8.12.2010 B7-0699/2010 RESOLUTSIOONI ETTEPANEK nõukogu ja komisjoni avalduste alusel
vastavalt kodukorra artikli 110 lõikele 2
ELi ja Aafrika strateegilise partnerluse tulevik enne ELi ja Aafrika kolmandat tippkohtumist
Gabriele Zimmer
,
Nikolaos Chountis
,
Marie-Christine Vergiat
,
Elie Hoarau
,
Jacky Hénin
,
Jean-Luc Mélenchon
fraktsiooni GUE/NGL nimel
PE450.529v01-00 B7‑0699/2010 Euroopa Parlamendi resolutsioon ELi ja Aafrika strateegilise partnerluse tuleviku kohta enne ELi ja Aafrika kolmandat tippkohtumist
Euroopa Parlament ,
– võttes arvesse Aafrika ja ELi ühisstrateegiat (ühisstrateegia) ning Aafrika ja ELi uue strateegilise partnerluse rakendamise esimest tegevuskava (2008–2010), mille ELi ning Aafrika riigi- ja valitsusjuhid võtsid vastu 8. ja 9. detsembril 2007. aastal Lissabonis toimunud kohtumisel;
– võttes arvesse Cotonous 23. juunil 2000. aastal alla kirjutatud koostöölepingut ühelt poolt Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikide rühma ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahel, mida on muudetud 25. juunil 2005. aastal Luxembourgis allkirjastatud lepinguga, millega muudetakse koostöölepingut (Cotonou leping);
– võttes arvesse Üleaafrikalise Parlamendi Euroopa Parlamendiga suhtlemise ajutise komisjoni ja Euroopa Parlamendi Üleaafrikalise Parlamendiga suhtlemise ajutise delegatsiooni 16. veebruari 2009. aasta teadet Aafrika Liidu ja ELi eesistujariikidele ning Euroopa Komisjonile ja Aafrika Liidu komisjonile Üleaafrikalise Parlamendi ja Euroopa Parlamendi rolli kohta ühisstrateegia rakendamisel ja järelevalves;
– võttes arvesse parlamendi 24. märtsi 2009. aasta resolutsiooni „Üks aasta pärast Lissaboni tippkohtumist: Aafrika ja ELi partnerluse raames tehtud töö”;
– võttes arvesse Aafrika ja ELi ühisstrateegia ühist vahehindamist;
– võttes arvesse ALi strateegiakava 2009–2012;
– võttes arvesse arengukomisjoni raportit „AKV-EÜ koostöölepingu (Cotonou leping) teine muutmine” (2009/2165);
– võttes arvesse oma 25. oktoobri 2007. aasta resolutsiooni ELi ja Aafrika vaheliste suhete olukorra kohta;
– võttes arvesse oma 17. novembri 2005. aasta resolutsiooni Aafrika arengustrateegia kohta;
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta määrust (EÜ) nr 1905/2006, millega luuakse arengukoostöö rahastamisvahend;
– võttes arvesse kodukorra artikli 110 lõiget 2,
A. arvestades, et Aafrika ja ELi ühisstrateegia suuri eesmärke on võimalik täita üksnes siis, kui Aafrika arengu aluseks olevad probleemid on täielikult lahendatud;
B. arvestades, et toiduainetega kindlustatus on arengu eeldus ja üle veerendi aafriklastest kannatab alatoitumuse käes;
C. arvestades, et Sahara-taguses Aafrikas on haiguste levik suurem, emade suremus sagedasem, pereplaneerimise võimalused väiksemad ja juurdepääs algharidusele väiksem kui maailma muudes piirkondades;
D. arvestades, et naised, lapsed, alaealised, puudega inimesed ja muud haavatavad inimrühmad kannatavad arengus mahajäämuse pärast kõige rohkem;
E. arvestades, et kapitali ebaseaduslik väljavool ja maksupettused lähevad Aafrika riikidele igal aastal saamata jäänud tulu tõttu maksma miljardeid dollareid;
F. arvestades, et alates 1980. aastast on Aafrika riikide pikaajaline välisvõlg (st riiklike ametiasutuste võetud või nende tagatud võlg) jätkuvalt ja olulisel määral kasvanud; arvestades, et rahvusvaheliste organisatsioonide, eelkõige IMFi ja Maailmapanga ja nende kaudu ka kõige suuremate krediidiandjate pealesurutud meetodid viivad vaieldamatult Aafrika ja kogu maailma ummikseisu ning takistavad ÜRO aastatuhande arengueesmärkide saavutamist;
G. arvestades, et strateegia institutsiooniline korraldus on nüüd edukalt paika pandud, aga siiani puuduvad nähtavad tulemused ja lisandväärtus ning mõlema poole poliitiline pühendumus on väike;
H. arvestades, et Aafrika on alaesindatud rahvusvahelistes organisatsioonides ja mitmepoolsetel foorumitel, kes otsustavad paljude mandri tulevikku mõjutavate küsimuste üle;
I. arvestades, et mõlemad mandriülesed parlamendid osalevad nüüd ametlikult strateegias täiel määral, aga parlamentaarne mõõde tuleb kogu strateegiasse alles sisse viia;
J. arvestades, et ilma kindlate rahastamisallikateta on strateegia täit potentsiaali raske saavutada,
1. kutsub ELi üles seadma Aafrika ja ELi ühisstrateegia keskmesse iseseisva sotsiaalse ja majandusarengu Aafrikas, nälja vähendamise, vaesuse vastu võitlemise ja loodusvarade kaitse ning käsitlema strateegia raames vaesuse struktuurilisi põhjusi hiljutise kriisi, kliimamuutuse, toidu- ja naftahinna tõusu ja finantskriisi taustal;
2. nõuab, et peatataks vähemalt viivitamatult lõunapoolsete riikide võlgade tagasimaksmine (ja külmutataks intressid); nõuab, et seda võlga kontrollitaks ja ebaseaduslik osa (mis ei ole asjaomaste riikide elanikele kasu toonud) tühistataks ning ametliku arenguabi raames tühistatud osi ei tohiks kasutada selle kunstlikuks suurendamiseks; rõhutab, kui oluline on hüvitise maksmine, eelkõige läänepoolsete riikide, peamiselt ELi liikmesriikide keskkonnaalase, majandusliku ja sotsiaalse võla eest lõunapoolsetele riikidele;
3. nõuab, et kõik asjaosalised kindlustaksid, et strateegias pööratakse suuremat tähelepanu toiduainetega kindlustatusele ja toiduga isevarustamisele kogu Aafrikas; rõhutab vajadust tugevdada Aafrika põllumajandussektorit jätkusuutlikul viisil, eelkõige väikepõllumajandusettevõtjate osas; sellega seoses toetab põhiliste haavatavate turgude toetamist Aafrikas ja Aafrika põllumajandusarengu programmi ning ka ELi põllumajanduse eksporditoetuste andmise lõpetamist;
4. märgib, et märkimisväärselt paljudel inimestel, ühiskonnarühmadel ja kultuurilistel vähemustel ei ole või ei ole enam juurdepääsu teatavatele varadele põhjusel, et eraettevõtted või eraüksused on need varad monopoliseerinud asjaomaste riikide poliitiliste võimude toetusel; rõhutab, et selle olukorra tagajärjel tekib toidupuudus põllumajandustootjate väljatõrjumise tõttu, tõusevad toiduainete hinnad ja raskeneb juurdepääs sellistele põhivajaustele nagu vesi; nõuab seetõttu, et Euroopa Liit ja liikmesriigid võtaksid vajalikud meetmed varade, eelkõige maa, Euroopa ettevõtete poolt monopoliseerimise lõpetamiseks ja püüaksid rahvusvahelistes ja piirkondlikes organisatsioonides (Maailmapank, WTO, UNCTAD, IMF, OECD jt) ning konverentsidel leida toetust ettepanekutele tunnistada neid maailma üldkasutatavaid hüvesid ja käsitleda neid eraldi ÜRO konventsioonis;
5. on veendunud, et strateegias tuleb pöörata rohkem tähelepanupõhiliste sotsiaalteenuste tugevdamisele Aafrikas; palub ELil suunata vähemalt 20% antavast abist esmatasandi tervishoiule ja haridusele ja palub Aafrika riikide valitsustel eraldada vähemalt 15% oma eelarvest tervishoiule;
6. nõuab tungivalt, et Aafrika ja ELi juhid kasutaksid strateegiat selleks, et edendada Aafrika-sisest kaubandust, seda nii toetuspakettide abil piirkondlikele majandusühendustele ja kui ka infrastruktuuri parandamise kaudu kogu Aafrika mandril; loodab, et EL täidab oma kaubandusabi kohustusi; rõhutab, et kõik Aafrika ja Euroopa Liidu kaubandussidemete aspektid peavad arvesse võtma Aafrika poole nõrgemat kaubanduslikku ja läbirääkimistealast suutlikkust;
7. nõuab, et peatataks vabastamis- ja erastamispoliitika koostöös Aafrika partnerriikidega, eelkõige avalike teenuste, loodusvarade, seemnete, taimede ja vee erastamine; nõuab ka, et peatataks patendieeskirjad, mis võivad piirata poliitiliste meetmete võtmist majandus- ja sotsiaalse arengu soodustamiseks partnerriikides;
8. mõistab hukka praeguseks jõustunud majanduspartnerluslepingud; nõuab uut mandaati, mis põhineks Aafrika ja Euroopa kodanike üldistel huvidel, et pidada läbirääkimisi solidaarsusel põhinevate majanduspartnerluslepingute üle ja luua mehhanismid, millega kaitsta kohalikke ja piirkondlikke turge kooskõlas tootjate ja Aafrika kodanike huvidega; nõuab, et uus mandaat ei tohiks võimaldada väljapressimist ametliku arenguabi kaudu ega ajalist või majanduslikku survestamist ning peaks tunnustama AKV riikide suveräänset võrdsust;
9. nõuab, et edendataks piirkondlikku lõimimist Aafrikas ja seda, et majanduspartnerluslepinguid ei sõlmitaks eraldi riikidega või piirkondlike rühmade osadega;
10. nõuab, et olemasolevad juurdepääsuõigused Euroopa turule kindlustataks kõigile Aafrika riikidele, olenemata sellest, kas nendega on sõlmitud majanduspartnerlusleping;
11. nõuab tungivalt, et Aafrika ja ELi juhid tagaksid strateegia kaudu väikeettevõtetele parema juurdepääsu mikrokrediidile ja reguleeritud ja läbiapistvatele finantsteenustele Aafrikas;
12. usub, et tuleks püüda saavutada parem koostoime strateegia ning Aafrika vastastikuse järelevalvemehhanismi ja Aafrika arengu uue partnerluse (NEPAD) vahel ning otsida võimalusi nende algatuste tõhustamiseks;
13. väljendab heameelt ALi harta üle demokraatia, valimiste ja valitsemistava kohta;
14. nõuab, et ALi ja ELi ühisstrateegias käsitletaks vaesuse struktuurilisi põhjusi, viies sisse säästva arengu poliitika Aafrika elanikkonna põhivajaduste rahuldamiseks ja töötuse ning sotsiaalse ja majandusliku ebaõiglusega võitlemiseks;
15. kutsub ELi üles looma toorainepoliitika, milles arvestatakse Aafrika riikide suveräänsust ja huve; nõuab poliitikat, milles ei kasutata sõjalisi konflikte vahendina toorainetele juurdepääsu kindlustamiseks ja nende kontrollimiseks;
16. kutsub Aafrika ja Euroopa Liidu riigi- ning valitsusjuhte üles rakendama strateegiat ühises võitluses kapitali ebaseadusliku väljavoolu ja maksupettuste vastu, täieliku läbipaistvuse edendamisel ja riikide kaupa liigitatud aruandesüsteemi loomisel, samuti rahvusvahelise surve suurendamisel kõikidele õigussüsteemidele, mis võivad arengumaades lubada maksude maksmisest hoidumist või maksupettusi, et kindlustada jätkusuutlikud arengu rahastamise vahendid ja pikemas perspektiivis vabaneda sõltuvusest välisabist;
17. loodab, et tulevikus käivitatakse strateegia raames algatused, mis on suunatud otseselt kõige haavatavamatele ja kõige ebasoodsamas olukorras olevatele ühiskonnarühmadele, eelkõige naistele, lastele, alaealistele ja puudega inimestele; ootab konkreetsete programmide loomist soolise võrdõiguslikkuse edendamiseks, seksuaalse vägivalla vastu võitlemiseks ning naiste suguelundite muundamise ja igasuguste inimeste ebaturvalisuse vormide kaotamiseks;
18. rõhutab, et strateegia jaoks on vaja üksikasjalikku rahastamisstrateegiat koos asjakohaste vahenditega ja eraldi eelarverida Aafrika ja ELi riikide eelarves; nõuab, et kõnealust asjaolu võetaks arvesse peatse ELi eelarve ja Euroopa Arengufondi läbivaatamise raames, sealhulgas Euroopa Arengufondi eelarvesse kaasamises;
19. rõhutab, et parlamendid kuuluvad strateegia institutsioonilisse struktuuri, mis eristab neid kodanikuühiskonnast, ja tuletab meelde, et institutsioonilised partnerid võtavad otsustamisprotsessis ja strateegia rakendamisel jätkuvalt täielikult arvesse parlamentaarset mõõdet;
20. kutsub ALi üles kaasama Üleaafrikalist Parlamenti tihedamalt kõigisse oma tegevustesse, et Üleaafrikaline Parlament saaks täita tõhusalt oma järelevalveülesandeid; on arvamusel, et poliitilise dialoogi arendamine Üleaafrikalise Parlamendi ja Euroopa Parlamendi vahel tooks märkimisväärset kasu;
21. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile, liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele, ELi majandus- ja sotsiaalkomiteele, Aafrika Liidu majandus-, sotsiaal- ja kultuurinõukogule, Aafrika Liidu komisjonile, Aafrika Liidu täitevnõukogule, Üleaafrikalisele Parlamendile, AKV ministrite nõukogule ja AKV–ELi parlamentaarsele ühisassambleele.
