P6_TA(2008)0412
Poomised Iraanis
B6-0389 , 0394 , 0400 , 0401 , 0403 ja 0404/2008
Euroopa Parlamendi 4. septembri 2008. aasta resolutsioon hukkamiste kohta Iraanis
Euroopa Parlament
, –
võttes arvesse oma varasemaid resolutsioone Iraani kohta, eelkõige neid, mis puudutavad inimõigusi ning eriti oma 19. juuni 2008. aasta resolutsiooni alaealiste õigusrikkujate hukkamise kohta Iraanis Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2008)0314 .
;
–
võttes arvesse13. juunil 2008. aastal eesistujariigi poolt Euroopa Liidu nimel tehtud avaldust Mohammad Hassanzadehi hukkamise kohta;
–
võttes arvesse 18. juulil 2008. aastal eesistujariigi poolt Euroopa Liidu nimel tehtud avaldust surmanuhtluse rakendamise kohta Iraanis;
–
võttes arvesse 29. juulil 2008. aastal eesistujariigi poolt Euroopa Liidu nimel tehtud avaldust 29 inimese hukkamise kohta Evini vanglas Iraanis;
–
võttes arvesse 25. augustil 2008. aastal eesistujariigi poolt Euroopa Liidu nimel tehtud avaldust Reza Hejazi hukkamise kohta poomise läbi;
–
võttes arvesse 19. ja 28. augustil 2008. aastal eesistujariigi poolt Euroopa Liidu nimel tehtud avaldust vastavalt Behnood Shojaee ja Bahman Soleimaniani eelseisva hukkamise kohta;
–
võttes arvesse ÜRO Peaassamblee resolutsioone, eriti 18. detsembri 2007. aasta resolutsiooni A/RES/62/168 inimõiguste olukorra kohta Iraani Islamivabariigis ja 18. detsembri 2007. aasta resolutsiooni A/RES/62/149 surmanuhtluse kohaldamisele moratooriumi kehtestamise kohta;
–
võttes arvesse kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelist pakti ning majanduslike, sotsiaalsete ja kultuuriliste õiguste rahvusvahelist pakti ning konventsiooni rassilise diskrimineerimise kõigi vormide likvideerimise kohta ja lapse õiguste konventsiooni, millega Iraani Islamivabariik on ühinenud;
–
võttes arvesse kodukorra artikli 115 lõiget 5;
A.
arvestades, et Amnesty International sõnul on Iraanis sel aastal seni täide viidud kokku juba vähemalt 191 hukkamist, ning 2007. aastal viidi Iraanis hukkamisi täide rohkem kui üheski teises riigis peale Hiina (317), kuigi Iraani elanikkond on 18 korda väiksem kui Hiina oma;
B.
arvestades, et Evini vanglas Teheranis viidi 27. juulil 2008 korraga täide 29 hukkamist;
C.
arvestades, et 10. juunil 2008 hukati 16-aastane Iraani kurd Mohammad Hassanzadeh kuriteo eest, mille ta pani toime 14-aastaselt; arvestades, et 22. juulil 2008 hukati alaealised õigusrikkujad Hassan Mozafari ja Rahman Shahidi ning 19. augustil 2008 poodi 19-aastane Reza Hejazi tapmise eest, mille ta pani väidetavalt toime 15-aastasena; arvestades, et 26. augustil 2008 hukati 19-aastane Behnam Zare õigusrikkumise eest, mille ta pani toime 15-aastasena, nii et temast sai kuues alaealine õigusrikkuja, kes hukati Iraanis ainuüksi 2008. aastal;
D.
arvestades, et Zare ja Hejazi perekonnale ning advokaadile ei teatatud Iraani õigust rikkudes kavandatud hukkamiste aega ega kohta;
E.
arvestades, et alaealiste õigusrikkujate Amir Marollahi, Behnood Shojaee, Mohammed Fadaei ja Bahman Soleimaniani kohal lasub kohese hukkamise oht;
F.
arvestades, et alaealiste õigusrikkujate hukkamine on vastavalt kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelise pakti artikli 6 lõikele 5 ja lapse õiguste konventsioonile rahvusvahelise õigusega keelatud; arvestades, et hoolimata Iraani õiguslikest kohustustest on Iraanis surmamõistetute hulgas praegu vähemalt 130 last ja lapsest õigusrikkujat;
G.
arvestades, et vähemuste õiguste eest võitlevaid aktiviste ähvardab järjest enam surmamõistmise oht, nagu juhtus noorteühingu "Voith of Justice " juhi, etnilise belutši Yaghoub Mehrnehadiga, kes hukati 4. augustil 2008 pärast seda, kui ta oli kohalikele ametnikele avalikult vastu seisnud, nõudes neilt vastutuse võtmist halva töö eest;
H.
arvestades, et üks teine vähemuste õiguste eest võitleja, kurdi õpetaja Farzad Kamangar on mõistetud ilma asitõenditeta surma riigi vastu relvade kasutamise süüdistusega;
I.
arvestades, et ülestunnistused saadakse sageli piinamise tagajärjel, ilma et süüdistatavad saaksid kaasata advokaadi, ning kohtuotsused ei vasta õiglase kohtumõistmise miinimumnormidele;
J.
arvestades, et 5. augustil 2008 teatas Iraani kohtunikkond, et kividega surnuksviskamine on hukkamisviisina peatatud, mille tulemusena ei visata kividega surnuks 10 nimetut naist, kellele vastav surmanuhtlus oli määratud;
K.
arvestades, et on põhjust tunda muret, et Iraani opositsiooni liikmeid ja toetajaid, kes on neljanda Genfi konventsiooni artikli 27 alusel Põhja-Iraagis Ashrafi laagris USA juhtimise all olevate rahvusvaheliste jõudude poolt ümber rühmitatud ja nende kaitse all, võib ohustada väljasaatmine või sunniviisiline tagasisaatmine Iraani, kus neile võidakse esitada tõsine süüdistus ning isegi määrata surmanuhtlus,
1.
avaldab sügavat kurbust mitme alaealise õigusrikkuja hiljutise hukkamise üle Iraanis, mille tõttu Iraan on ainus riik maailmas, kus seda ränka ja ebahumaanset karistust 2008. aastal ikka veel rakendatakse;
2.
juhib erilist tähelepanu Soghra Najafpouri saatusele, kes on veetnud peaaegu kõik oma 19 eluaastat surmamõistetute hulgas tapmise eest, mis leidis aset, kui ta oli 13-aastane;
3.
kutsub peakohtunikku Ayatollah Mahmoud Hashemi Sharoudit üles tühistama kõik alaealiste õigusrikkujate surmaotsused ning palub Iraani võimudel eelkõige peatada Amir Marollahi, Behnood Shojaee, Mohammed Fadaei ja Bahman Soleimaniani surmanuhtluse täideviimine;
4.
mõistab teravalt hukka hukkamiste kasvava arvu ning nõuab tungivalt, et Iraani võimud kuulutaksid surmanuhtluse kohaldamisele moratooriumi, et surmanuhtlus vastavalt ÜRO Peaassamblee 18. detsembril 2007. aastal vastuvõetud resolutsioonile kaotada;
5.
kordab oma üleskutset Majlise liikmetele kiiresti muuta õigusakte, tagamaks, et mitte kedagi ei hukata kuriteo eest, mis pandi toime enne tema 18 aasta vanuseks saamist, ning et kohtulikule vastutusele võtmise vanust tuleb tõsta, nii et see vastaks rahvusvahelistele normidele;
6.
toetab Iraani õigusloomealaseid püüdlusi juurutada eraldi õigusloome- ja kohtusüsteemid alaealiste õigusrikkujate jaoks ning kutsub Majlise liikmeid üles sätestama meetmeid, mille eesmärk on lastest õigusrikkujate hariduslik ja sotsiaalne taasintegreerimine; kutsub komisjoni üles toetama Iraani võime kõikides rahvusvahelise koostöö taotlustes selles valdkonnas;
7.
mõistab teravalt hukka inimõiguste eest võitlevate ja surmanuhtluse vastu kampaaniaid korraldavate Iraani kodanike jälitamise ja vangistamise ning nende sagedase süüdistamise riikliku julgeoleku vastases tegevuses; nõuab eriti Emadeddin Baghi ja Mohammad Sadegh Kabovandi tingimusteta vabastamist ning Farzad Kamangari surmaotsuse tühistamist ja tema kohtuasja uuesti läbivaatamist;
8.
tervitab hiljutist avaldust, millega peatati kividega surnuksviskamine hukkamisviisina; väljendab siiski muret, et karistusseadustiku reformi kavand, mis on Majlis'is (parlamendis) praegu arutlusel, näeb jätkuvalt ette kividega surnuksviskamise abielurikkumise teatavate liikide puhul, ning kutsub Majlis'e liikmeid üles kividega surnuksviskamist täielikult kaotama;
9.
kutsub Iraagi ja USA võime üles mitte saatma Iraani sunniviisiliselt tagasi Iraani opositsiooni liikmeid, pagulasi ja varjupaigataotlejaid, kes satuksid tõsisesse jälitamisohtu, ning eriti tegema koostööd ÜRO Pagulaste Ülemkomissari ja teistega, et leida rahuldav pikaajaline lahendus praegu Ashrafi laagris viibivate isikute olukorrale;
10.
kutsub järgmisel ÜRO Peaassambleel esitama resolutsiooni, paludes kõigil riikidel, kus surmanuhtlus on säilinud, avaldada ÜRO peasekretärile ja avalikkusele kogu teabe surmanuhtluse ja hukkamiste kohta, selleks et väljuda surmanuhtlusi käsitleva riigisaladuse piirest, mis on omakorda hukkamiste kasvanud arvu vahetuks põhjuseks;
11.
kutsub uue resolutsiooniga looma peasekretäri erisaadiku ametikoha, kelle ülesanne on olukorda jälgida, et tagada surmanuhtluse rakendamise korra maksimaalne läbipaistvus ja soodustada riigisisest protsessi, et rakendada ÜRO resolutsiooni surmanuhtluse kohaldamisele moratooriumi kehtestamise kohta;
12.
teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon Iraani Islamivabariigi valitsusele ja parlamendile, nõukogule, komisjonile, ühise välis- ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale, liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele, ÜRO peasekretärile, ÜRO Inimõiguste Nõukogule, ÜRO Pagulaste Ülemkomissarile ning Ameerika Ühendriikide ja Iraagi valitsustele.
