LÕPLIK
A6-0136/2005
3.5.2005
RAPORT
Seadusliku ja ebaseadusliku sisserände vaheline seos ja ümberasujate lõimimine
(2004/2137(INI))
Kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjon
Raportöör:
Patrick Gaubert
PE 353.600v02-00
SISUKORD
EUROOPA PARLAMENDI RESOLUTSIOONI ETTEPANEK................................................3
EXPOSE DES MOTIFS............................................................................................................12
ARENGUKOMISJONI ARVAMUS........................................................................................17
NAISTE ÕIGUSTE JA SOOLISE VÕRDÕIGUSLIKKUSE KOMISJONI ARVAMUS.........22
MENETLUS..............................................................................................................................26
EUROOPA PARLAMENDI RESOLUTSIOONI ETTEPANEK
seadusliku ja ebaseadusliku sisserände vahelise seose ja ümberasujate lõimimise kohta
( 2004/2137(INI) )
Euroopa Parlament ,
– võttes arvesse komisjoni teatist “Seadusliku ja ebaseadusliku sisserände vahelise seose analüüs” ( KOM(2004)0412 );
– võttes arvesse komisjoni teatist “Esimene iga-aastane raport ümberasumise ja lõimimise kohta” ( KOM(2004)0508 );
– võttes arvesse komisjoni poolt avaldatud rohelist raamatut ühenduse käsitlusest tööga seotud sisserände kohta ( KOM(2004)0811 );
– võttes arvesse Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee 15. detsembri 2004. aasta ja regioonide komitee 24. jaanuari 2005. aasta arvamusi komisjoni teatise “Seadusliku ja ebaseadusliku sisserände vaheline seos” kohta;
– võttes arvesse oma 15. jaanuari 2004. aasta resolutsiooni, mis käsitleb komisjoni teatist sisserände, lõimimise ja tööhõive kohta
ELT C 92, 16.4.2004, lk 339. ;
– võttes arvesse Amsterdami lepingut, mis annab ühendusele pädevuse ja paneb ta vastutama sisserände ja varjupaiga küsimuste eest, ning EÜ asutamislepingu artiklit 63;
– võttes arvesse Tampere 15. ja 16. oktoobri 1999. aasta, Laekeni 14. ja 15. detsembri 2001. aasta, Sevilla 21. ja 22. juuni 2002. aasta ja Thessaloniki 19. ja 20. juuni 2003. aasta Euroopa Ülemkogu kokkuvõtteid;
– võttes arvesse tema 14. oktoobri 2004. aasta soovitust “Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala tuleviku kohta nagu ka tingimuste kohta, millega tugevdada selle ala legitiimsust ja tõsta selle toimimise efektiivsust”
Sellest kuupäevast alates vastu võetud dokumendid, P6_TA(2004)0022 . ;
– võttes arvesse Brüsseli 4. ja 5. novembri 2004. aasta Euroopa Ülemkogu kokkuvõtteid ja Haagi programmi, mis selles sisaldub;
– võttes arvesse kodukorra artiklit 45;
– võttes arvesse kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjoni raportit, arengukomisjoni ning naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjoni arvamusi ( A6‑0136/2005 ),
A. arvestades, et Tampere Euroopa Ülemkogu poolt ettenähtud tähtaeg vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala väljakujundamiseks on möödas;
B. arvestades tõhusalt organiseeritud ja koordineeritud Euroopa sisserändepoliitika puudumist, sellest tulenevat sisserännet ning Euroopa Liidu ja liikmesriikide vajadust astuda samme reguleerimaks sisserännet koos asjaomaste kolmandate riikidega;
C. arvestades, et Haagi programmi, mis viiakse edaspidi ellu komisjoni tegevuskavaga, vastuvõtmine võimaldab jätkata Tampere programmiga saavutatut ja tuua esile uued väljakutsed vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala väljakujundamisel;
D. arvestades, et selles valdkonnas on esmatähtis Euroopa Liidu ja liikmesriikide vaheline koostöö kolmandate päritolu- või transiitriikidega;
E. arvestades vajadust vältida ebaselgust arengukoostöö ja sisserände vahel;
F. arvestades, et laienemise kontekstis on kindlama Euroopa jaoks vaja – austades sealjuures põhiõiguste harta ja aluslepingute sätteid – tugevdada kontrolli välispiiridel ja rakendada vastastikkuse solidaarsuse põhimõtet;
G. arvestades, et sisepiirideta Euroopa Liit peab haldama välispiiri ühtselt ning kehtestama ühise , ühtse ning tõhusa viisa-, varjupaiga- ja immigratsioonipoliitika;
H. arvestades, et võitlus ebaseadusliku sisserände ja inimkaubanduse vastu, seaduslike sisserändeteede loomine ja lõimimine peavad jääma laienenud Euroopa prioriteetideks ning sisserändajate ärakasutamist ebaseaduslike töötajatena ja nende ebainimlikku kohtlemist peab karmilt karistama;
I. arvestades, et tööga seotud sisserände probleem esitab Euroopa Liidule väljakutse, tööga seotud sisserände küsimuses on algatatud rohelise raamatuga arutelu, millele järgneb enne 2005. aasta lõppu tegevuskava, mis loodetavasti põhineb majanduslikel eesmärkidel sisserännet reguleerivatel ühistel ja avatud reeglitel;
J. juhib tähelepanu asjaolule, et mõningane seaduslik ja kontrollitav ümberasumine majanduslikel eesmärkidel on Euroopale vajalik, kuivõrd aktiivse elanikkonna kahanemine toob siin, nagu toonitavad mitmed uuringud, ajavahemikus 2005–2030 kaasa töötajate arvu langemise ligikaudu 20 miljoni inimese võrra
World Economic and Social Survey (Maailma majanduslik ja sotsiaalne ülevaade) 2004. ;
K. rõhutab, et üheks põhiliseks majandusliku eesmärgiga ümberasumise põhjuseks on sisserändajate õiguspärane püüdlus rahuldada oma põhivajadusi ja pääseda vaesusest, ning kutsub võtma ühises sisserändepoliitikas arvesse ühenduse arengupoliitikat, mille esmane eesmärk on võidelda vaesusega, et toetada kolmandate riikide arengut hariduse ja tervishoiu kättesaadavuse ja ka teiste millenniumi arengueesmärkide saavutamise osas;
L. arvestades, et seadusliku sisserände poliitika edukaks toimimiseks on vaja rakendada strateegiaid, mille eesmärk on saavutada täielik lõimitus, tuginedes olemasolevatele asjakohastele kogemustele ning mittetulundusorganisatsioonide kogemustele ja panusele, ning mis põhinevad riiki seaduslikult elama asunud sisserändajate ja vastuvõtva riigi kodanike õiguste austamisel ja kohustuste jagamisel ning usaldusel ja vastastikusel austusel põhineval pideval dialoogil, institutsioonide võimel käivitada teabekampaaniaid kultuuridevahelise ühiskonna loomiseks ning võitluse jätkamisel rassilise, kultuurilise ja majandusliku diskrimineerimise kõikide vormide vastu;
M. arvestades, et ühe liikmesriigi sisserändepoliitika muutmine mõjutab teiste liikmesriikide rändevooge ja poliitika arengut;
N. arvestades, et inimkaubanduse ning naiste ja laste seksuaalse ekspluateerimise vastane võitlus peab moodustama olulise osa sisserändepoliitikast,
O. arvestades, et Euroopa põhiseaduse lepingu artikkel III-268 sätestab, et ELi sisserände- ja varjupaigapoliitika kavandamisel ja elluviimisel juhindutakse solidaarsuse ja vastutuse õiglase jagamise põhimõttest;
P. arvestades, et ühenduse olemasolevad finantsressursid on piiratud ja need tuleb jaotada Euroopa sisserändepoliitika eri aspektide vahel õiglaselt;
1. on veendunud, et ühenduse sisserändepoliitika peab põhinema globaalsel, valdkonnavälisel lähenemisel, mille aluseks ei ole üksnes liikmesriikide tööturuvajadused, vaid eelkõige positiivne vastuvõtt ja lõimimine, ning kindla staatuse ja kodakondsuse, sotsiaalsete ja poliitiliste õiguste kehtestamine kõikidele rändajatele kogu Euroopa Ühenduses;
2. avaldab kahetsust nõukogu suutmatuse üle määratleda Euroopa Parlamendis viis aastat pärast Tampere tippkohtumist ja vaatamata arvukatele läbirääkimistele ühtne sisserändepoliitika, jäädes rahule sellega, et kõikides seaduslikku sisserännet käsitlevates küsimustes peetakse konsultatsioone ja on säilitatud üksmeelsus;
3. rõhutab, et sisserände osas tuleb kehtestada üldine, liikmesriikide ühtne lähenemisviis, mis põhineb asjakohaste poliitikate sünergial, ning avaldab kahetsust, et Euroopa lähenemine on pahatihti liiga valdkonnapõhine; tervitab seepärast komisjoni ja käesoleva nõukogu eesistujariigi algatust, mille eesmärk on luua vastastikkuse teavitamise ja varajase hoiatuse süsteem, kaasates täiel määral ka Euroopa Parlamendi;
4. toonitab, et ühise, põhiõigustega kooskõlas oleva varjupaiga- ja sisserändepoliitika tegelik arendamine on, nagu märgitud Euroopa põhiseaduse lepingus, Euroopa ülesehituse üks tähtsamaid ettevõtmisi;
5. kutsub komisjoni üles algatama Euroopa Parlamendiga koostööd ja mõtlema selle üle, kuidas juhtida paremini ümberasumisvoogude haldamisega tegelevaid üksusi ja ettevõtjaid, ning jälgima, et selles valdkonnas kasutataks ja jagataks rahalisi vahendeid võimalikult hästi;
6. avaldab kahetsust, et meetmed, mida nõukogu ja liikmesriigid on kuni tänaseni ümberasumislainete kontrollimiseks kohaldanud, on olnud pigem repressiivse kui positiivse lahenduse leidmisele suunatud iseloomuga; tuletab meelde, et strateegiad, mis on välja töötatud vaesuse vähendamiseks, elu- ja töötingimuste parandamiseks, töökohtade loomiseks ja koolituse arendamiseks ümberasujate päritoluriikides, aitavad pikaajalises perspektiivis ümberasumisvoogusid ohjeldada;
7. kutsub komisjoni, liikmesriike ja päritolumaid üles tegema elanike seas kampaaniaid sisserände- ja lõimimispoliitika ning rassismi- ja ksenofoobiavastase võitluse teadvustamiseks ja tutvustamiseks, võttes sealjuures arvesse, et teabe puudumine seadusliku sisserände võimaluste kohta soodustab maffia tegevust inimkaubanduse korraldamisel; on arvamusel, et esmase tähtsusega on koostöö päritoluriikidega inimeste ärakasutamise ennetamisel ja sellealase teabe vahetamisel;
8. peab esmatähtsaks võtta nii suurel määral kui võimalik arvesse sisserände potentsiaali Euroopa kaasarendamispoliitika raames, mis hõlmab nii vastuvõtva maa, päritolumaa kui ka diasporaa võrgustikku;
9. rõhutab, et sisserände potentsiaali optimeerimiseks peab ühendus pakkuma välja konkreetsed lahendused oskustööjõu väljavoolu probleemile ja julgustama liikmesriike muutma sisserändajate jaoks vahendite saatmise nende päritolumaale lihtsamaks;
10. tuletab meelde kõikide liikmesriikide jagatud vastutust põhja-lõunasuunaliste ümberasumisvoogude juhtimisel (eelkõige lõunarannikul) ning ebaseadusliku sisserände ja inimkaubanduse vastu võitlemisel (eelkõige põhjarannikul) ja majanduslike tingimuste loomisel kolmandate riikide sotsiaalseks arenguks ja ümberasujate vastuvõtuks, mis on kohane inimväärikusele;
11. julgustab arvestama ümberasumisküsimustega liidu välispoliitikas; kutsub liikmesriike üles tegelema sisserände süvapõhjustega, luues arengumaadega dialoogil põhinevaid partnerlussuhteid; rõhutab siiski, et arenguabist ja majanduspartnerlustest ei piisa väljarände sügavamate põhjuste kõrvaldamiseks;
12. soovitab nõukogul algatada vajalikud meetmed, et kõigi liikmesriikide sisserände eest vastutavad isikud oleksid sama taseme töötajad ning kuuluksid ministeeriumide samasse ametkonda;
13. rõhutab, et tal peaks olema poliitiline roll, muuhulgas õigus teavitada komisjoni ümberasumisega seotud meetmetest, mida peaksid reguleerima ühenduse eeskirjad, kuna need on ühenduse tõhusa ümberasumispoliitika loomise võtmejärgud;
14. tuletab meelde, kui tähtis on Euroopa Liidule, et kõigisse assotsiatsiooni- ja koostöölepingutesse lisataks klauslid, mis puudutavad ümberasumisvoogude ühist haldamist ning kohustuslikku tagasivõtmist ebaseadusliku sisserände puhul;
15. leiab siiski, et kuigi arenguabi on ümberasumisvoogude süvapõhjuste kõrvaldamiseks vajalik vahend, jääb ta siiski lisavahendiks ning sellega ei saa asendada Euroopa Liidu lõimimispoliitikat ega seaduslikku ümberasumispoliitikat;
16. kutsub huvitatud liikmesriike üles suurendama inimressursse ja rahalisi vahendeid konsulaarametitele päritolumaades, et võimalikke väljarändajaid saaks teavitada nende võimaluste kohta asuda töötamise, õpingute ja uurimistegevuse eesmärgil seaduslikult Euroopa Liitu; palub komisjonil julgustada liikmesriike arendama koostööd samas riigis asuvate diplomaatiliste struktuuride ja konsulaarametite vahel, eelkõige eesmärgiga juhtida ümberasujaid vastavate ametioskustega inimestest huvitatud riiki ja suunata ümberasumisvooge riikidesse, kus on piisavad vastuvõtuvõimalused; teeb ettepaneku kasutada selleks muu hulgas programme ARGO ja AENEAS;
17. leiab, et piirikontrollid ja võitlus ebaseadusliku sisserändega saavad olla ainult üheks aspektiks ELi poliitikas kolmandate riikide suhtes ning et viimaste puhul tuleb kohaldada aktiivset arengupoliitikat, et vähendada väljarände kahjulikku mõju; leiab, et EL ei saa hinnata sisserändepoliitikat ainult oma majanduslikest huvidest lähtuvalt, vaid peab arvestama ka põhjuseid, mis sunnivad ümberasujaid välja rändama;
18. leiab, et välispiiride haldamise süsteemi väljatöötamiseks on vaja ühtlustada viisasid suuremal määral, luua Euroopa Liidu piirivalveagentuur, mille raames loodaks ühenduse piirifond, ning tugevdada saatkondadevahelist koostööd, mille raames loodaks ühendatud saadikukohad;
19. peab hädavajalikuks suurendada solidaarsust välispiiride haldamise ja ebaseadusliku sisserändega võitlemise vallas, seda eriti uute liikmesriikidega;
20. rõhutab, et kõigi ebaseadusliku sisserände ja välispiiride kontrollimise meetmete puhul tuleb, ka siis, kui neid meetmeid rakendatakse koostöös kolmandate riikidega, austada indiviidide tagatisi ja põhiõigusi, nagu on sätestatud Euroopa Liidu põhiõiguste hartas ning Euroopa inimõiguste konventsioonis, eriti selles osas, mis puudutab varjupaigaõigust ja õigust piirilt mitte tagasi saadetud saada;
21. kinnitab veel kord, et seaduslik sisseränne ei kaota ebaseaduslikku sisserännet täielikult ja et Euroopa Liitu tulemise põhjuseid on mitmesuguseid; on sellest tulenevalt veendunud, et erilist tähelepanu tuleb pöörata võitlusele inimkaubandusega ja selle ohvriks langenud sisserändajatele, eelkõige kõige kaitsetumate isikute puhul, nagu naised ja alaealised, ning muuta võitlus viimaste ärakasutajate vastu Euroopa Liidu üheks prioriteediks; avaldab rahulolu selle üle, et komisjon koostab vastavasisulist tegevuskava, leides, et see peab arvestama vajadust teha koostööd päritolu- ja transiitriikidega;
22. tunnistab, et paljud inimkaubanduse ohvriks langenud naised elavad Euroopa Liidus ebaseaduslike sisserändajatena ning enamikul neist puudub juurdepääs õigus- ja sotsiaalkaitsele; kutsub liikmesriike üles tunnistama nende naiste olukorda ja kaaluma kooskõlas nende riikide õigusaktidega alalise elamise õigust kui sobivat vahendit inimkaubandusega võitlemiseks;
23. tuletab meelde, et ebaseadusliku sisserände vastu võitlemine, mis peab rajanema politsei ja kohtuvõimude kõrgetasemelisel koostööl, hõlmab sisserändajaid üle piiri toimetavate isikute ja päritolumaa ametiasutuste piisaval määral vastutavaks tegemist, inimkaubanduse organiseerijate kriminaalkaristuste karmimaks muutmist, võitlust ebaseadusliku töötamise ja inimkaubandusega ning halduskorruptsiooni paljastamist; kutsub seetõttu liitu ning selle liikmesriike üles võitlema energiliselt sisserändajate ebaseadusliku töötamise vastu, rakendades kõnealuste ettevõtjate suhtes tõsiseid karistusi, suurendades kontrollimisega tegelevate töötajate hulka ja kaitstes ohvreid;
24. täpsustab siiski, et neid meetmeid rakendades tuleb pidada täiel määral kinni põhiõigustest, eriti varjupaigaõigusest;
25. on seisukohal, et liikmesriigid peaksid tegema jõupingutusi ebaseadusliku töötamise paljastamiseks, eelkõige koduabiliste ja lapsehoidjate osas, kellena on ametisse võetud hulgaliselt ümberasunud naisi; on seisukohal, et tuleks leida uus moodus, mis võimaldaks sisserändajaid palkavatel peredel leida seaduslik lahendus, mis kindlustaks neile töötajatele sotsiaalkindlustuse;
26. kutsub nõukogu ja komisjoni mõtlema ebaseaduslike sisserändajate tagasivõtmisega seoses sõlmitud lepingute kohaldamise ning tulevikus sõlmitavate lepingute põhimõtete üle; tuletab meelde päritolu- ja transiitriikide vastutust tagasivõtmise küsimuses ning julgustab neid kujundama välja Euroopa tagasisaatmispoliitikat, mis austaks vastavalt Euroopa inimõiguste konventsioonile ja Genfi konventsioonile kõigi inimeste inimväärikust ja füüsilist puutumatust;
27. lükkab veel kord selgesõnaliselt tagasi kavatsuse luua dokumentideta sisserändajate ja varjupaigataotlejate vastuvõtu- ja kinnipidamiskeskused väljapoole Euroopa Liidu piire, sisserände lähtepiirkondadesse;
28. rõhutab, et Euroopa Liidus ja väljaspool seda olemasolevate ajutiste vastuvõtukeskuste tegevus peab olema samuti kooskõlas Genfi konventsiooniga;
29. jagab komisjoni mõtet, et ebaseaduslike sisserändajate seadustamine ei lahenda ebaseadusliku sisserände probleemi, ning kuna puudub ühine väljarände- ja varjupaigasüsteem, peaks see jääma erandlikuks ja ainulaadseks, sest teatud moel suurendab see ebaseaduslikku ümberasumist ega lahenda tegelikke põhiprobleeme; kutsub komisjoni üles analüüsima end liikmesriikides tõestanud meetodeid, mida tuleb edasi arendada teabevahetuse ja eelhoiatussüsteemi raames;
30. leiab, et ebaseaduslike sisserändajate massilise seadustamise juures tuleb arvesse võtta majanduslikke, demograafilisi ja kultuurilisi hinnanguid, ning nõuab liikmesriikides toimunud seadustamise mõjude analüüsimist;
31. leiab, et seaduslikul ümberasumisel on suur osatähtsus Euroopa teadmistepõhise majanduse tugevdamise ning majandusarengu kiirendamise jaoks;
32. leiab, et majanduslikel eesmärkidel ümberasumise osas peaks Euroopa tervikstrateegia keskenduma organiseeritud ümberasumisele ja eelkõige tugevdama ümberasujate päritolumaadega sõlmitavaid kahepoolseid kokkuleppeid sisserändevoogude haldamiseks; rõhutab, et seadustamine on oluline abinõu ebaseadusliku töötamise vastu võitlemiseks, ebaseaduslike ümberasujate ühiskonda lõimimiseks ja nende ärakasutamise vältimiseks;
33. leiab, et liikmesriikides on vaja korraldada vastavalt nende vastuvõtuvõimele demograafilistel, majanduslikel ja ebaseadusliku sisserände vähendamise eesmärgil seadusliku sisserände võimalusi;
34. avaldab heameelt meetmete üle, mida komisjon on lubanud võtta ebaseadusliku sisserände tagajärgede suhtes äärepoolseimatele aladele,
1 KOM(2004)0343 , 26.5.2004, lõige 2.3.1 (teatis tugevdatud partnerlussuhete kohta äärepoolseimate alade suhtes), ja KOM (2004)0628, 29.9.2004 (määruse ettepanek Euroopa naabruse ja partnerluse instrumendi loomise kohta).
1 mis oma geograafilise asendi, väiksuse ja kõrvalisuse tõttu on eriti tundlikud ebaseadusliku sisserände voogude suhtes;
35. kutsub liikmesriike üles osalema komisjoni poolt rohelise raamatuga algatatud mõttevahetuses saavutatava koostöötaseme ning ühenduse õiguse lisaväärtuse üle, arvestades riigi võimet määrata ise kindlaks sisserändajate arv, keda ta suudab vastu võtta;
36. on mures teatud liikmesriikide palvel nn esialgsete vastuvõtukeskuste loomise pärast ühenduse territooriumile Vahemere maadesse siirduvatele sisserändajatele, sest need keskused ei taga seal viibivatele inimestele minimaalseid põhiõigusi; tuletab meelde, et ümberasumisvooge ei juhita üksnes julgeolekukaalutlustel, siinkohal tuleb arvesse võtta ka sotsiaalarengu jätkusuutlikku edendamist;
37. on teadlik, et liikmesriigid vastutavad kolmandatest riikidest pärit inimeste arvu kindlaksmääramise eest oma territooriumil, kuid toetab mõtet, et üldhinnangutes arvestataks ka neid inimesi, kellele on antud elamisluba muudel põhjustel kui majandustegevus, näiteks põgenikud, inimesed, kelle kohta kehtib subsidiaarse kaitse režiim, ja inimesed, kes saavad elamisloa tänu perekonna taasühinemisele, kaasa arvatud tööealised alaealised, kellele peab olema tagatud juurdepääs tööturule;
38. avaldab kahetsust, et ei saadud valmis tööga seotud sisserände direktiivi, ning toetab komisjoni poolt rohelises raamatus tehtud ettepanekut luua ühenduse minimaalsete normide ühine raamistik kolmandatest riikidest pärit töövõtjate ja vabakutseliste töötajate vastuvõtmise kohta;
39. pooldab võimalust muuta riikidesse sisenemise eeskirju paindlikumaks ja tõhusamaks, andes sealjuures elamislube töö eesmärgil; ärgitab ühenduste projektide kasutamist EURESi eeskujul, et soodustada liikmesriikide vahelist teabevahetust Euroopa Liidus elavate kolmandate riikide kodanike töövõimaluste kohta;
40. nõuab, et komisjon hakkaks tegelema eri liikmesriikide lisatööjõu vajaduste rahuldamisega lühemaks ja keskmiseks ajaks; palub liikmesriikidel anda komisjonile statistiline hinnang, et komisjon saaks tegeleda Euroopa Liidu tööjõuvajaduse rahuldamisega vajalikul määral;
41. palub komisjonil ja liikmesriikidel pidada pidevat dialoogi VVOdega, kes tegelevad sisserändega, et saada teada nende arvamust sisserändeküsimustes ning toetada nende tegevust sisserändajate abistamisel ja nende uurimistegevust;
42. leiab, et on vaja töötada kiiresti välja sisserändepoliitika, mis vastaks paremini tööturu vajadustele, hoidumaks sellest, et sisetööturg muutuks madalapalgaliste ja ebaseaduslike töötajate osas reguleerimatuks, vältimaks tasakaalu kadumist aktiivse ja mitteaktiivse elanikkonna vahel, ning kutsub liikmesriike üles kaasama piirkondlikud ja kohalikud asutused, tööbürood ja sotsiaalpartnerid, ametiühingud ja kutseorganisatsioonid, vastaval territooriumil tegutsevad vabatahtlikud ühendused ja vastuvõtjariigi üldsus võõrtööjõu lubatavat hulka puudutavate otsuste langetamisse;
43. kutsub liikmesriike üles looma erilisi kombineeritud elamis- ja töölube, mis kergendaks hooajatööliste ja lühikeseks ajavahemikuks liikmesriiki lähetatud töötajate töölevõtmist;
44. rõhutab eriliselt vajadust kahekordistada millenniumi eesmärkide raames Euroopa Liidu jõupingutusi võitluseks vaesusega ümberasumisvoogude lähteriikides, toetades muu hulgas tugevatasemelise, kõigile avatud haridussüsteemi loomist ning kohaliku majanduse arengut;
45. ergutab liikmesriike kirjutama oma riikliku sisserändepoliitika raames alla kahepoolsetele kokkulepetele peamiste väljaränderiikidega, täitmaks Euroopa tööjõuvajadusi või avamaks uusi seaduslikke sisserändekanaleid, et muuta rändeprotsessid organiseeritumaks ja läbipaistvamaks ning edendada tiheda partnerlusvõrgustiku kaudu suhteid kolmandate riikidega; rõhutab ühtlasi, et ümberasumise haldamise kahepoolsete kokkulepete sõlmimine ümberasujate päritolumaadega võimaldab luua viimastega partnerlussuhteid, et ühendada jõupingutused võitluseks ebaseadusliku sisserände ja inimkaubandusega, seda eriti kõige haavatavamate rühmade osas, nagu naised ja lapsed;
46. kutsub liikmesriike üles algatama arutelu komisjoni rohelise raamatu üle, mille teemaks on Euroopa Liidu lähenemine majandusliku ümberasumise haldamisele, ning palub neil pidevalt teavitada komisjoni selles valdkonnas teostatud riiklikust poliitikast;
47. rõhutab, et sisserändajate lõimimine on olulise tähtsusega, ja palub võtta igakülgseid meetmeid, et tagada sisserändajate kaasamine tööturule ning neile sotsiaalsete, majanduslike ja poliitiliste õiguste andmine, mis on võrdselt tähtsad aspektid Lissaboni majanduskasvu ja konkurentsivõime eesmärke silmas pidades;
48. tuletab meelde, et iga liikmesriik peab täitma lõimingukohustust, mis tähendab teatud õigusi ja kohustusi nii vastuvõtjariigi ühiskonnale kui ka sisserändajale; pöördub liikmesriikide poole palvega koordineerida oma riiklikke poliitikaid avatud koordineerimismeetodi abil kooskõlas nõukogu poolt hiljuti vastu võetud ühiste põhimõtetega;
49. rõhutab, et riiklike poliitikate koordineerimine ei saa asendada Euroopa lõimingupoliitikat; pöördub liikmesriikide poole palvega määratleda miinimumkriteeriumid niisuguse poliitika väljatöötamiseks;
50. rõhutab, et on oluline edendada vastuvõtva riigi keele õpet, ühiskonnaõpetuse kursuste ja koolitusprogrammide korraldamist, mis käsitleks muu hulgas naiste ja meeste võrdõiguslikkust, samuti tuleks edendada lõimumist töötamisvõimaluste, getode tekkimise vältimise ja kohalikel valimistel osalemise võimaldamise abil; pooldab sissejuhatavaid programme, mida mõned liikmesriigid on korraldanud ning mis seovad vastuvõturiike ja sisserändajaid; soovib nõuda sisserändajatelt teatud sümboolse kohustuse kaudu Euroopa Liidu põhiväärtuste tunnustamist; julgustab liikmesriike kaasama lõimimispoliitikasse rohkem lõimitud sisserändajaid, soodustades suhteid sisserändajate ja kohalike elanike vahel;
51. on seisukohal, et seaduslikult ühenduses elavate kolmandate riikide kodanike aktiivse lõimimise poliitika peaks muu hulgas sätestama kindlad reeglid elanike õigusliku seisundi reguleerimiseks ja tagama nende õiguse headele haldustavadele; võimaldama seaduslikku lõimimist tööturule; nõudma, et kolmandate riikide kodanikud osaleksid vastuvõtjariigi korraldatud riigikeel(t)e kursustel; võimaldama neile ligipääsu haridusele ja tagama kvalifikatsiooni tunnustamise; tagama juurdepääsu sotsiaal- ja tervishoiuteenustele; püüdma pakkuda korralikke elutingimusi linnas ja valdades; tagama, et sisserändajad võtaksid osa sotsiaalsest, kultuurilisest ja poliitilisest elust;
52. pöördub liikmesriikide ja ELi institutsioonide poole palvega edendada ELis seaduslikult elavate hääleõiguseta mittekodanike osalemist avalikus ja poliitilises elus, eelkõige tagades neile piisava juurdepääsu konsultatsiooni- ja esindusmehhanismidele; pöördub kõikide liikmesriikide poole palvega ratifitseerida Euroopa põhiseadus välismaalaste osalemise kohta kohaliku tasandi avalikus elus;
53. palub tungivalt kõikidel liikmesriikidel ratifitseerida ÜRO konventsioon võõrtööliste ja nende perekondade õiguste kaitseks;
54. peab diskrimineerimis-, rassismi- ja ksenofoobiavastast tegevust lõimingupoliitika peamiseks osaks; pöördub liikmesriikide poole palvega astuda samme levitamaks Euroopa kodanike hulgas positiivse vastuvõtmise, lõimimise ja sotsiaalse kaasatuse kultuuri, et luua kultuuridevaheline ühiskond, ning hoiduda kõikidest poliitilistest ja institutsionaalsetest meetmetest, mis kahjustavad vastuvõtmise ja mittetagasisaatmise põhimõtteid, ja liita viivitamatult riiklikule õigustikule kaks asjakohast direktiivi,
Nõukogu direktiiv 2000/43/EÜ, 29. juuni 2000, millega rakendatakse võrdse kohtlemise põhimõte sõltumata isikute rassilisest või etnilisest päritolust (EÜT L 180, 19.7.2000, lk 22); nõukogu direktiiv 2000/78/EÜ, 27. november 2000, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel (EÜT L 303, 2.12.2000, lk 16). ning kiidab heaks nõukogu eesistujariigi algatuse esitada uuesti raamotsuse ettepanek rassismi- ja ksenofoobiavastase võitluse kohta; pöördub Euroopa Parlamendi poole palvega konsulteerida veel kord käesoleva raamotsuse osas pärast värskeid arutelusid nõukogus;
55. väljendab nördimust usufanatismil ja ebainimlikel traditsioonidel põhinevate aumõrvade ning naissoost sisserändajate tagakiusamise ning nende õiguste tõsiste rikkumiste arvu suurenemise üle ning kutsub komisjoni ja nõukogu üles tegelema nende probleemidega põhjalikumalt ning tagama ohustatud naistele kaitse;
56. pöördub liikmesriikide poole palvega sõlmida kokkulepped sisserändajate päritoluriikidega omandatud sotsiaalkindlustusõiguste ülekandmise eesmärgil;
57. leiab, et rahvusvaheline üldsus ei ole osanud kasutada väljarändemaade arengupoliitika huvides piisavalt ära sisserändajate rahaülekandeid oma päritolumaale, ja palub komisjonil pakkuda välja konkreetseid meetmeid, et hõlbustada sisserändajatel osa sissetulekute saatmist oma päritolumaale, vähendades vastava finantstehingu hinda, nagu on välja pakutud majandusliku eesmärgiga ümberasumist käsitlevas rohelises raamatus;
58. palub võtta nõukogul aktiivsem hoiak, et luua nende ettepanekute valguses tõhus Euroopa sisserändepoliitika, mis suudaks tulla toime probleemidega, millega Euroopa Liit peab tegelema;
59. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule ja komisjonile ning liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele.
EXPOSE DES MOTIFS
Contexte
Au vu du bilan mitigé du programme de Tampere, le Conseil européen de novembre 2004 a fixé le programme pluriannuel de La Haye qui a mis en œuvre les dispositions du Traité d'Amsterdam sur la majorité qualifiée et la codécision en matière d'immigration et d'asile.
Il sera mis en œuvre par un Plan d'action de la Commission auquel le Parlement européen peut, dans le cadre de ce rapport, y contribuer.
La Commission a publié récemment deux études, l'une sur les liens entre l'immigration légale et l'immigration illégale, suivie d'un livre vert de janvier 2005 relançant le débat sensible de l'immigration aux fins d'emplois; l'autre sur la migration et l'intégration suivie de l'adoption au Conseil JAI de novembre 2004 des principes de base commun en matière d'intégration des ressortissants des pays tiers.
Relevant la tendance à lier systématiquement terrorisme et insécurité avec immigration, votre rapporteur estime primordial de rejeter cet amalgame et d'inciter les Etats membres à ne pas inscrire leurs politiques dans le sens du tout sécuritaire ou du tout libéral.
Il est nécessaire de travailler au delà des divergences nationales afin de dépassionner le débat et de développer une politique européenne d'immigration équilibrée, humaine et efficace.
Votre rapporteur se félicite de l'opportunité qui lui a été offerte de présenter un rapport global sur l'immigration légale, illégale et l'intégration des migrants et, dans la mesure où il déplore l'approche européenne souvent trop sectorielle, il se réjouit que la Commission et la Présidence luxembourgeoise anticipent certaines de ses propositions tendant à cette approche globale.
Propositions générales
Le rapporteur invite la Commission en collaboration avec le Parlement européen à réfléchir à la mise en place d'un cadre législatif cohérent en matière d'immigration à quatre niveaux impliquant:
- une étroite synergie entre les politiques européennes telles que l'emploi, les politiques sociales, le développement et les relations extérieures;
- le système d'information mutuelle et d'alerte préalable entre les décideurs nationaux en matière d'immigration et d'asile tel que discuté au Conseil JAI du 24 février 2005;
- une coordination de l'ensemble des structures tant européennes que nationales impliquées dans la gestion des flux migratoires
Telles que le Comité sur l'asile et l'immigration, le réseau européen des migrations, le réseau d'information et de coordination sécurisé accessible sur le net pour les services nationaux, EMIN, le réseau de points de contacts nationaux, le Centre d'information, de réflexion et d'échanges en matière de franchissement des frontières et d'immigration (CIREFI), le Centre d'information, de réflexion et d'échange en matière d'asile (CIREA) et la future Agence des frontières extérieures. afin de remédier aux risques de chevauchements pouvant exister dans un même domaine d'activité du fait d'une insuffisance de consultation.
- une bonne diffusion et utilisation des programmes financiers.
Les crédits alloués dans le cadre de fonds communautaires ne sont pas toujours utilisés dans leur totalité.
Ainsi les fonds exceptionnellement importants pour l'année 2004 du programme ARGO n'ont pas été utilisés notamment par manque d'information auprès des autorités nationales.
Votre rapporteur propose aussi des campagnes d'information et de sensibilisation dont le but est pour les Etats membres de présenter aux citoyens européens les apports de l'immigration et la politique menée par l'UE et leurs gouvernement respectifs, et pour les pays d'origine de prévenir leurs populations des dangers de l'immigration clandestine et des possibilités d'immigration légale.
Coopération avec les pays tiers
Votre rapporteur juge essentielle une coopération avec les pays d'origine et de transit en mobilisant toutes les politiques européennes extérieures, (notamment l'aide au développement et les accords de partenariat ou d'association) à deux niveaux:
1) En matière de gestion des flux migratoires, les pays tiers doivent être soutenus dans la surveillance de leurs frontières, la prévention et la lutte contre l'immigration illégale, la réintégration des immigrés expulsés et l'accueil des immigrés pour les pays de transit.
2) Concernant la lutte contre les causes profondes d'émigration, une politique active de co-développement influera sur la prévention des conflits, le respect des droits de l'Homme, le renforcement des capacités institutionnelles, de bonne gouvernance et les échanges commerciaux.
Le potentiel de l'immigration doit aider au développement partagé des pays d'accueil et d'origine.
Aussi les envois de fonds des immigrés à leurs pays d'origine doivent-ils être sécurisés, leur coût réduit et être orientés dans des projets de développement local.
Concernant la "fuite des cerveaux" qui pénalise le développement de ces pays, votre rapporteur juge primordial d'encourager les migrants qualifiés à conserver des liens économiques, sociaux et financiers avec leurs pays et à terme leur retour.
Votre rapporteur estime qu'une partie de la solution au problème de l'immigration illégale doit être trouvée dans et en coopération avec les régions d'origine.
Il propose aux Etats membres intéressés d'adapter et de coordonner entre elles leurs autorités diplomatiques afin d'identifier les possibilités d'emploi dans un Etat pour le candidat à l'immigration eu égard à son profil professionnel et aux besoins économiques du pays.
Ces projets supposent la collaboration des personnels diplomatiques entre eux et avec leurs services nationaux chargés de l'immigration, les autorités locales et des acteurs tels que l'Organisation Internationale pour les Migrations et le réseau des Officiers de Liaison Immigration.
A long terme, les bureaux communs de demandes de visas s'ils se concrétisent devront y être associés.
Lutte contre l'immigration illégale
Parce qu'au moins 500 000 immigrés clandestins arrivent chaque année dans l'Union européenne
Selon l' Office Européen de Police, http://www.europol.eu.int , la lutte contre l'immigration illégale, sous tous ses aspects et en collaboration avec les pays tiers en amont, doit demeurer une priorité.
La politique européenne des visas concourt en ce sens avec les futurs VIS, SIS II
Système d'Information des Visas et Système d'Information Schengen seconde génération dont l'opérabilité va être étudiée et la sécurisation des documents de voyage.
Votre rapporteur sera attentif au fonctionnement de l'Agence européenne des frontières qui permettra de soutenir la coopération opérationnelle entre Etats.
La directive sur l'aide aux victimes de la traite des êtres humains coopérant avec la justice
Directive du Conseil Directive 2004/81/CE du Conseil du 29 avril 2004 relative au titre de séjour délivré aux ressortissants de pays tiers qui sont victimes de la traite des êtres humains ou ont fait l'objet d'une aide à l'immigration clandestine et qui coopèrent avec les autorités compétentes constitue un pas positif dans la protection des immigrés et votre rapporteur suivra, en la matière, la présentation d'un plan d'action tendant à des normes communes et mécanismes de prévention.
En matière de lutte contre le travail illégal, une coopération entre Etats doit permettre de s'attaquer sérieusement à ce problème par le contrôle renforcé des secteurs exposés, des sanctions sévères contre les entreprises et le soutien des victimes.
Une politique européenne de retour est indispensable à la crédibilité de la lutte contre l'immigration illégale.
Le programme de La Haye envisage l'instauration de normes procédurales communes, d'un Représentant spécial et d'un fonds communautaire avec des "programmes intégrés de retour" incitant l'immigré à s'installer durablement dans son pays.
Concernant les accords de réadmission, le Conseil entend les utiliser davantage de manière plus cohérente avec les partenariats noués avec les pays tiers, avec un suivi régulier de leur efficacité et des propositions de nouvelles négociations.
Avec la Constitution européenne, le PE participera à l'élaboration de ces accords.
Votre rapporteur constate que, d'exceptionnelles, les régularisations de masse d'immigrés clandestins sont devenues, dans certains pays, récurrentes révélant les limites des politiques d'immigration et l'existence d'une économie souterraine dynamique.
Il est important que les Etats réfléchissent ensemble sur ce processus ayant des répercussions dans toute l'Union dans le cadre du système d'information et d'alerte envisagé.
Immigration légale
Votre rapporteur estime qu'une réglementation trop stricte des voies légales d'immigration peut contraindre les immigrés déboutés à emprunter des canaux illégaux.
Entre 2010 et 2030 le déclin de la population active de l'Europe des 25 réduira de 20 millions le nombre de travailleurs
Livre vert de la Commission sur une «approche communautaire de la gestion des migrations économiques» - COM(2005) 811 final du 11 janvier 2005 aux conséquences inévitables sur la croissance économique.
L'immigration légale doit donc être organisée pour réduire les flux illégaux, répondre aux besoins économiques des Etats membres et satisfaire les objectifs de Lisbonne.
Votre rapporteur soutient l'option de la Commission présentée dans son livre vert, proposant un cadre commun de normes minimales pour l'admission des ressortissants de pays tiers aux fins d'emplois, indispensable à la création d'un espace sans frontières de libre circulation.
Par ailleurs l'organisation de l'immigration légale ne porte pas préjudice aux ressortissants des nouveaux Etats membres qui ont priorité sur les ressortissants extra-communautaires dans l'accès au marché du travail européen.
Votre rapporteur encourage les Etats membres à s'informer mutuellement ainsi que la Commission dans le cadre du système d'alerte et d'information envisagé sur, entres autres, les programmes de recrutement de main d'œuvre tant hautement que moins qualifiée et les quotas nationaux afin de mieux évaluer les besoins du marché européen du travail et de rendre le processus migratoire plus transparent.
Votre rapporteur désapprouve les quotas par nationalité qui ont un effet discriminatoire néfaste sur les pays avec lesquels aucun accord n'est signé.
Votre rapporteur est d'avis de promouvoir l'immigration temporaire.
A cette fin il invite les Etats membres à l'organiser autour de services publics ou de sociétés de recrutement privées soigneusement sélectionnées et de veiller au retour effectif des travailleurs temporaires dans leur pays d'origine à la fin de la période autorisée.
Le permis unique combinant le séjour et le travail sous un même format faciliterait les procédures et le recrutement des migrants dont les étudiants étrangers, et serait ainsi l'outil adéquat pour encourager l'immigration temporaire.
Votre rapporteur estime nécessaire de renforcer les capacités des pays tiers à anticiper les besoins de main d'œuvre étrangère en créant des centres de formation dans les pays d'origine pour les qualifications correspondant à un besoin européen pour favoriser la formation pré départ des migrants.
Votre rapporteur rappelle que les politiques d'admission et d'intégration sont indissociables et se renforcent mutuellement.
Politiques d'intégration
Il invite les Etats membres à élaborer des politiques d'intégration volontaristes et coordonnées à partir des principes de base communs sur l'intégration des migrants légalement résidents.
Votre rapporteur considère que la réussite des mesures d'intégration repose sur la définition d'objectifs, d'indicateurs et de mécanismes d'évaluation.
Votre rapporteur propose que les programmes d'introduction pour les primo arrivants incluant une formation linguistique, civique et une orientation professionnelle soient généralisés.
Concernant les sanctions contre les immigrés échouant aux tests d'intégration, votre rapporteur souhaite un débat sur la question tout en précisant qu'elles ne doivent pas être la première solution.
En cas de succès, des certificats de réussite sous un format connu des employeurs et des institutions d'éducation doivent être délivrés.
Votre rapporteur rappelle que l'intégration implique en premier lieu la lutte contre les discriminations, le racisme et la xénophobie par l'égalité de traitement et des chances, l'organisation de cours de langues car la maîtrise de la langue est à la base de la relation entre l'immigré et la société d'accueil, et de cours d'éducation civique pour que l'immigré connaisse les droits et les devoirs dans la société d'accueil, son histoire et sa culture.
Votre rapporteur considère que l'accès à l'éducation, l'intégration par le travail, l'intégration culturelle et cultuelle sont des composantes essentielles d'une intégration réussie.
Pour assurer la compatibilité aux valeurs démocratiques européennes de certaines pratiques des sociétés d'origine, les Etats membres doivent veiller à ce qu'elles n'enfreignent pas les droits fondamentaux de chaque migrant et adopter des mesures coercitives si nécessaire notamment en cas d'excision ou de polygamie.
L'intégration se déroulant principalement au niveau local, la participation des acteurs locaux, dont les villes, doit être renforcée en matière d'accueil des primo arrivants et d'urbanisme.
Enfin le processus d'intégration doit impliquer plus largement la société civile dont les ONG, leurs responsabilités par rapport à celles incombant aux Etats membres devant être mieux définies.
21.3.2005
ARENGUKOMISJONI ARVAMUS
Saaja: kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjon
Seadusliku ja ebaseadusliku sisserände vaheline seos ja ümberasujate lõimimine
( 2004/2137(INI) )
Arvamuse koostaja:
Alain Hutchinson
ETTEPANEKUD
Arengukomisjon palub vastutaval kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjonil lisada oma resolutsiooni ettepanekusse järgmised ettepanekud:
1. tuletab meelde, et pärast Tampere Euroopa Ülemkogu 1999. aastal on loodud alused Euroopa ühise varjupaiga- ja sisserändepoliitika loomiseks, kuid avaldab kahetsust, et arengud selles vallas ei ole nii kiired kui oodati;
2. toonitab, et ühise, põhiõigustega kooskõlas oleva varjupaiga- ja sisserändepoliitika tegelik arendamine on, nagu märgitud Euroopa põhiseaduse lepingus, Euroopa ülesehituse üheks tähtsamaks ettevõtmiseks;
3. soovib tõsta esile 25 liikmesriigini laienenud Euroopa jaoks tekkinud vajadust töötada välja tõeliselt ühine tegevuskava, mis hõlmaks nii ümberasumisvoogude haldamis- ja kontrollimeetmeid kui ka kohapeal paikneva sisserännanud elanikkonna lõimimist ja mis peaks viima ühise sisserändepoliitika loomiseni;
4. väljendab heameelt, et Brüsseli Euroopa Ülemkogu (november 2004) võttis vastu Haagi programmi, mis muuhulgas kinnitab vajadust rahvusvahelise ümberasumisalase tervikstrateegia järele, "mis hõlmaks kõiki ümberasumise etappe, võttes arvesse nii selle süvapõhjuseid kui ka riiki sisenemise, vastuvõtu, lõimimise ja riigist väljasaatmise poliitikat eri piirkondades" ;
5. juhib tähelepanu asjaolule, et mõningane seaduslik ja kontrollitav ümberasumine majanduslikel eesmärkidel on Euroopale vajalik, kuivõrd aktiivse elanikkonna kahanemine toob siin, nagu toonitavad mitmed uuringud
World Economic and Social Survey (Maailma majanduslik ja sotsiaalne ülevaade) 2004 , ajavahemikus 2005-2030 kaasa töötajate arvu langemise ligikaudu 20 miljoni inimese võrra;
6. leiab, et vastutustundlik ümberasumispoliitika peab keskenduma ebasoodsale mõjule, mida kvalifitseeritud tööjõu väljaränne avaldab väljarändemaade arengule, ja leiab, et võitlus vaesuse vastu peaks hõlmama ka kaasabi jätkusuutlikule arengule asjaomastes maades;
7. kutsub üles sõlmima rahvusvahelist kokkulepet Euroopa Liidu ja arengumaade vahel, et leevendada ajude äravoolu laastavat mõju viimastele;
8. avaldab kahetsust, et meetmed, mida nõukogu ja liikmesriigid on kuni tänaseni ümberasumislainete kontrollimiseks kohaldanud, on olnud pigem repressiivse kui positiivse lahenduse leidmisele suunatud iseloomuga; tuletab meelde, et strateegiad, mis on välja töötatud vaesuse vähendamiseks, elu- ja töötingimuste parandamiseks, töökohtade loomiseks ja koolituse arendamiseks ümberasujate päritoluriikides, aitavad pikaajalises perspektiivis ümberasumisvoogusid ohjeldada;
9. lükkab veelkord selgesõnaliselt tagasi idee luua dokumentideta sisserändajate ja varjupaigataotlejate vastuvõtu- ja kinnipidamiskeskused väljapoole Euroopa Liidu piire, sisserände lähtepiirkondadesse;
10. palub väljasaatmispoliitika kujundamisel arvestada sisserändajate inimõigustega ja et ühelgi juhul ei seataks ohtu nende füüsilist ega vaimset puutumatust; palub seoses sellega loobuda mõiste “ohutu kolmas riik” kasutamisest;
11. kinnitab ELi sisserändepoliitika väga suurt mõju kolmandate riikide arengupoliitikale ning toonitab vajadust lisada need tähelepanekud Euroopa tervikstrateegiale majanduslike eesmärkidega ümberasumise küsimuses;
12. rõhutab eriliselt vajadust kahekordistada millenniumi eesmärkide raames Euroopa Liidu jõupingutusi võitluseks vaesusega ümberasumisvoogude lähteriikides, toetades muuhulgas tugevatasemelise, kõigile avatud haridussüsteemi loomist ning kohaliku majanduse arengut;
13. rõhutab, et kuna ümberasumisvood on mõjutatud ka poliitilistest arengutest, mida illustreerib muuseas ka see, kui palju on Euroopas alates 1990ndate algusest kasvanud varjupaiga otsijate arv, peab Euroopa Liit osutama suuremat toetust demokratiseerumisprotsessile, eriti Sahara-aluses Aafrikas;
14. leiab, et selleks, et ümberasumine oleks vaba ja teadlik, mitte meeleheitlik valik, on oluline arendada majanduslikel eesmärkidel ümberasujate jaoks välja nende päritolumaal teabe- ja juriidilise abi programmid, ja palub komisjonil neid programme rahastada;
15. leiab, et rahvusvaheline üldsus ei ole osanud väljarändemaade arengupoliitika huvides piisavalt ära kasutada sisserändajate rahaülekandeid oma päritolumaale, ja palub komisjonil pakkuda välja konkreetseid meetmeid, et hõlbustada sisserändajatel osa sissetulekute saatmist oma päritolumaale, vähendades vastava finantstehingu hinda, nagu on välja pakutud majandusliku eesmärgiga ümberasumist käsitlevas rohelises raamatus;
16. rõhutab ümberasumisvoogude ja eriti kvalifitseeritud tööjõu ümberasumise võimalikku kahjulikku mõju ümberasujate päritolumaadele (“ajude äravool”), ja palub komisjonil vastavalt majandusliku eesmärgiga ümberasumist käsitleva rohelise raamatu ettepanekule pakkuda välja konkreetseid meetmeid, et kompenseerida kolmandatest riikidest pärinevate kvalifitseeritud tööliste koolitust, kui need lahkuvad oma riigist Euroopa Liitu;
17. leiab, et piirikontrollid ja võitlus ebaseadusliku sisserändega saavad olla ainult üheks aspektiks ELi poliitikas kolmandate riikide suhtes ning et viimaste puhul tuleb kohaldada aktiivset arengupoliitikat, et vähendada väljarände kahjulikku mõju; leiab, et EL ei saa hinnata sisserändepoliitikat ainult oma majanduslikest huvidest lähtuvalt, vaid peab arvestama ka põhjuseid, mis sunnivad ümberasujaid välja rändama;
18. leiab, et massilise sisserände põhjuseks on eelkõige majanduslikud raskused, inimõiguste rikkumine, suurenev lõhe rikaste ja vaeste riikide vahel, kodusõjad, sõjad looduslike ressursside pärast, poliitilised tagakiusamised ja keskkonna saastumine;
19. rõhutab, et üheks põhiliseks majandusliku eesmärgiga ümberasumise põhjuseks on sisserändajate õiguspärane püüdlus rahuldada oma põhilisi vajadusi ja pääseda vaesusest, ning kutsub võtma ühises sisserändepoliitikas arvesse ühenduse arengupoliitikat, mille esmane eesmärk on võidelda vaesusega, et toetada kolmandate riikide arengut hariduse ja tervishoiu kättesaadavuse ja ka teiste millenniumi arengueesmärkide saavutamise osas;
20. avaldab toetust ühisele arengupoliitikale, mille eesmärk on parandada elutingimusi sisserände lähtepiirkondades, et kaotada sisserände põhjused ja lihtsustada ümberasujate tagasipöördumist;
21. leiab, et Euroopa tervikstrateegia majanduslikel eesmärkidel ümberasumise suhtes peaks keskenduma organiseeritud ümberasumisele ja eelkõige tugevdama sisserändevoogude haldamiseks ümberasujate päritolumaadega sõlmitavaid kahepoolseid kokkuleppeid; rõhutab, et seadustamine on oluline abinõu ebaseadusliku töötamise vastu võitlemisel, ebaseaduslike ümberasujate ühiskonda lõimimisel ja nende ärakasutamise vältimisel, kuid see võib kaasa tuua soovimatuid tagajärgi, andes valesid signaale võimalikele ebaseaduslikele ümberasujatele;
22. soovib tõsta esile, et üheks peamiseks kahepoolsete ümberasumise haldamise kokkulepete eeliseks on, et need võimaldavad anda võõrtöölistele kindla seadusliku staatuse, kuivõrd viimaseid tuleb kohelda võrdselt ELi kodanikega, eriti teatud sotsiaalsete ja majanduslikke õiguste suhtes;
23. rõhutab ühtlasi, et kahepoolsete ümberasumise haldamise kokkulepete sõlmimine ümberasujate päritolumaadega võimaldab luua nendega partnerlussuhteid, et ühendada jõupingutused võitluseks ebaseadusliku sisserände ja inimkaubandusega, eriti kõige haavatavamate rühmade osas, nagu naised ja lapsed;
24. kutsub ELi liikmesriike kooskõlastama meetmeid ja vahetama kogemusi, et järgida ühist strateegiat ebaseadusliku sisserände, inimkaubanduse ja ebaseadusliku töötamisega võitlemiseks, ning rakendama nii ebaseadusliku töötamise ennetamist kui karistamist, määrates trahve ebaausat tööd kasutavatele ettevõtetele;
25. nendib, et kokkuleppe puudumine sotsiaaltagatiste ja pensioniõiguste üleminemise suhtes on jätkuvalt komistuskiviks, mis takistab kolmandatest riikidest pärit inimestel alustamast uut elu oma päritolumaal, ja palub komisjonil seda küsimust kolmandate riikidega partnerluslepete sõlmimisel arvesse võtta;
26. leiab, et Euroopa tervikstrateegia majandusliku eesmärgiga ümberasumise küsimuses peab ühtlasi esiplaanile seadma meetmed majanduslikul eesmärgil sisserändajate ühiskondlikuks ja kultuuriliseks lõimimiseks vastuvõturiigis, võimaldades samas nende kultuurilise eripära kaitset, nagu on toodud ära komisjoni ümberasumise ja lõimimise aastaaruande
KOM(2004)0508 , 16.7.2004. lõppjäreldustes;
27. palub tungivalt kõikidel liikmesriikidel ratifitseerida ÜRO konventsioon võõrtööliste ja nende perekondade õiguste kaitseks;
28. avaldab heameelt meetmete üle, mida komisjon on lubanud võtta ebaseadusliku sisserände tagajärgede suhtes äärepoolseimatele aladele
KOM(2004)0340 , 26.5.2004, lõige 2.3.1 (teatis tugevdatud partnerlussuhete kohta äärepoolseimate alade suhtes) ja KOM(2004)0628 , 29.9.2004 (määruse ettepanek Euroopa naabruse ja partnerluse instrumendi loomise kohta). , mis on geograafilise asendi, väiksuse ja kõrvalisuse tõttu eriti tundlikud ebaseadusliku sisserände voogude suhtes;
29. kuna üle poole ümberasujatest on naised, kutsub arvestama naissoost ümberasujate erivajadustega ja looma rahvusvahelist ümberasumise tervikstrateegiat, mis võtaks ümberasumisprotsessi kõikides etappides selgelt arvesse soolist aspekti ning omistataks erilist tähtsust naistele lõimimisprotsessis;
30. leiab, et sisserändepoliitika tuleb liita ELi sotsiaal- ja majanduspoliitikaga, ja palub komisjonil tungivalt algatada ELi liikmesriikides aktiivne teavituskampaania, et rõhutada sisserände positiivset mõju ja toetada ümberasujate jõupingutusi vastuvõtjariigi ühiskonda lõimumisel;
31. ühineb Euroopa Ülemkogu tugeva hukkamõistuga (Haagi programm) iga rassismi, antisemitismi ja ksenofoobia ilmingu suhtes ja palub komisjonil järgida ettepanekut laiendada Euroopa rassismi ja ksenofoobia järelevalvekeskuse volitusi, nii et sellest saaks tõeline inimõiguste kaitsmise asutus.
MENETLUS
Pealkiri
Seadusliku ja ebaseadusliku sisserände vaheline seos ja ümberasujate lõimimine
Menetluse number
2004/2137(INI)
Vastutav komisjon
LIBE
Nõuandev komisjon istungil teada andmise kuupäev
DEVE 28.10.2004
Tõhustatud koostöö
ei
Arvamuse koostaja nimetamise kuupäev
Alain Hutchinson 6.10.2004
Arutamine komisjonis
18.1.2005
21.2.2005
Ettepanekute vastuvõtmise kuupäev
16.3.2005
Lõpphääletuse tulemused
poolt:
vastu:
erapooletuid:
33
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
Alessandro Battilocchio, Margrietus van den Berg, Danutė Budreikaitė, Nirj Deva, Koenraad Dillen, Fernando Fern?ndez Mart?n, Michael Gahler, Hélène Goudin, Jana Hybášková, Filip Andrzej Kaczmarek, Glenys Kinnock, Wolfgang Kreissl-Dörfler, Girts Valdis Kristovskis, Maria Martens, Miguel Angel Martínez Martínez, Gay Mitchell, Luisa Morgantini, Józef Pinior, José Ribeiro e Castro, Toomas Savi, Pierre Schapira, Frithjof Schmidt, Jürgen Schröder, María Elena Valenciano Martínez-Orozco et Jan Zahradil.
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliikmed
Marie-Hélène Aubert, Ana Maria Gomes, Fiona Hall, Anne Van Lancker, Manolis Mavrommatis, Mario Mantovani et Gabriele Zimmer.
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliikmed (kodukorra art 178 lg 2)
Javier Moreno Sánchez
18.3.2005
NAISTE ÕIGUSTE JA SOOLISE VÕRDÕIGUSLIKKUSE KOMISJONI ARVAMUS
Saaja: kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjon
Seadusliku ja ebaseadusliku sisserände vaheline seos ja ümberasujate lõimimine
( 2004/2137(INI) )
Arvamuse koostaja:
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou
ETTEPANEKUD
Naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjon palub vastutaval kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjonil lisada oma resolutsiooni ettepanekusse järgmised ettepanekud:
1. märgib, et viimaste kättesaadavate arvuliste näitajate järgi moodustavad naissoost seaduslikud sisserändajad 4% Euroopa Liidu kogurahvastikust ning selle rühma tööhõive tase on ainult 44%, samal ajal kui töötuse tase ulatub 19%ni; kutsub liikmesriike üles põhjalikumalt uurima olemasolevaid struktuure ja töövahendeid (tõhusus ja piisavus) ning selles valdkonnas tegutsema, eriti mis puudutab naissoost sisserändajate integreerimist haridus- ja kutseõppesüsteemidesse, nende kutsekvalifikatsioonide ja kutsealaste oskuste tunnustamist, nende juurdepääsu tööturule ja nende ettevõtlusoskuste arendamist; kutsub komisjoni üles arutama neid küsimusi Euroopa tööhõive- ja sotsiaalse integratsiooni strateegia raames;
2. märgib, et naissoost seaduslikud sisserändajad töötavalt peamiselt majanduse poollegaalsetes sektorites ja teevad deklareerimata tööd (põllumajandus, toitlustus, puhastusteenused, majapidamistööd); kutsub liikmesriike üles tagama kolmandate riikide kodanike tööd hõlbustavate kahepoolsete tööhõivelepingute või muude meetoditega, et riiki lubatud töötajad töötaksid vastuvõtjariigis ühenduse õigusaktide kohaselt turvalises õiguslikus raamistikus
Euroopa Liidu õigusaktidega on juba ette nähtud mõned õigused (määrus (EMÜ) nr 1408/71 (EÜT L 149, 5.7.1971, lk 2) sotsiaalkindlustuse kohta, direktiivid 2000/43/EÜ (EÜT L 180, 19.07.2000, lk 22) ja 2000/78/EÜ (EÜT L 303, 2.12.2000, lk 16) diskrimineeriva kohtlemise kohta); on ka mitmeid direktiive nt töötervishoiu- ja ohutuse ning töötingimuste kohta, mis kehtivad kõikidele töötajatele olenemata nende kodakondsusest. ja et neid vastavalt ühenduse õigusaktidele ei diskrimineeritaks; leiab, et deklareerimata töö muutmine seaduslikuks tööks on oluline osa ebaseadusliku majandusliku sisserändega võitlemisel, mille ohvriks naised sageli langevad;
3. märgib, et majanduse poollegaalsetes sektorites töötavatel nii seaduslikel kui ka ebaseaduslikel naissoost sisserändajatel puudub igasugune sotsiaalne ja majanduslik kaitse, ning kutsub liikmesriike üles tugevdama oma toetust ja finantseerimist, et need naised oleks kaitstud igat liiki vägivalla ja väärkohtlemise eest;
4. kutsub komisjoni üles ebaseadusliku sisserände vähendamiseks ja naissoost seaduslike sisserändajate majandusliku ja sotsiaalse integreerimise edendamiseks eraldama vahendeid naistele suunatud eriprogrammide tarbeks, mille raames edastatakse infot Euroopa Liitu sisserändajate liitu sisenemise ja seal viibimise tingimuste kohta, ning looma koolituskeskusi, kus õpetatakse Euroopa tasandil vajaminevaid oskusi ning vastuvõtjariigi keelt, tutvustatakse sisserändajate õigusi ja kohustusi ning sotsiaalset ja poliitilist keskkonda laiemas tähenduses;
5. toob välja seose inimkaubanduse ja ebaseadusliku sisserände vahel ning kutsub komisjoni üles pakkuma praktilist ja rahalist toetust päritoluriikidele ja nendes elluviidavatele projektidele, et võidelda inimkaubandusega;
6. tunnistab, et paljud inimkaubanduse ohvriks langenud naised elavad Euroopa Liidu piires ebaseaduslike sisserändajatena ning enamikul neist puudub juurdepääs õigus- ja sotsiaalkaitsele; kutsub liikmesriike üles nende olukorda tunnistama ja kaaluma kooskõlas nende õigusaktidega alalise elamise õigust kui sobivat vahendit inimkaubandusega võitlemiseks;
7. on teadlik raskustest, millega hiljuti sisserännanud isikud üldiselt ja eelkõige naissoost sisserändajad kokku puutuvad; palub liikmesriikidel tugevdada dialoogi ja koostööd sisserännanute organisatsioonide ja usukogukondadega tagamaks, et need mõistavad ja järgivad inimväärikuse põhieeskirju ja -väärtusi, et edendada poliitilises, majandus- ja sotsiaalelus osalemist ja sellesse integreerumist, ning tugevdada nende isiklikke õigusi nagu õigus haridusele, tööle, majanduslikule sõltumatusele ja tervisele ning õigus saada järglasi;
8. märgib murelikult, et üks peamisi naissoost sisserändajate probleeme on keeleoskus, ning kuna 50% naissoost sisserändajaid on saanud vaid kohustusliku hariduse, samas kui ainult 17% on omandanud kolmanda taseme hariduse, kutsub liikmesriike üles hõlbustama noorte naissoost sisserändajate juurdepääsu haridus- ja koolitussüsteemidele vastuvõtjariigis ning jätkama algatusi nende integreerimiseks kultuuri- ja haridusellu programmide Socrates, Leonardo da Vinci ja Euroopa Noored kaudu; peab eriti oluliseks, et liikmesriigid tunnustaksid kõrgema haridusega naiste kutsealast koolitust ja oskusi ning tagaksid nende juurdepääsu keeleõppele, võimaldades neil sel moel täita oma suurt potentsiaali;
9. seoses komisjoni kohustusega koostada iga-aastane statistiline sisserände aruanne koos liikmesriikide peamiste migratsioonisuundade statistilise analüüsiga kutsub komisjoni üles lisama sellesse näitajaid, usaldusväärseid ja võrreldavaid andmeid ning teavet naissoost sisserändajate kohta, et saada konkreetne pilt nende positsioonist ja probleemidest;
10. väljendab nördimust usu fanatismil ja ebainimlikel traditsioonidel põhinevate aumõrvade ning naissoost sisserändajate tagakiusamise ning nende õiguste tõsiste rikkumiste arvu suurenemise üle ning kutsub komisjoni ja nõukogu üles nende probleemidega põhjalikumalt tegelema ning tagama ohustatud naistele kaitse.
MENETLUS
Pealkiri
Seadusliku ja ebaseadusliku sisserände vaheline seos ja ümberasujate lõimimine
Viited
2004/2137(INI)
Vastutav komisjon
LIBE
Nõuandev komisjon / Nõuandvad komisjonid
istungil teada andmise kuupäev
FEMM 28.10.2004
Tõhustatud koostöö
ei
Raportöör(id)
nimetamise kuupäev
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou 25.11.2004
Arutamine komisjonis
24.1.2005
16.3.2005
Muudatuste vastuvõtmise kuupäev
17.3.2005
Lõpphääletuse tulemused
poolt:
vastu:
erapooletuid:
13
5
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
Edit Bauer, Emine Bozkurt, Edite Estrela, Věra Flasarová, Nicole Fontaine, Lissy Gröner, Zita Gurmai, María Esther Herranz García, Anneli Jäätteenmäki, Rodi Kratsa-Tsagaropoulou, Urszula Krupa, Astrid Lulling, Siiri Oviir, Christa Prets, Teresa Riera Madurell, Raül Romeva i Rueda, Anna Záborská
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliikmed
Elisabeth Jeggle, Karin Jöns, Christa Klaß, Karin Resetarits, Marta Vincenzi
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliikmed (kodukorra art 178 lg 2)
MENETLUS
Pealkiri
Seadusliku ja ebaseadusliku sisserände vaheline seos ja ümberasujate lõimimine
Menetluse number
2004/2137 (INI)
Menetlusalus
art 45
Vastutav komisjon
Loa kinnitamisest istungil teadaandmise kuupäev
LIBE 28.10.2004
Nõuandev komisjon / Nõuandvad komisjonid
istungil teada andmise kuupäev
AFET 28.10.2004
DEVE 28.10.2004
EMPL 28.10.2004
CULT 28.10.2004
FEMM 28.10.2004
Arvamuse esitamisest loobumine otsuse kuupäev
AFET 11.4.2005
EMPL 20.9.2004
CULT 25.11.2004
Tõhustatud koostöö
istungil teada andmise kuupäev
Raportile lisatud resolutsiooni ettepaneku(d)
Raportöör(id)
nimetamise kuupäev
Patrick Gaubert 13.9.2004
Aseraportöör(id)
Arutamine komisjonis
24.11.2004
16.3.2005
31.3.2005
26.4.2004
Vastuvõtmise kuupäev
26.4.2005
Lõpphääletuse tulemused
poolt:
vastu:
erapooletuid:
39
8
3
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
Alexander Nuno Alvaro, Edit Bauer, Johannes Blokland, Mario Borghezio, Mihael Brejc, Maria Carlshamre, Michael Cashman, Giusto Catania, Charlotte Cederschiöld, Fausto Correia, Rosa Díez González, Antoine Duquesne, Kinga Gál, Patrick Gaubert, Elly de Groen-Kouwenhoven, Lívia Járóka, Timothy Kirkhope, Ewa Klamt, Magda Kósáné Kovács, Wolfgang Kreissl-Dörfler, Barbara Kudrycka, Romano Maria La Russa, Henrik Lax, Edith Mastenbroek, Jaime Mayor Oreja, Claude Moraes, Hartmut Nassauer, Lapo Pistelli, Martine Roure, Michele Santoro, Amalia Sartori, Inger Segelström, Frank Vanhecke, Ioannis Varvitsiotis, Manfred Weber, Tatjana Ždanoka
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliikmed
Koenraad Dillen, Jeanine Hennis-Plasschaert, Sophia in 't Veld, Sylvia-Yvonne Kaufmann, Jean Lambert, Antonio Masip Hidalgo, Vincent Peillon, Herbert Reul, Marie-Line Reynaud, Kyriacos Triantaphyllides, Rainer Wieland, Panayiotis Demetriou
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliikmed (kodukorra art 178 lg 2)
Salvador Garriga Polledo, Ģirts Valdis Kristovskis
Esitamise kuupäev – A6
3.5.2005
A6‑0136/2005
