseid ning võidelda nende vastu, eriti kui ohvriteks on romi lapsed;
6. kutsub ELi üles lisama varjupaiga ja rände valdkonna temaatilisse programmi, mis moodustab osa arengukoostöö rahastamisvahendist, toetust eriti haavatavatele rühmadele, nagu ümberasujate lapsed ja vaesuses elavad lapsed;
7. rõhutab, et oma välistegevuses peaks EL tugevalt ergutama kolmandate riikide valitsusi järgima rahvusvahelisi laste õiguste norme, eelkõige mis puudutab põhiliste sotsiaalhoolekandeteenuste – nagu tasuta toidu jagamine koolides ja lasteaedades ning juurdepääs tervishoiule – pakkumist lastele; rõhutab samal ajal, et haridusele õiglase juurdepääsu tagamine relvastatud konflikti olukordades ja konfliktijärgsetes olukordades olevatele lastele kujutab endast olulist investeeringut konfliktide ärahoidmisse;
8. nõuab, et komisjon lisaks oma välistegevusse ja suhetesse kolmandate riikidega võitluse karistamatuse vastu kui olulise meetme laste õiguste rikkumiste ärahoidmiseks;
9. kutsub Euroopa Liitu pöörama oma välistegevuses erilist tähelepanu diskrimineerimise all kannatavate laste olukorrale, sealhulgas seadusega konfliktis olevate laste ja selliste laste olukorrale, kellelt on võetud vabadus ja kes on saadetud kinnistesse asutustesse; rõhutab, et lastel peaks olema lihtsam juurdepääs õiguskaitsele ja erialasele abile, ning et kogu kohtumenetluse käigus tuleb spetsiaalsete kaitsemeetmete abil võtta arvesse nende vanust;
10. kutsub nõukogu ja komisjoni üles käsitlema kolmandate riikidega justiits- ja siseküsimuste alaste tegevuskavade üle peetavate läbirääkimiste juures alaealiste asjades õigusemõistmise küsimust, võttes arvesse mitte üksnes asjaomaste rahvusvaheliste ja piirkondlike normide ratifitseerimist, vaid ka nende tegelikku rakendamist;
11. rõhutab, et ELi suhetes arenenud ja keskmise sissetulekuga riikidega on samuti oluline võimaldada lastele inimväärne tulevik, tugevdades nende sotsiaalset staatust, väärtuste süsteemi, võimalusi ja visioone;
12. rõhutab, et ELi suhetes arenenud ja keskmise sissetulekuga riikidega on äärmiselt olulised projektid laste sotsiaalsete pädevuste, sallivuse, solidaarsuse ja oma ümbruskonna eest vastutuse arendamiseks, eriti kliimamuutusega võitlemise kontekstis;
13. rõhutab, et televisiooni, arvutimängude ja interneti ülemäärane kasutamine laste poolt toob kergesti kaasa vägivalla, eraldatuse, depressiooni, ülekaalulisuse ja normidevastase sotsiaalse käitumise; on seetõttu seisukohal, et tuleks edendada kontrolli sisu üle ning nõuande- ja teavituskampaaniaid lapsevanematele.
PARLAMENDIKOMISJONIS TOIMUNUD LÕPPHÄÄLETUSE TULEMUS
Vastuvõtmise kuupäev
20.1.2009
Lõpphääletuse tulemused
+:
–:
0:
46
1
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
Vittorio Agnoletto, Angelika Beer, Monika Beňová, Călin Cătălin Chiriţă, Giorgos Dimitrakopoulos, Michael Gahler, Jas Gawronski, Alfred Gomolka, Klaus Hänsch, Richard Howitt, Ioannis Kasoulides, Maria Eleni Koppa, Helmut Kuhne, Vytautas Landsbergis, Johannes Lebech, Philippe Morillon, Baroness Nicholson of Winterbourne, Raimon Obiols i Germà, Vural Öger, Janusz Onyszkiewicz, Justas Vincas Paleckis, Ioan Mircea Paşcu, Alojz Peterle, João de Deus Pinheiro, Samuli Pohjamo, Bernd Posselt, Libor Rouček, Christian Rovsing, Flaviu Călin Rus, Katrin Saks, José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra, György Schöpflin, Hannes Swoboda, István Szent-Iványi, Charles Tannock, Inese Vaidere, Geoffrey Van Orden, Ari Vatanen, Andrzej Wielowieyski, Zbigniew Zaleski, Josef Zieleniec
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed
Alexandra Dobolyi, Árpád Duka-Zólyomi, Kinga Gál, Aurelio Juri, Aloyzas Sakalas, Inger Segelström
6.11.2008
kultuuri- ja hariduskomisjonI ARVAMUS
arengukomisjonile
Eriline tähelepanu lastele ELi välistegevuses
( 2008/2203(INI) )
Arvamuse koostaja:
Ljudmila Novak
ETTEPANEKUD
Kultuuri- ja hariduskomisjon palub vastutaval arengukomisjonil lisada oma resolutsiooni ettepanekusse järgmised ettepanekud:
1. tervitab komisjoni algatust, millega näidatakse, et kõik põhilisi inimõigusi käsitlevad kokkulepped kehtivad laste suhtes samal määral kui täiskasvanutele; rõhutab, et lastel on ka palju täiendavaid õigusi, näiteks ÜRO lapse õiguste konventsioonis sätestatud lapse õigused;
2. nõuab, et ÜRO lapse õiguste konventsioonil põhinev lapse õiguste kaitse saaks keskse koha Euroopa Liidu Põhiõiguste Ameti mitmeaastases raamkavas; on seisukohal, et põhiõiguste amet peab koos rahvusvaheliste organisatsioonide, laste ombudsmanide ja valitsusväliste organisatsioonidega üles ehitama võrgustiku, et nimetatute väärtuslikest teadmistest ja kogemustest osa saada;
3. nõuab, et lapse õigused võetaks Euroopa Liidu kõikidesse välispoliitilistesse meetmetesse ja tegevustesse; see puudutab eeskätt Euroopa naabruspoliitikat, strateegilist partnerlust ja ELi laienemist; peab sealjuures oluliseks, et rakendataks mõjusaid vahendeid lapse õiguste tõeliseks kaitseks;
4. kutsub komisjoni üles koostama aruannet, mis näitaks, kas olemasolevates rahvusvahelistes kokkulepetes Euroopa Liidu ja kolmandate riikide vahel juba on õiguslikult siduv klausel lapse õiguste kaitse kohta või, juhul kui see puudub, kas sellise klausli saaks kokkulepetesse lisada;
5. nõuab Euroopa ühenduste liitumist ÜRO lapse õiguste konventsiooni ja selle mõlema fakultatiivprotokolliga ning Euroopa Nõukogu asjaomaste kokkulepetega, sealhulgas Euroopa inimõiguste konventsiooniga ning muude konventsioonidega, mis puudutavad laste õiguste järgimist, lapsendamist, laste seksuaalset ärakasutamist, laste töötamist, laste kaitset relvakonfliktides ja laste väärkohtlemist;
6. kutsub üles neid liikmesriike, kes seni ei ole ametisse nimetanud ÜRO lapse õiguste komitee nõutud laste ombudsmani, tegema seda võimalikult kiiresti; kutsub Euroopa Liitu ja selle liikmesriike ühtlasi üles eraldama rahalisi vahendeid laste ombudsmanide Euroopa võrgustiku tarbeks.
7. kutsub komisjoni üles seoses ÜRO lapse õiguste konventsiooni sätete ja kahe fakultatiivprotokolli võtmisega riikide õigusaktidesse tugevdama oma jõupingutusi arengumaade toetamiseks;
8. on arvamusel, et ülimalt oluline on pühendada eeskätt arengupoliitikas võimalikult palju tähelepanu laste ja emade haridusele ning asuda võitlema laste vaesusega, mis on üks noorte kuritegevuse, uimastisõltuvuse, vägivalla ja sotsiaalse tõrjutuse põhjusi;
9. juhib tähelepanu sellele, et tulevase tegevusmoodusega võib edu saavutada vaid siis, kui valitsusvälised organisatsioonid, lastevanemate ühendused ja haridusasutused neid pikaajalistena kavandatud meetmeid sihikindlalt ja tõhusalt kontrolli all hoiavad; rõhutab, et sellistesse tegevustesse tuleb suuremas ulatuses kaasata ka riikide algatusi ja poliitikat;
10. juhib tähelepanu sellele, et mis tahes strateegia laste õiguste kohta peab rajanema ÜRO lapse õiguste konventsiooni neljal põhiprintsiibil: kaitse diskrimineerimise kõikide vormide vastu, lapse heaolu kui ülim nõue, lapse õigus elule ja isiklikule arengule ning lapse õigus vabalt arvamust avaldada.
PARLAMENDIKOMISJONIS TOIMUNUD LÕPPHÄÄLETUSE TULEMUS
Vastuvõtmise kuupäev
6.11.2008
Lõpphääletuse tulemused
+:
–:
0:
21
3
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
Maria Badia i Cutchet, Ivo Belet, Nicodim Bulzesc, Marie-Hélène Descamps, Jolanta Dičkutė, Věra Flasarová, Milan Gaľa, Vasco Graça Moura, Luis Herrero-Tejedor, Ruth Hieronymi, Ramona Nicole Mănescu, Manolis Mavrommatis, Ljudmila Novak, Dumitru Oprea, Zdzisław Zbigniew Podkański, Christa Prets, Pál Schmitt, Helga Trüpel, Thomas Wise, Tomáš Zatloukal
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed
Erna Hennicot-Schoepges, Ewa Tomaszewska, Cornelis Visser, Jaroslav Zvěřina
20.1.2009
naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjonI ARVAMUS
arengukomisjonile
Eriline tähelepanu lastele ELi välistegevuses
( 2008/2203(INI) )
Arvamuse koostaja:
Anna Záborská
ETTEPANEKUD
Naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjon palub vastutaval arengukomisjonil lisada oma resolutsiooni ettepanekusse järgmised ettepanekud:
– võttes arvesse tegevusprogrammi, mis võeti vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. jaanuari 2000. aasta otsusega nr 293/2000/EÜ, millega võetakse vastu ühenduse tegevusprogramm (Daphne programm) (2000–2003), mis käsitleb ennetusmeetmeid laste, noorte ja naiste vastase vägivalla vastu võitlemiseks,
EÜT L 34, 9.2.2000, lk 1.
A. arvestades 4.–15. septembrini 1995 Pekingis toimunud neljandal naiste maailmakonverentsil vastu võetud tegevuskava 9. punkti, mis kajastab ka kõigil eelmise kümnendi rahvusvahelistel lapse õigusi käsitlevatel konverentsidel väljendatud peamisi põhimõtteid,
1. tuletab meelde, et Euroopa Liidu välistegevuse strateegias tuleks lapse õiguste osas lähtuda väärtustest ja põhimõtetest, mis on toodud inimõiguste ülddeklaratsioonis, eelkõige artiklites 3, 16, 18, 23, 25, 26 ja 29, ning ÜRO lapse õiguste konventsioonis ja selle fakultatiivsetes protokollides;
2. mõistab hukka laste igasuguse väärkohtlemise, ka pere keskel, ja tuletab meelde, et lapsed langevad maailmas kõige esimestena arvukate kuritarvitamiste ohvriks; rõhutab, et praegu on rohkem kui kunagi varem vaja võtta kiiresti otsustavaid meetmeid selle valusa probleemi vastu võitlemiseks;
3. rõhutab vajadust intensiivistada võitlust laste töö vastu riikides, kus lapsed on selleks sunnitud majanduslikel põhjustel ja ellujäämise pärast; tuletab meelde, et sellise olukorra rasked, väljakannatamatud ja ohtlikud tingimused mitte ainult ei suurenda laste haavatavust täiskasvanute suhtes, vaid süvendavad ka selle olukorra kõige kahjulikumat mõju, mis avaldub laste haridusest ilmajäämises;
4. rõhutab, et igasuguses lapse õigusi toetavas tegevuses tuleb juhinduda eelkõige lapsevanemate ja lapse lähima pereringi ning lapse peamiste hooldajate või hoidjate austamise põhimõttest, pöörates eritähelepanu emade seisundi parandamisele;
5. rõhutab vajadust järgida ÜRO võõrtöötajate ja nende perekonnaliikmete õiguste kaitse konventsiooni, et tagada sisserändajate peredest pärit laste õigused;
6. tuletab siiski meelde, et perekonnas raskusi kogeva lapse huvides võib olla tema ajutine lahutamine perekonnast, kui tegu on kaitsemeetmega, eelkõige vanemate psühhosotsiaalsete või psühhiaatriliste probleemide, peresisese vägivalla, väärkohtlemise või seksuaalse kuritarvitamise korral;
7. rõhutab, et lapse huvid tuleb muudest kaalutlustest kõrgemale seada ning seetõttu tuleb hüljatud lastele või orbudele otsida kõige sobivamaid lahendusi ning kaaluda, kas nendele raskes emotsionaalses ja psühholoogilises olukorras olevatele lastele ei tuleks riigisisese lahenduse puudumisel leida adoptiivpere väljaspool päritoluriiki;
8. mõistab hukka kõik lapse vastu suunatud vägivalla vormid: füüsilise, psühholoogilise ning seksuaalse ja struktuurilise vägivalla, laste osalemise relvakonfliktides, orjuse, lastega kauplemise ja laste või nende elundite müümise, tööalase ekspluateerimise, lapspornograafia, laste prostitutsiooni, pedofiilia ning äärmise vaesusega seotud vägivalla vormid, mis jätavad lapsed ilma elementaarsest tervishoiust ning kahjustavad nende füüsilist ja psüühilist arengut ning mille tõttu neid ohustab alatoitumine ja nad peavad kannatama nälga; mõistab hukka soolise eugeenilise diskrimineerimise, mida esineb teatavates maades järjest sagedamini; kutsub komisjoni üles looma grupiviisilise vägistamise käigus eostatud lastele ja nende emadele abiprogrammi ning pakkuma neile psühholoogilist abi;
9. rõhutab, et tuleb tingimata nõuda, et igale lapsele maailmas antaks sündides identiteet;
10. mõistab eelkõige hukka naiste ja tütarlaste õiguste rikkumise erijuhtumid, nagu näiteks au päästmise ettekäändel korda saadetud kuriteod, sundabielud, naiste suguelundite moonutamine ja muud kahjulikud traditsioonilised tavad, mida ei ole võimalik kunagi millegagi õigustada ja millega ei tohi mingil juhul leppida, ning nõuab, et suurendataks jõupingutusi, pakkumaks tütarlastele paremat juurdepääsu haridusele; juhib seoses sellega tähelepanu asjaolule, et haridusel on tähtis roll ekspluateerimisevastases kaitses;
11. rõhutab vajadust töötada tütarlaste probleemidega tegelemiseks välja parem lähenemisviis ning teeb seetõttu ettepaneku anda tütarlastele laiapõhjaline haridus, mis hõlmab nii üldteadmisi kui ka seda, kuidas igapäevase elu ja kriisiperioodil tekkivate probleemidega paremini toime tulla;
12. palub arenguabi andvaid ja saavaid riike lisada järjepidevalt kõikidesse kokkulepetesse tervishoidu käsitleva klausli, millega kaitstakse lapsi, sest nemad on äärmise vaesuse ja alatoitumise ohvrid ning ohustatud kopsupõletikust, kõhulahtisusest ja malaariast, mis on arengumaades laste peamised surmapõhjused, ning nõuab sellega seoses sootundliku lähenemise järgimist, et lahendada naiste ja tütarlaste mitmekordse diskrimineerimise probleem; palub, et komisjon suurendaks arengukoostöö programmides lastega seonduvatele tervishoiuprioriteetidele eraldatavat rahalist toetust;
13. kutsub liitu üles töötama otsustavalt tütarlaste diskrimineerimise kõikide vormide kaotamise nimel (alates tütarlaste eostamisest) ja eraldama piisavad rahalised vahendid sellest tuleneva ebavõrdsuse vastu võitlemiseks;
14. nõuab tungivalt, et liit seaks abiprogrammides ja partnerriikidega peetava poliitilise dialoogi raames esikohale õiguse haridusele, eelkõige tütarlaste õiguse haridusele; rõhutab vajadust võidelda pideva diskrimineerimise vastu vaestes perekondades, kes ei suuda maksta kõikide laste koolitamise eest ja otsustavad koolitada poisse tüdrukute arvelt;
15. kutsub komisjoni üles rõhutama liidu arengupoliitikas, kui tähtis ja vajalik on iga lapse sünni registreerimine kõikides kolmandates riikides, ning siduma abiprogrammid kõikide laste kohustusliku registreerimise nõudega;
16. nõuab tungivalt, et abi andmise eest vastutavad humanitaarabiorganisatsioonid ja rahvusvahelised asutused tagaksid, et abi ja rahalised vahendid, mida lapsed vajavad, jõuavad tõepoolest lasteni ja neid ei raisata;
17. juhib tähelepanu HIVi nakatunud ja aidsihaigete laste ning aidsi surnud vanemate laste eriti raskele olukorrale; mõistab eelkõige hukka naiste ja tütarlaste vägistamised, mis on toime pandud usus, et seksuaalvahekord neitsiga võib ravida aidsi, ning kutsub üles ekslikku uskumust kohalike teavituskampaaniatega kõrvaldama ja pakkuma seeläbi eelkõige tütarlastele paremat kaitset.
PARLAMENDIKOMISJONIS TOIMUNUD LÕPPHÄÄLETUSE TULEMUS
Vastuvõtmise kuupäev
20.1.2009
Lõpphääletuse tulemused
+:
–:
0:
17
2
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
Edit Bauer, Emine Bozkurt, Hiltrud Breyer, Edite Estrela, Ilda Figueiredo, Claire Gibault, Lívia Járóka, Rodi Kratsa-Tsagaropoulou, Urszula Krupa, Roselyne Lefrançois, Siiri Oviir, Marie Panayotopoulos-Cassiotou, Zita Pleštinská, Eva-Britt Svensson, Anna Záborská
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed
Gabriela Creţu, Iratxe García Pérez, Anna Hedh, Maria Petre
PARLAMENDIKOMISJONIS TOIMUNUD LÕPPHÄÄLETUSE TULEMUS
Vastuvõtmise kuupäev
21.1.2009
Lõpphääletuse tulemused
+:
–:
0:
28
2
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
Margrete Auken, Thijs Berman, Josep Borrell Fontelles, Danutė Budreikaitė, Marie-Arlette Carlotti, Thierry Cornillet, Corina Creţu, Alexandra Dobolyi, Beniamino Donnici, Fernando Fernández Martín, Juan Fraile Cantón, Alain Hutchinson, Madeleine Jouye de Grandmaison, Filip Kaczmarek, Maria Martens, Luisa Morgantini, José Ribeiro e Castro, Toomas Savi, Frithjof Schmidt, Jürgen Schröder, Feleknas Uca, Anna Záborská, Jan Zahradil, Mauro Zani
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed
Maria Berger, Raymond Langendries, Miguel Angel Martínez Martínez, Manolis Mavrommatis, Anne Van Lancker
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed (kodukorra art 178 lg 2)
Michael Cashman
