22.11.2010 B7-0627/2010 RESOLUTSIOONI ETTEPANEK komisjoni asepresidendi ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja avalduse alusel
vastavalt kodukorra artikli 110 lõikele 2
Naisi, rahu ja julgeolekut käsitleva ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni nr 1325 (2000) kümnes aastapäev
Charles Tannock
fraktsiooni ECR nimel
PE450.463v01-00 B7‑0627/2010 Euroopa Parlamendi resolutsioon naisi, rahu ja julgeolekut käsitleva ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni nr 1325 (2000) kümnenda aastapäeva kohta
Euroopa Parlament ,
– võttes arvesse naisi, rahu ja julgeolekut käsitlevaid ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioone nr 1325 (2000) ja nr 1820 (2008) ning ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni nr 1888 (2009) naiste- ja lastevastase seksuaalvägivalla kohta relvastatud konfliktis, milles rõhutatakse kõikide riikide vastutust selle eest, et lõpetataks karistamatus ja võetaks vastutusele inimsusevastaste kuritegude ja sõjakuritegude, sealhulgas naiste ja tütarlaste vastu suunatud seksuaalse ja muu vägivalla toimepanijad;
– võttes arvesse Euroopa Liidu Nõukogu arengukoostööga seotud soolise võrdõiguslikkuse tegevuskava, mis peaks tagama soolise võrdõiguslikkuse küsimuse integreerimise ELi partnerriikidega tehtava koostöö kõigil tasanditel;
– võttes arvesse, et 2010. aasta märtsis nimetati ametisse ÜRO peasekretäri eriesindaja relvakonfliktide puhul esineva seksuaalse vägivalla küsimustes;
– võttes arvesse 2008. aasta detsembris vastu võetud nõukogu dokumenti „ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonide 1325 ja 1820 rakendamine ELi poolt – laiaulatuslik lähenemisviis” ja töödokumenti “ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1325, mida on tugevdatud resolutsiooniga 1820, rakendamine Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika raames” ning nõukogu 2006. aasta septembris vastu võetud dokumenti “Inimõiguste süvalaiendamine EJKPsse”;
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi 7. oktoobri 2010. aasta resolutsiooni Kongo Demokraatliku Vabariigi suutmatuse kohta kaitsta inimõigusi ja õigust;
– võttes arvesse ÜRO uut soolise võrdõiguslikkuse üksust (UN Women);
– võttes arvesse kodukorra artikli 110 lõiget 2,
A. arvestades, et sel aastal tähistatakse ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni nr 1325 kümnendat aastapäeva ning et tegemist on esimese resolutsiooniga, milles käsitletakse relvastatud konfliktide ebaproportsionaalset ja erandlikku mõju naistele ning ühendatakse naiste konfliktikogemused rahvusvahelise rahu ja julgeoleku tagamisega, hõlmates selliseid omavahel seotud valdkondi nagu osalemine, kaitse, ennetus, abi ja taastamistööd;
B. arvestades, et 25. novembril on rahvusvaheline naistevastase vägivalla kaotamise päev;
C. arvestades, et ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonid nr 1820, 1888 ja 1889 tugevdavad ja täiendavad resolutsiooni nr 1325 ning neid nelja resolutsiooni võib pidada naisi, rahu ja julgeolekut käsitlevate kohustuste kogumiks;
D. arvestades, et nende kohustuste täitmine on kõigi ÜRO liikmesriikide ühine mure ja vastutus, olgu tegemist konfliktidest mõjutatud riikide, doonorriikide või teiste riikidega; arvestades, et sellega seoses tuleb rõhutada 2008. aasta detsembris vastu võetud ELi suuniseid, milles käsitletakse naiste- ja tüdrukutevastast vägivalda ja nende igasuguse diskrimineerimise vastu võitlemist, ning lapsi ja relvastatud konflikte käsitlevaid ELi suuniseid, mis on selge poliitiline märk selle kohta, et need on liidu prioriteedid;
E. arvestades, et Euroopa Parlament peaks jälgima laiema lähenemisviisi ning soolise võrdõiguslikkuse ja naiste mõjuvõimu suurendamise tulevase tegevuskava rakendamist ELi välistegevuses, samuti naiste- ja lastevastast vägivalda käsitlevate suuniste rakendamist;
F. arvestades, et EL peaks võimaldama naiste osalemist konfliktide ennetamisel, kriisiohjamisel, rahukõnelustel ja konfliktijärgses etapis, nt sõjajärgse ülesehituse kavandamisel;
G. rõhutab, et konfliktipiirkonna naised ning soolise vägivalla ja diskrimineerimise ohvrid on vaja kaasata aruteludesse, et selgitada välja, kuidas pakkuda konfliktipiirkonna naistele paremat juurdepääsu tööturule, haridusele ja teabele ning kuidas sellised missioonid võivad aidata kaasa naiste emantsipatsioonile, mis aitab neid pikaajaliselt kaitsta;
H. arvestades, et vägistamist ja seksuaalorjust peetakse Genfi konventsiooni kohaselt inimsusevastasteks kuritegudeks ja sõjakuritegudeks, kui need moodustavad osa laialdasest ja süstemaatilisest praktikast; arvestades, et vägistamist peetakse nüüd ka genotsiidi osaks, kui seda tehakse kavatsusega hävitada üht sihtrühma tervikuna või osaliselt; arvestades, et EL peaks toetama jõupingutusi, mille eesmärk on lõpetada nende kurjategijate karistamatus, kes kasutavad seksuaalset vägivalda naiste ja laste vastu;
I. arvestades, et Euroopa välisteenistuse loomine peaks kaasa aitama ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonide nr 1325 ja 1820 paremale rakendamisele nii sisemise struktuuri kui ka välistegevuse ja -poliitika valdkonnas;
J. arvestades, et EL on võtnud vastu rea tähtsaid dokumente selle kohta, kuidas rakendada ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioone nr 1325 ja 1820;
K. arvestades, et 2010. aastal vaadatakse läbi ka kümne aasta eest vastu võetud aastatuhande arengueesmärgid;
L. arvestades, et vaid vähesed ELi liikmesriigid koostasid riikliku tegevuskava ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni nr 1325 rakendamiseks,
1. rõhutab, et julgeolekunõukogu resolutsiooni nr 1325 kümnendat aastapäeva tuleks tähistada taaselustatud tegevuskavaga selle resolutsiooni rakendamiseks, mida ei saa teha kõige kõrgema tasandi poliitilise juhtimiseta ja vahendite suurendamiseta; soovitab tungivalt seda küsimust nõuetekohaselt käsitleda ELi inimõiguste poliitika käimasoleva läbivaatamise raames, kui koostatakse terviklik riikide inimõiguste strateegia ja hinnang naiste- ja tütarlastevastast vägivalda ning nende diskrimineerimise kõigi vormide vastu võitlemist käsitlevate ELi suuniste ning lapsi ja relvastatud konflikte käsitlevate ELi suuniste kohta;
2. nõuab vastavate finants-, inim- ja korralduslike ressursside eraldamist seoses naiste osaluse ja soolise võrdõiguslikkuse süvalaiendamisega välis- ja julgeolekupoliitikas; nõuab, et rohkem naisi osaleks politsei- ja sõjalistes missioonides, õigusriigi- ja õigusmissioonides ning rahuvalveoperatsioonides; kutsub ELi liikmesriike üles aktiivselt edendama naiste osalust kahe- ja mitmepoolsetes suhetes riikide ja organisatsioonidega väljaspool Euroopa Liitu;
3. on seisukohal, et Euroopa välisteenistuse loomine on ainulaadne võimalus suurendada ELi rolli ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonide nr 1820 ja 1325 rakendamisel;
4. nõuab tungivalt, et kõrge esindaja ja komisjoni asepresident ning liikmesriigid lisaksid kõikidesse ÜJKP nõukogu otsustesse ja missioonide volitustesse viite ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonidele nr 1820 ja 1325 ning tegevuskava, kuidas rakendada naisi, rahu ja julgeolekut käsitlevaid aspekte; nõuab tungivalt, et kõrge esindaja, ELi liikmesriigid ja missioonide juhid muudaksid koostöö ja konsulteerimise kohalike naisteorganisatsioonidega iga missiooni standardseks osaks;
5. nõuab, et kehtestataks asjakohane avalik kaebuste esitamise menetlus, mis eriti aitaks kaasa seksuaalsest ja soopõhisest vägivallast teatamisele; kutsub kõrget esindajat ja asepresidenti üles lisama iga kuue kuu tagant esitatavasse ÜJKP missioonide hinnangusse üksikasjaliku aruande naisi, rahu ja julgeolekut käsitlevate küsimuste kohta;
6. tuletab meelde, et 30. juulist kuni 4. augustini 2010 toimus massiline grupiviisiline vägistamine Kongo idaosa kaevanduspiirkonnas, et eelmisel aastal teatati vähemalt 8300 vägistamisest Kongo idaosas ja 2010. aasta esimeses kvartalis vähemalt 1244 naise vägistamisest, mis on keskmiselt 14 vägistamist päevas; nõuab tungivalt, et mõlemad ELi missioonid Kongo DVs – EUPOLi Kongo DV missioon ja EUSECi Kongo DV missioon – võtaksid seksuaalvägivalla vastu võitlemise ja naiste osaluse Kongo julgeolekuvaldkonna reformipüüdluste peamiseks eesmärgiks;
7. rõhutab, et traagilisel kombel kasutatakse vägistamist ja seksuaalset kuritarvitamist sõjarelvadena vaenlase alandamiseks ja psühholoogiliseks nõrgestamiseks ning ohvreid sageli hiljem häbimärgistatakse, tõrjutakse ja väärkoheldakse ning neil on harva võimalik saada kaitset ning psühholoogilist ja meditsiinilist abi ning pääseda juurde õiguskaitsevahenditele, mida on vaja lihtsamaks konfliktijärgseks taasintegreerumiseks kodanikuühiskonda, mistõttu on selline kuritegu eriti võigas;
8. rõhutab, et EL peaks määrama ÜJKP missioonidel ametisse rohkem naissoost politseinikke ja sõdureid; eeskujuks võib võtta naispolitseinike osakaalu ÜRO Libeeria rahuvalvejõududes;
9. juhib tähelepanu vajadusele koostada sõjalistes ja tsiviilmissioonides osaleva ELi personali jaoks käitumisjuhend, mis keelab seksuaalse ärakasutamise kui õigustamatu ja kuritegeliku käitumisviisi;
10. nõuab ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonide nr 1325 ja 1820 rakendamist ELi riikide strateegiadokumentides; palub kõrgel esindajal ja komisjoni asepresidendil ning arengu-, laienemis- ja humanitaarabivolinikul muuta naiste, rahu ja julgeolekuga seotud aspektid välistegevuse rahastamisvahendite (nt demokraatia ja inimõiguste Euroopa rahastamisvahend, rahastamisvahend koostööks tööstusriikidega, ühinemiseelse abi rahastamisvahend, kuid eelkõige arengukoostöö rahastamisvahend ja stabiliseerimisvahend) kavandamise ja programmitöö lahutamatuks osaks;
11. rõhutab, et Euroopa Komisjon peaks lihtsustama väikeste valitsusväliste organisatsioonide juurdepääsu demokraatia ja inimõiguste Euroopa rahastamisvahendi toetusele; tuletab meelde, et paljudele väikestele naisteorganisatsioonidele on takistuseks bürokraatlik taotlemiskord;
12. kutsub arenguvolinikku üles toetama konfliktipiirkondades naisteorganisatsioonide tööd; nõuab tungivalt, et kõrge esindaja ja komisjoni asepresident kasutaks stabiliseerimisvahendi pikaajalist komponenti, et eraldada rahalisi vahendeid naiste osalemise toetamiseks rahu-, julgeoleku- ja lepitamisega seotud protsessides ning eraldaks rahalisi vahendeid just naiste, rahu ja julgeoleku jaoks kõigi stabiliseerimisvahendi artikli 3 kohaselt rahastatavate lühiajaliste meetmete kaudu;
13. on seisukohal, et ELi delegatsioonid peaksid teavitama kodanikuühiskonna organisatsioone, nt kohalikke naisteorganisatsioone, oma tegevusest konfliktipiirkondades ning konsulteerima poliitika kujundamisel kodanikuühiskonna organisatsioonidega;
14. nõuab naiste kohest suuremat osalemist kõikides algatustes, mille eesmärk on leida konfliktidele lahendus, sealhulgas vahendajate ja läbirääkijatena ning konfliktide lahendamise meetmete rakendamisel;
15. kutsub kõrget esindajat ja komisjoni asepresidenti algatama iga-aastast naisjuhtidega konsulteerimise nädalat, mis võiks täiendada ÜRO ülemaailmset naiste ja rahu teemalist avatud uste päeva, millele järgneksid ELi delegatsioonide aruanded ja järelmeetmed;
16. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile, komisjoni asepresidendile ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale, liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele, ÜRO eriesindajale relvakonfliktide puhul esineva seksuaalvägivalla küsimustes ning ÜRO soolise võrdõiguslikkuse üksuse (UN Women) äsja ametisse nimetatud juhile.
