Olukord Lähis-Idas
Välissuhted
2006-09-07 - 14:00
Parlamendi resolutsioonis ollakse mures olukorra pärast Lähis-Idas; rõhutatakse, et konflikti ei saa lahendada sõjalisel teel ja pooldatakse rahvusvahelise rahukonverentsi kokkukutsumist.
Saadikud tervitavad samuti liikmesriikide otsust saata UNIFILi 7000 sõjaväelast.
Parlament nõuab Iisraeli sõdurite ning Palestiina valitsuse ja seadusandliku nõukogu liikmete vabastamist, ja juurdlust Liibanonis ja Iisraelis.
Saadikud otsustasid samuti saata piirkonda oma andmete kogumise delegatsiooni.
Saadikud väljendavad resolutsioonis tõsist muret sõjalise konflikti ulatuse ja intensiivsuse üle Lõuna-Liibanonis ning väljendavad sügavat kahetsust seoses kannatanutega Liibanoni ja Iisraeli tsiviilisikute seas ning sõjaväelaste ja ÜRO vaatlejate seas, samuti seoses infrastruktuuri ulatusliku hävitamisega.
Nad rõhutavad, et Lähis-Ida konflikti ei ole võimalik lahendada sõjalisel teel ning nõuavad, et viivitamatult vabastataks röövitud Iisraeli sõdurid ning Iisraeli poolt vangistatud Palestiina valitsuse liikmed ja Palestiina seadusandliku nõukogu liikmed.
Resolutsioonis tervitatakse liikmesriikide võetud kohustust saata UNIFILi kuni 15 000 liikmelisse isikkoosseisu ligikaudu 7000 sõjaväelast, ent saadikud rõhutavad UNIFILi mandaadi, tegutsemisreeglite, struktuuri ja pädevuse selge ning asjakohase määratlemise olulisust.
Parlamendiliikmed kinnitavad, et kogu Liibanoni relvaimport peab olema suunatud ainult Liibanoni ametlikule armeele ning nad paluvad Liibanoni valitsusel tagada koostöös UNIFILiga ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1559 täielik rakendamine.
Selle tulemus peaks olema kõikide relvarühmituste, sealhulgas Hezbollahi desarmeerimine ning meetmete võtmine relvade Liibanoni jõudmise tõkestamiseks.
Iraani ja Süüriat kutsutakse tungivalt üles konstruktiivselt osalema, eriti seoses ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonide 1559 ja 1701 rakendamisega.
Nendes nõutakse muuhulgas, et naaberriigid tõkestaksid relvatarneid valitsusvälistele üksustele.
Parlament leiab samuti, et on vaja rahvusvahelise kõrgetasemelise juurdluse läbiviimist Liibanonis ja Iisraelis ÜRO peasekretäri egiidi all, mis uuriks ka teateid inimõiguste tõsiste rikkumiste, ohvrite halva olukorra ja humanitaarõiguse rikkumiste kohta.
Lisaks soovitakse, et ajutist vahemehhanismi (TIM) tugevdataks ning laiendataks selle kestust ja vahendeid.
Iisraeli valitsusel palutakse kiiresti jätkata kinnipeetud Palestiina maksu- ja tollitulude ülekandmist ning võimaldada isikute liikumist vastavalt kokkuleppele, mis käsitleb liikumist ja juurdepääsu Rafah's ning Gaza sektori teistes piiripunktides.
Nõukogul palutakse teha jõupingutusi rahvusvahelise rahukonverentsi kokkukutsumiseks, et leida igakülgne, püsiv ja elujõuline lahendus piirkonna probleemidele, lähtudes ÜRO Julgeolekunõukogu asjakohastest resolutsioonidest.
Saadikud on seisukohal, et mis tahes asjaomase poole igasugusest ühepoolsest lähenemisviisist tuleb loobuda.
Lisaks toetatakse EMPA juhatuse taotlust kutsuda võimalikult kiiresti kokku Barcelona protsessi Euroopa-Vahemere piirkonna välisministrite nõukogu erakorraline kohtumine.
Parlament otsustab lõpetuseks saata olukorra jälgimiseks Liibanoni, Palestiinasse ja Iisraeli andmete kogumise delegatsiooni, mille tegevuse põhirõhk on humanitaar- ja poliitilistel tingimustel.
Arutelu: 06.09.2006
Nõukogu kõnevoor
Nõukogu nimel ütles Erkki TUOMIOJA , et viimane Lähis-Ida kriis on esimene, kus EL kujunes suurimaks rahvusvaheliseks jõuks.
Ta märkis, et eelkõige Liibanon, aga tegelikult kogu regioon pani ELile suuri lootusi, ning lisas, et võib täna tunnistada, et EL on oma rolli täitnud ning mängib olulist rolli vägivalla lõpetamises ning rahu tagamises.
Õppetund on tema sõnul see, et ühelegi probleemile või konfliktile Lähis-Idas ei ole ei sõjalisi ega ühepoolseid lahendusi.
Pärast ÜRO resolutsiooni 1701 vastu võtmist on ELil tema sõnul jätkuvalt keskne roll.
Pärast 22. augusti kohtumist tagati, et peamine roll on UNIFILil ning kuna UNIFIL ei ole ELi missioon, siis on oluline, et selles osaleksid ka teised riigid, eelkõige islamiriigid.
Tuomioja kinnitas, et kõik osapooled Liibanonis toetavad resolutsiooni.
Ta jätkas, öeldes, et ELi roll on olnud märkimisväärne ka humanitaarabi andmisel ning ülesehitustööde käivitamisel - EL ja liikmesriigid on lubanud umbes 330 miljoni euro ulatuses humanitaarabi.
Poliitiline kokkulepe, ülesehitus, Liibanoni suveräänsuse toetamine UNIFILi abil - kõik need on olulised faktorid rahu ja stabiilsuse tagamisel.
Ent ka naabrid peavad olema kaasatud, eelkõige Süüria.
Hr Tuomioja rõhutas, et kestvat rahu Liibanonis või Lähis-Idas ei saavutata ilma Iisraeli-Palestiina konflikti lahendamiseta vastavalt teekaardile.
Ta lisas, et EL ja teised peavad mõjutama osapooli konflikti lahendama ning vajadusel olema valmis ka ise osalema.
Tuomioja ütles ka, et ehkki paljud usuvad, et vaja on uut rahvusvahelist konverentsi Lähis-Ida teemal, leiavad teised, et kõigepealt on vaja, et osapooled nõustuksid selles osalema, ning on vaja lootust, et see konverents oleks ka tulemusrikas.
Komisjoni kõnevoor
Volinik Benita FERRERO-WALDNER sõnas, et Lähis-Idas on vaja läbi räägitud lahendust ning et rahu ja stabiilsust ei saa ühepoolselt, ilma dialoogi ning diplomaatiata kehtestada.
Lähis-Idas on tema sõnul praegu kannatuste aeg, aga ka võimaluste aeg.
Ta leidis, et ELi ressursse tuleb kasutada koos ülejäänud rahvusvahelise üldsuse vahenditega, sest nii on võimalik rahuprotsessi jätkata.
Praegu mängib EL Ferrero-Waldneri sõnul enneolematult olulist rolli ning on valmis viima ellu julgeolekunõukogu resolutsiooni 1701.
Samuti on EL diplomaatiliste pingutuste esirinnas, nõudes õhu- ja mereblokaadi lõpetamist Liibanoni suhtes.
Komisjon toetab ning koordineerib humanitaarabi andmist, taasülesehitustöid ja evakueerimistöid ning on Liibanoni aitamiseks kokku lubanud üle 100 miljoni euro.
Lähis-Idal on Ferrero-Waldneri sõnul vaja tugevat ning suveräänset Liibanoni.
Pikemas perspektiivis peab rahvusvaheline üldsus olema kaasatud ning tuleb jätkata poliitilise, majandusliku ja sotsiaalse agendaga.
Ta rõhutas eriti, et konfliktile ei ole sõjalist lahendust ja et meil on ainult üks valik: tuleb uuendada poliitilisi perspektiive rahuprotsessile, kaasa arvatud 1967. aasta piiride austamise teemale.
Volinik märkis, et meil on vaja käegakatsutavaid tulemusi ning tuleb aidata kaasa uue õhustiku loomisele osapoolte vahel.
Fraktsioonide kõnevoor
Oma sõnavõtus ütles Hans-Gert POETTERING (EPP-ED, DE), et maailmas pole regiooni, mis oleks nii pikalt nii palju kannatanud kui Lähis-Ida.
Ta rõhutas, et sõjaline lahendus pole Lähis-Idas võimalik ja et vaja on poliitilist lahendust.
Sõjaline kohalolek võib tema sõnul siiski aidata saavutada eritingimusi, mis on rahu saavutamiseks vajalikud, ning ELi osalus on seejuures toetamist väärt.
Poetteringi sõnul on eesmärgiks suveräänne Liibanon ning pole vastuvõetav, et seal on justkui "riik riigis", kus üks partei seab valitsuse tegevuse küsimärgi alla.
Poettering tunnistas, et Iisraeli reaktsioon oli mitteproportsionaalne, ent ta lisas, et Iisraelis on vaba poliitiline debatt selle üle, mis läks valesti.
Sellist debatti on Poetteringi sõnul vaja ka teistes riikides, sest see viiks Lähis-Ida demokraatia teele.
Poettering rõhutas lõpetuseks, et kõige olulisem on inimväärikus ning ta pani kõigile Lähis-Idas ning araabia ja islami maailmas südamele, et nad ei kasutaks noori inimesi ära, vaid laseksid neil anda oma panuse inimvääriliste tingimuste loomiseks oma riigis.
Martin SCHULZ (PSE, DE) ütles, et lahenduse ettepanekud on õiged, ent sõnadest tuleb tegudeni jõuda.
Meil on tema sõnul ainukordne võimalus, aga ka kohustus leida uusi lahendusi.
Ettepanekul peavad olema lisaks sõjalisele ka humanitaarne ning diplomaatiline dimensioon.
Samuti ei tohi Palestiina probleemidele vaadata läbi sõrmede, sest see mõjutab kogu piirkonna stabiilsust.
Palestiina osas ütles Schulz, et läbirääkimisi tuleb pidada kõikide sealsete jõududega.
Ta rõhutas ka, et hoolt tuleb kanda selle eest, et islamiterroriste ei samastataks kõigi moslemitega.
Schulz kutsus samuti Süüriat üles pidama konstruktiivset dialoogi.
Ta leidis ka, et vaja oleks uut julgeoleku- ja koostöökonverentsi, kus oleks esindatud kvartett, samuti Lähis-Ida riigid, Araabia Liiga ning Süüria.
Schulz lõpetas oma sõnavõtu mõttega, et terrorismi ei õigusta miski ning et terrorismivastane võitlus peab olema meie ühine püüdlus.
Graham R. WATSON (ALDE, UK) sõnas, et kiiremas korras tuleb saata väed Liibanoni, et piirkond stabiliseerida.
Samuti tuleb rääkida ühe häälel, tuleb nõuda Liibanoni õhu- ja mereblokaadi ning Gaza blokaadi tühistamist.
Samuti tuleb Hamasi ning Hezbollahiga demokraatliku raamistiku loomiseks alustada demokraatlikke läbirääkimisi.
Pikemas perspektiivis on vaja üles kasvatada põlvkond, kes poleks hirmunud ning sallimatu, ning selleks on vaja institutsioone, mis tagavad rahu pikemas perspektiivis.
Watson viitas näiteks Euroopa-Araabia arengupanga ning julgeoleku- ja koostöökonverentsi loomisele.
Ta tsiteeris ka Einsteini, kes oli öelnud, et rahu ei hoita jõuga, vaid see saavutatakse läbi mõistmise.
Watson tahtis ka teada, miks hr Solanat ei ole kohal ning milline mandaat tal täpselt on, ning kes võtab endale poliitilise vastutuse kui Euroopa noored tulevad tagasi laibakottides?
Ta rõhutas, et nõukogu peab sellise olukorra vältimiseks tulevikus hakkama kiiremas korras rakendama Ühist Välis- ja Julgeolekupoliitikat.
Daniel Marc COHN-BENDIT (Verts/ALE, DE) esitas küsimuse, miks ei tegeletud Hezbollahi küsimusega aasta tagasi, ehkki Julgeolekunõukogu resolutsioon oli olemas.
Ta lisas, et regiooni on tabanud õnnetused ning et elusid ei saa enam kaalule panna.
Cohn-Benditi sõnul on vaja sellist Palestiina riiki, mis saaks Iisraeli kõrval eksisteerida.
Ta lisas, et rahu ei ole võimalik saavutada enne kui palestiinlastel pole oma riiki.
Ta leidis samuti, et Hamasi löömiseks on parim vahend Palestiina riigi loomine, sest Hamas ei taha mitte Palestiina riiki, vaid suurt islamiriiki.
Cohn-Bendit rõhutas ka, et tuleb lahendada piiritülid regioonis.
Francis WURTZ (GUE/NGL, FR) arvates on Lähis-Idas tegemist viitsütikuga pommiga, mis võib igal hetkel lõhkeda.
Esiteks - Iisrael teeb, mida tahab, ning ei tee seejuures vahet tsiviilelanikkonnal ning sõjaväelastel.
Teiseks - USA alustab terrorismivastase võitluse ettekäändel sõdu ning varustab Iisraeli tipptasemel relvadega, millega too alustab sõda Liibanoniga.
Kolmandaks - nõukogul läks väga kaua aega vaherahu nõudmiseni.
Tema sõnul on kõige põhjuseks 1967. aastast kestev Palestiina alade okupatsioon Iisraeli poolt.
Wurtzi arvates ei saa EL olla rahul oma tegevusega Lähis-Idas ning ta rõhutas, et kestev rahu Lähis-Idas sõltub Euroopa õigetest otsustest.
Cristiana MUSCARDINI (UEN, IT) ütles oma sõnavõtus, et sageli pole meil täpset teavet Lähis-Ida piirkonnas toimuva kohta.
Tema arvates on Euroopa põhiline eesmärk kaitsta Iisraeli riigi olemasolu ning selle rahvast.
Ta lisas, et vaja on osutada humanitaarabi ning kindlustada dialoog.
Samuti tuleb tema arvates tunnistada Iisraeli kodanikke Euroopa kodanikena.
Bastiaan BELDER (IND/DEM, NL) ütles oma sõnavõtus, et Liibanon on Saksamaalt, kes valvab Liibanoni merepiiri, nõudnud, et ta saaks osa oma merepiirist ise valvata.
Belder väljendas toetust Saksamaale, kes pole sellega nõus, sest see viiks tema arvates Hezbollahi taasrelvastumiseni.
Ehkki lõpliku otsuse peab tegema ÜRO, soovis Belder, et nõukogu ja komisjon annaks teada, mis on nende arvamus selles küsimuses.
Belderi arvates on selles valguses loogiline, et Iisrael ei soovi mereblokaadist loobuda.
Arutelu: 06.09.2006
Hääletus: 07.09.2006
20060901IPR10250 Euroopa Parlamendi resolutsiooni leiate alates 08. septembrist siit
ET
1
LINK
/activities/expert/ta.do?language=ET
-//EP//DTD IM-PRESS 20050901 IPR DOC XML V0//EN
-//EP//STYLESHEET IM-PRESS 20050901 IPR DOC XML V0//EN
