26.1.2011 B7-0081/2011 RESOLUTSIOONI ETTEPANEK nõukogu ja komisjoni avalduste alusel
vastavalt kodukorra artikli 110 lõikele 2
Olukord Tuneesias
Adrian Severin
,
Véronique De Keyser
,
Pier Antonio Panzeri
,
Raimon Obiols
,
Carmen Romero López
,
Vincent Peillon
,
Richard Howitt
fraktsiooni S&D nimel
PE455.910v01-00 B7‑0081/2011 Euroopa Parlamendi resolutsioon olukorra kohta Tuneesias
Euroopa Parlament ,
– võttes arvesse Euroopa Liidu ja Tuneesia vahel 1998. aasta märtsis sõlmitud Euroopa–Vahemere piirkonna assotsieerimislepingut;
– võttes arvesse nõukogu poolt 2005. aasta detsembris vastu võetud Euroopa Liidu poliitikat, mis käsitleb inimõigusi ja demokratiseerimist kolmandates riikides;
– võttes arvesse komisjoni 4. detsembri 2006. aasta teatist Euroopa naabruspoliitika arendamise kohta ( KOM(2006)0726 );
– võttes arvesse komisjoni teatist Euroopa naabruspoliitika rakendamise kohta 2009. aastal ja Tuneesia eduaruannet (KOM(2010)207– SEK(2010)513);
– võttes arvesse Euroopa Liidu avaldust pärast ELi–Tuneesia assotsiatsiooninõukogu kaheksandat kohtumist 11. mail 2010;
– võttes arvesse liidu kõrge esindaja pr Ashtoni 13. jaanuari 2011. aasta avaldust ja komisjoni voliniku Štefan Füle 17. jaanuari 2011. aasta avaldust olukorra kohta Tuneesias;
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi presidendi hr Buzeki 17. jaanuari 2011. aasta avaldust olukorra kohta Tuneesias,
A. arvestades, et pärast Mohammed Bouazizi enesesüütamist alguse saanud ja neli nädalat kestnud ulatuslikud meeleavaldused kogu riigis tõid kaasa president Ben Ali lahkumise, mis võimaldas Tuneesia rahval uuesti vabaks saada ja teha lõpp praeguseks tagandatud presidendi Ben Ali poolt 1987. aastal kehtestatud režiimile;
B. arvestades, et Euroopa naabruspoliitika põhineb vastastikuselt tunnustatud ühistel väärtustel, milleks on demokraatia, õigusriigi põhimõtete ja hea valitsemistava järgimine ning inimõiguste austamine vastavalt Euroopa Liidu lepingu artiklitele 8 ja 21;
C. arvestades, et ELi ja Tuneesia vahelise poliitilise koostöö vahendite – olgu selleks assotsieerimislepingu artikkel 2 (millega seatakse tingimuseks inimõiguste sätete rakendamine) või naabruspoliitika, mis hõlmab demokraatiat toetavat tegevuskava, kuid ilma hindamiskriteeriumiteta – ebapiisavus ei ole võimaldanud parandada inimõiguste ja demokraatia olukorda;
D. arvestades assotsiatsiooninõukogu 11. mai 2010. aasta järeldusi, milles tuletatakse Tuneesiale meelde, et kohtusüsteemi reformimine on Euroopa Liidule tõeliseks lähenemiseks ülimalt oluline, nagu ka pluralism ja demokraatlik osalemine, sõna- ja ühinemisvabadus ning inimõiguste eest võitlejate kaitsmine;
E. arvestades, et EL on Tuneesiaga pidevas dialoogis ja teeb laiaulatuslikku koostööd ning teeb pingutusi kahepoolsete suhete tugevdamise nimel paljudes valdkondades; arvestades, et see protsess nõuab mõlemalt poolelt suuremaid jõupingutusi kõikides küsimustes, eelkõige inimõiguste ja põhivabaduste valdkonnas;
F. arvestades, et Tuneesia autoritaarse režiimi lõppemisega tekkinud lootus võib kaasa aidata ka teiste rahvaste samade lootuste täitumisele, kui sellele protsessile järgneb edukas üleminek stabiilsele demokraatiale;
G. arvestades Tuneesia ja Euroopa Liidu ning paljude liikmesriikide turgude omavahelist seotust,
1. väljendab solidaarsust Tuneesia rahvaga, keda on tagant tõuganud õigustatud demokraatlikud püüdlused ning püüe parandada sotsiaalseid olusid ja töötamisvõimalusi, mis on viinud nende riigi ajaloolise poliitilise pöördepunktini; väljendab sellega seoses heameelt rahva julguse ja kindlameelsuse üle viis nädalat kestnud meeleavaldustel ning avaldab kaastunnet ohvrite perekondadele ja väljendab solidaarsust vigastatutega;
2. mõistab hukka riigi politseijõudude poolsed survemeetmed ja ülemäärase jõu kasutamise; tunnustab seevastu sõjaväejõude, kes keeldusid meeleavaldajate pihta tulistamast;
3. rõhutab, et Tuneesia kõigi poliitiliste jõudude täielik esindatus on väga oluline, sest ainult nii on võimalik anda ajutisele valitsusele vajalik legitiimsus valimiste korraldamiseks ja demokraatiale üleminekuks;
4. on mures selle pärast, et võimul on endise režiimi ministrid, kes võivad olla kaasa aidanud viimaste nädalate meeleavalduste verisele allasurumisele või andnud vastavaid korraldusi;
5. toetab kõiki võetud meetmeid, mille eesmärk on saavutada tõeline demokraatlik protsess; soovib, et uue parlamentaarse assamblee valimised toimuksid võimalikult kiiresti, kuid samal ajal nii, et kõigil opositsioonijõududel ja vabal ajakirjandusel jääks piisavalt aega riiklikul tasandil organiseerumiseks; on seisukohal, et uus parlamentaarne assamblee peaks koostama demokraatliku põhiseaduse, milles austatakse täidesaatva ja seadusandliku võimu vahelist tasakaalu ja kohtuvõimu sõltumatust; soovib, et neil valimistel saaksid osaleda kõik demokraatlikud jõud, kes on võtnud endale kohustuse austada pluralismi, südametunnistusevabadust ning demokraatlikku vaheldumist;
6. väljendab heameelt seaduseelnõu üle, mis käsitleb üldist amnestiat ja poliitvangide vabastamist;
7. tunneb heameelt määruse üle, mille kohaselt võtab riik enda valdusse parteile RCD ja Ben Ali perekonnale kuulunud vallas- ja kinnisvara, ning soovib, et Euroopa Liit kohaldaks õigusvastaselt omandatud vara külmutamise otsuseid;
8. pooldab mõtet luua kolm komisjoni, mis tegelevad institutsioonide reformimise, korruptsioonivastase võitluse ja repressioonide uurimisega ning mida juhivad sõltumatud ja hea mainega isikud;
9. kutsub Tuneesia ajutist valitsust tungivalt üles käituma viisil, mis vastab Tuneesia rahva ambitsioonidele, lootustele ja ootustele, samuti Euroopa Liidu ootustele seoses Euroopa Liidu ja Tuneesia vaheliste suhetega;
10. palub kõrgel esindajal edendada sellise institutsioonidevahelise töörühma loomist, milles osaleks ka Euroopa Parlament ja mille abil oleks võimalik hinnata, millist abi oleks vaja demokraatiale ülemineku protsessis, eelkõige seoses vabade ja demokraatlike valimiste ettevalmistamise, poliitiliste parteide moodustamise toetamise, sõltumatu meedia tekkimise, läbipaistva ja poliitilisest võimust sõltumatu riigiaparaadi ülesehitamise ning õiglase ja sõltumatu kohtusüsteemi loomisega;
11. palub komisjonil ja nõukogul olla seetõttu valmis ELi ja Tuneesia vahelise koostööga seotud eri finantsinstrumentide vahendeid ümber suunama ja vajaduse korral suurendama;
12. palub komisjonil ja Euroopa Investeerimispangal näha Tuneesia jaoks ette abi, mida antakse soodsa intressiga laenude kaudu, et võimaldada Tuneesia majandusel mitmekesistuda ja pakkuda noortele tuneeslastele kvalifikatsiooni nõudva töö võimalusi, sõlmides tõelise arenduslepingu, millega toetatakse tootlikke kohalikke ja välisinvesteeringuid;
13. palub komisjonil edendada, sealhulgas ka rahaliselt, toetuse ja abi andmist Euroopa kodanikuühiskonna poolt Tuneesia kodanikuühiskonnale, eelkõige inimõiguste kaitse organisatsioonidele ja ametiühingutele;
14. kutsub komisjoni üles võtma kasutusele mehhanismi, mis võimaldaks jälgida inimõiguste sätete kohaldamist kõigi kolmandate riikidega sõlmitud lepingute raames ning mille eesmärk oleks tagada nende riikide suhtes teostatava Euroopa Liidu poliitika parem koordineerimine;
15. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile, liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele, Vahemere Liidu parlamentaarsele assambleele ning Tuneesia ajutisele valitsusele ja parlamendile.
