LÕPLIK
A6-0088/2007
29.3.2007
RAPORT
ELi kaubandusabi
(2006/2236 (INI))
Rahvusvahelise kaubanduse komisjon
Raportöör:
David Martin
PE 384.342v02-00
SISUKORD
EUROOPA PARLAMENDI RESOLUTSIOONI ETTEPANEK................................................3
SELETUSKIRI..........................................................................................................................17
arengukomisjoni ARVAMUS........................................................................................21
MENETLUS..............................................................................................................................25
EUROOPA PARLAMENDI RESOLUTSIOONI ETTEPANEK
ELi kaubandusabi
(2006/2236 (INI))
Euroopa Parlament ,
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi 13. detsembri 2001. aasta resolutsiooni WTO Katari kohtumise kohta
EÜT C 177 E, 25.7.2002, lk 290. , 3. septembri 2002. aasta resolutsiooni kaubanduse ja arengu kohta vaesuse likvideerimisel
ELT C 272 E, 13.11.2003, lk 277. , 30. jaanuari 2003. aasta resolutsiooni maailma näljahäda ja kõige vaesemate riikidega kauplemiselt tõkete kõrvaldamise kohta
ELT C 39 E, 13.2.2004, lk 79. , 15. mai 2003. aasta resolutsiooni suutlikkuse suurendamise kohta arengumaades
ELT C 67 E, 17.3.2004, lk 255. , 4. septembri 2003. aasta resolutsiooni komisjoni teatise kohta nõukogule ja Euroopa Parlamendile kaubanduse ja arengu kohta: abi arengumaadele kaubanduse ärakasutamiseks
ELT C 76 E, 25.3.2004, lk 435. , 25. septembri 2003. aasta resolutsiooni viienda WTO ministrite konverentsi kohta Cancúnis
ELT C 77 E, 26.3.2004, lk 393. , 24. veebruari 2005. aasta resolutsiooni võitlusest nälja ja vaesuse vastu
ELT C 304 E, 1.12.2005, lk 277. , 12. mai 2005. aasta resolutsiooni Doha vooru hindamise kohta Maailma Kaubandusorganisatsiooni peanõukogu 1. augusti 2004. aasta otsuse järel
ELT C 92 E, 20.4.2006, lk 397. , 6. juuli 2005. aasta resolutsiooni „Ülemaailmne üleskutse: vaesuse minevikuks muutmine”
Vastu võetud tekstid, P6_TA(2005)0289 . , 1. detsembri 2005. aasta resolutsiooni Hongkongis toimuva Maailma Kaubandusorganisatsiooni kuuenda ministrite konverentsi ettevalmistamise kohta
Vastu võetud tekstid, P6_TA(2005)0461 . , 4. aprilli 2006. aasta resolutsiooni Doha vooru hindamise kohta pärast Hongkongis toimunud WTO ministrite konverentsi
Vastu võetud tekstid, P6_TA(2006)0123 . , 1. juuni 2006. aasta resolutsiooni kaubanduse ja vaesuse kohta: kaubanduspoliitika kavandamine eesmärgiga suurendada kaubanduse panust vaesuse leevendamisse
Vastu võetud tekstid, P6_TA(2006)0242 . , ja 7. septembri 2006. aasta resolutsiooni Doha arengukava läbirääkimiste peatamise kohta
Vastu võetud tekstid, P6_TA(2006)0350 . ;
– võttes arvesse komisjoni teatisi „Kiirendada edasiminekut millenniumi arengueesmärkide suunas – Euroopa Liidu panus” ( KOM(2005)0132 ); „Millenniumi arengueesmärkide saavutamise kiirendamine – arengu rahastamine ja abi tulemuslikkus” ( KOM(2005)0133 ); „Poliitikavaldkondade seostatus arenguga – aastatuhande arengueesmärkide saavutamise kiirendamine” ( KOM(2005)0134 ); „Arengu rahastamine ja abi tulemuslikkus – ELi abi järkjärgulise suurendamisega aastatel 2006 – 2010 seotud ülesanded” ja „ELi abi: rohkem, paremini ja kiiremini” ( KOM(2006)0087 );
– võttes arvesse nõukogu, Euroopa Parlamendi ja komisjoni Euroopa Liidu arengupoliitikat käsitlevat ühisdeklaratsiooni „Euroopa konsensus”;
– võttes arvesse üldasjade ja välissuhete nõukogu 12. detsembri 2005. aasta ja 16.–17. oktoobri 2006. aasta järeldusi;
– võttes arvesse 14. novembril 2001. aastal Dohas Maailma Kaubandusorganisatsiooni ministrite konverentsi neljandal istungjärgul vastu võetud deklaratsiooni;
– võttes arvesse 18. detsembril 2005. aastal Hongkongis Maailma Kaubandusorganisatsiooni ministrite konverentsi kuuendal istungjärgul vastu võetud deklaratsiooni;
– võttes arvesse Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 8. septembri 2000. aasta millenniumideklaratsiooni, millega kehtestatakse aastatuhande arengueesmärgid kui rahvusvahelise kogukonna kollektiivselt kehtestatud kriteeriumid vaesuse likvideerimiseks;
– võttes arvesse Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni (ÜRO) dokumenti „Aastatuhande arengueesmärgid – raport 2005”;
– võttes arvesse ÜRO millenniumiprojekti töökonna raportit;
– võttes arvesse 8. juulil 2005 avaldatud G8 Gleneaglesi kommünikeed;
– võttes arvesse kodukorra artiklit 45;
– võttes arvesse rahvusvahelise kaubanduse komisjoni raportit ja arengukomisjoni arvamust ( A6‑0088/2007 ),
A. arvestades, et tasakaalustatud ja eeskirjadel põhinev mitmepoolne kaubandussüsteem mõjutab otsustavalt arenguriikide võimet rahvusvahelises kaubanduses osaleda ja sellest kasu saada;
B. arvestades, et viimase 40 aastaga on vähimarenenud maade osakaal maailmakaubanduses kahanenud 1,9 protsendilt vähem kui 1 protsendile, vaatamata sellele, et viimastel aastatel on nende toodete osas laienenud kahepoolsed tollimaksu- ja kvoodivabad turulepääsu skeemid (millest suurim on ühenduse skeem „kõik peale relvade”);
C. arvestades, et arenguriikide majanduskasv ja nende integreerimine maailmamajandusse on üks tähtsamaid eeltingimusi vaesuse likvideerimise eesmärgi saavutamiseks seoses säästevarengu ja aastatuhande arengueesmärkide poole püüdlemisega,
D. arvestades, et rahu ning inimõiguste, põhivabaduste, hea valitsemistava, demokratiseerimise ja õigusriigi universaalsete väärtuste tunnustamine ja edendamine omavad keskset tähtsust selleks, et arenguriikidel oleks võimalik nii vaesust vähendada kui ka suurematest kauplemisvõimalustest tulenevat kasu realiseerida;
E. arvestades, et nagu arengut käsitlevas Euroopa konsensuses märgitakse, omab kaubandusalastele kogemustele ja sellealasele ainupädevusele tuginev ühendus suhtelist eelist, et abistada partnerriike kaubanduse integreerimisel nende riiklikesse arengustrateegiatesse ning toetada regionaalset koostööd;
F. arvestades, et Hongkongis WTO ministrite konverentsi kuuendal istungjärgul vastu võetud deklaratsioonis öeldakse, et „kaubandusabi eesmärk peaks olema aidata arenguriikidel ning eelkõige vähimarenenud maadel arendada oma pakkumissuutlikkust ning kaubanduslikku infrastruktuuri, mis aitab neil WTO lepinguid täita ja neist kasu saada ning oma kaubandust ulatuslikumalt laiendada”;
G. arvestades, et globaliseerumine on jätkuv ja peatumatu protsess, mis pakub võimalusi ja väljakutseid, kuid tekitab ka riikide ja eeskätt kõige vaesemate riikide ning nende riikide kõige kergemini kahjustatavate elanikkonnarühmade marginaliseerumise ohu, eriti siis, kui säilivad suured riikidevahelised ja riigisisesed tuluerinevused ning üha enam inimesi elab vaesuses,
Kaubandusabi vajalikkuse põhjendamine ja sooduskolmnurk: parem juurdepääs turgudele, usaldusväärne siseriiklik poliitika ning senisest ulatuslikum ja tulemuslikum kaubandusabi
1. rõhutab, et kaubanduse avamine üks kõige tulemuslikumaid majanduskasvu mootoreid, see on asendamatu vaesuse vähendamiseks ning vaestele soodsa majanduskasvu ja tööhõive edendamiseks, samuti ülemaailmse säästevarengu oluline katalüsaator;
2. samas väidab, et avatud kaubavahetus üksi ei tee kaubandusest arengut soodustavat ja vaesust vähendavat tegurit, kuna need on keerukad ja mitmemõõtmelised probleemid, millel ei ole lihtsaid lahendusi;
3. rõhutab, et siseriiklik poliitika ning puudulik majandus- ja investeerimiskeskkond pärsivad tugevalt paljude arenguriikide võimet laienenud kaubavahetusvõimalusi ära kasutada; seepärast märgib, et majanduskasv ja kaubandus ei saa vaesust vähendada, kui neid ei toeta siseriiklik poliitika, sealhulgas ümberjaotamis- ja sotsiaalpoliitika ning heade valitsemistavade rakendamise võime sisuline paranemine;
4. arvab, et kui valitsemistavad ei arene, võib kõigil muudel reformidel olla vaid piiratud mõju; rõhutab, et arengu aluseks on tulemuslikud riigid, nimelt sellised, kes suudavad kaitsta ja edendada inimõigusi ning pakkuda oma rahvale teenuseid ja kasvuks ja ettevõtluseks soodsat keskkonda; arvab, et kuigi valitsemistavade ja sealhulgas demokraatia täiustamine on eelkõige asjaomase riigi kohustus, saab kaubandusabi kasutada nii heade valitsemistavade toetamiseks kui ka nende kahjustamise vältimiseks seeläbi, et toetatakse riiklikke terviklikke suutlikkuse ja osalustaseme tõstmise strateegiaid ning tugevdatakse institutsioone, mis parandavad läbipaistvust ja aruandekohustuslikkust;
5. arvab, et aruandekohustuslikkus on vastastikune ning et keskkonnasäästlikkuse, sotsiaalsete ja inimõiguste kaitse ja hea valitsemistava põhimõtted kehtivad ühtmoodi nii arenenud kui ka arenguriikide suhtes, mistõttu need tuleb integreerida ELis kaubandusabi suhtes omaks võetud lähenemisviisi;
6. arvab, et kaubanduse liberaliseerimise potentsiaali realiseerimiseks arenguriikides peab turulepääsu võimalusi, eelkõige nende riikide kõige konkurentsivõimelisemates sektorites, täiendama siseriikliku poliitika usaldusväärne reformimine ning rahvusvahelise kaubanduse õiglane korraldus, sealhulgas ka senisest oluliselt suurem ja tulemuslikum kaubandusabi;
7. rõhutab, et olemata küll imerohi, on kaubandusabi tõepoolest vajalik nii rahvusvahelisest kaubandusest saadava potentsiaalse kasu realiseerimiseks kui ka sellest tuleneda võivate kahjude leevendamiseks; arvab, et kaubandusabi võib pidada edukaks, kui abisaajariikide tootjad ja kauplejad tunnetavad sellest saadavat otsest majanduslikku kasu;
8. märgib, et viimase 10–15 aasta abiprogrammides on kaubandus ja tootmisvõimsus laiemas mõttes jäänud mõnevõrra tagaplaanile võrreldes vahetult vaesuse vähendamisele suunatud jõupingutustega, mis ei ole aga alati kõige tulemuslikumad abinõud vaesuse oluliseks vähendamiseks pikemas perspektiivis; seepärast usub, et kaubandusabi alased algatused loovad harukordse võimaluse abistamise ja kauplemise vahel valitseva vastastikuse umbusu ületamiseks; seetõttu arvab, et tasakaalu taastamiseks ja vaesust vähendada aitavate pikaajaliste jätkusuutlike tootmisskeemide leidmiseks on hädavajalik pöörata erilist tähelepanu kaubandus- ja arengustrateegiate ühildamisele;
9. tunnistab, et areng tähendab lisaks majandusarengule ka arengut sellistes valdkondades nagu tervishoid, haridus, inimõigused, keskkonnakaitse ja poliitiline vabadus; sellegipoolest arvab, et nende jätkusuutlik tagamine ei ole võimalik ilma majandusarenguta, mis annab selleks vajalikud vahendid;
10. loodab, et kaubandusabi võib aidata abi saavatel arenguriikidel käivitada omavahelise majandusintegratsiooni protsessi, mida siiani ei ole toimunud;
11. nõuab tungivalt, et EL täidaks kõik oma Doha voorus võetud kohustused vähimarenenud maade ees, teostades arengupaketi ennetähtaegselt ja kaotades 2013. aastaks põllumajandustoodete eksporditoetused; rõhutab, et EL peab tungivalt nõudma, et ka teised WTO liikmed täidaksid oma kohustused vähimarenenud maade ees;
Euroopa kaubandusabi ühisstrateegia 2007. aastaks
12. tervitab ja toetab jõuliselt kujunevat konsensust, mis kajastub üldasjade ja välissuhete nõukogu 16. ja 17. oktoobri 2006. aasta järeldustes, mille kohaselt on vaja ulatuslikumat ja tulemuslikumat kaubandusabi, et kõik arenguriigid ja eelkõige vähimarenenud maad saaksid paremini integreeruda mitmepoolse ja eeskirjadega reguleeritud kaubandussüsteemiga ning kasutada kaubandust tulemuslikumalt üldeesmärgi – jätkusuutliku arengu ja vaesuse likvideerimise – saavutamiseks;
13. peab ülioluliseks, et arengupoliitikat käsitleva Euroopa konsensuse eeskujul kaasataks Euroopa Parlament asjakohaselt 2007. aasta Euroopa kaubandusabi ühisstrateegia koostamisse ja vastuvõtmisse;
14. märgib, et nimetatud ühisstrateegias tuleks esiteks määratleda ELi kaubandusabi üldpõhimõtted, teiseks koostada tööprogramm konkreetsete soovitustega, mille kohaselt EL peaks täitma ja lõppkokkuvõttes ületama eesmärgi eraldada 2010. aastaks kaubandusega seotud abiks 2 miljardit eurot, kolmandaks kehtestama kooskõlas WTO töökonna soovitustega eri tasanditel antava kaubandusabi kooskõlastamise ja tegeliku osutamise viisid ning neljandaks määratlema mehhanismid läbipaistvuse, järelevalve ja kontrolli parandamiseks;
Kaubandusabi mõiste ja kohaldamisala
15. märgib, et üks kõige vaieldavaimaid küsimusi seoses kaubandusabiga seondub selle mõiste endaga, kuna kaubandusabiks nimetatakse väga erinevaid arenguriikidele osutatavaid kaubandusega seotud abimeetmeid;
16. tuletab meelde, et vastavalt Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni arenguabikomitee (OECD/DAC) koostatud ja WTO Doha arengukava (DDA) andmebaasis kasutatavale määratlusele langeb kaubandusega seotud abi tavapäraselt ühte kahest põhikategooriast: need on kaubanduspoliitika ja reguleerimine ning kaubanduse arendamine, kusjuures tõlgenduste kohaselt hõlmab viimane ka toetusi erasektorile ning vähemal määral pakkumispoole piiranguid ja mõningaid kohandamistoetusi;
17. rõhutab seejuures, et WTO kaubandusabi töökond lisas kahele senisele kaubandusabi kategooriale veel kolm: kaubandusega seotud kohandamise, kaubandusega seotud infrastruktuuri ja tootmisvõimsuse;
18. märgib, et kuna nimetatud kolm kaubandusabi kategooriat kattuvad kahe senise kategooriaga ning võivad seetõttu olla eristamatud üldisest arenguabi alasest koostööst, ei saa need olla praeguste komisjoni määratud kvantitatiivsete sihteesmärkide või liikmesriikide võetud kohustuste osaks seni, kuni nende määratlemisel jõutakse rahvusvahelise konsensuseni, kuna selline kaubandusabi valdkonna laiendamine võib põhjustada ebaselget aruandlust ja kahekordset arvestust;
19. usub sellegipoolest, et WTO kaubandusabi töökonna laias ja ambitsioonikas määratluses esitatud kolm uut kategooriat on väärtuslikud, kuna kajastavad hästi arenguriikide laialdasi kaubandusalaseid vajadusi, mistõttu neid tuleks kasutada riikide arengu- ja vaesuse vähendamise strateegiates, et viimased hõlmaksid tulemuslikult kõiki asjakohaseid kaubandusega seotud prioriteete; arvab, et nüüd seisneb peamine raskus ja samas ka võimalus selles, et töötada välja ühtne vahendite kompleks, mis üheskoos toimides kanaliseerivad abi, mis aitab arenguriikidel osaleda tulusamas kaubanduses ning seeläbi soodustada majanduskasvu ja vaesuse vähendamist ning edendada arengut;
20. soovitab käivitada riikide tasandil asjakohase institutsioonilise struktuuriga kaetud hõlmavad protsessid, mis viivad omavahel kokku siseriiklikud ametkonnad, asjaomased ministeeriumid (sealhulgas kaubandusministeeriumi, millel on tavaliselt riigisisese poliitika kujundamisel vaid piiratud mõju), rahastajad ja erasektori, mille järel saab määratleda kaubandusabi tõelised prioriteedid ja vajadused, vahetada teavet ja alustada poliitilist dialoogi;
21. märgib, et kaubandusabi algatuste juures tuleb pöörata rohkem tähelepanu kriitiliselt tähtsale erasektori, eriti VKEde, samuti kodanikuühiskonna kaasahaaramisele nii vajaduste määratlemisel kui ka abi realiseerimisel, kuna seeläbi soodustab kaubandusabi paremini konkurentsivõimeliste ja rahvusvahelisele turule jõudvate ettevõtete loomist ja kasvu; sellega seoses rõhutab vajadust eraldada mingi osa kaubandusabile antavatest vahenditest õiglase kaubanduse edendamiseks kooskõlas Euroopa Parlamendi õiglast kaubandust ja arengut käsitleva resolutsiooni lõikega 19;
Sama valdkonna laiendatud kohaldamisala: laiendatud kaubandusabi kava tähtsus
22. rõhutab, et sõltumata kaubandusabi täpsest määratlusest peab EL andma olulise panuse laiendatud kaubandusabi kavasse;
Kaubanduse kohandamine
23. märgib, et kuigi kaubanduse kohandamist eespool nimetatud Hongkongis toimunud WTO ministrite konverentsi deklaratsioonis otseselt ei mainita, tuleks see kui tähtis element lisada laiendatud kaubandusabi kavasse; sellega seoses tuletab meelde, et ÜRO millenniumiprojekti kaubanduse töökond tegi ettepaneku moodustada ajutine kaubandusabi fond ning ELi kaubandusvolinik ise tegi 4. veebruaril 2005. aastal ettepaneku moodustada spetsiaalne kaubanduse kohandamisfond, et „aidata vaestel tulemuslikumalt kaubelda ning leevendada kohandamise sotsiaalseid kulusid”;
24. märgib, et kaubandusega seotud kohandamise kulud hõlmavad laialdast küsimusteringi, millest peamised on esiteks soodustuste vähenemisest tingitud kulud, mis mõjutavad eelkõige tekstiili- ja põllumajandustoodangu ekspordist sõltuvaid riike, teiseks tollitulude kaotamine ning kolmandaks toiduainete hinnatõusust tingitud kulud, mis võivad mõjutada toiduainete netoimportööre ning mis tabavad peamiselt vaesemaid elanikkonnakihte;
25. rõhutab, et täiendavad kulud tulenevalt toodete standardinõuete, sealhulgas sanitaar- ja fütosanitaarnõuete täitmisest ning WTO lepingute (näiteks kaubandusega seotud investeerimismeetmed (TRIM), intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide leping (TRIPS) ja WTO teenuskaubanduse üldleping (GATS)) täitmisest, millised lepingud eeldavad keerukaid muudatusi poliitikas ja seadusandluses, loetakse tihtipeale kohandamiskuludeks, kuid samas rõhutab ka, et need kattuvad kaubandusabi kaubanduspoliitika ja reguleerimise alajaotusega; märgib, et tootmisteguritega, näiteks lühiajalise töötuse haldamise ja ümberõppega seotud kulusid peavad mõned eksperdid samuti kaubandusega seotud kohandamiskuludeks;
26. märgib, et maksebilansitoetus on üldise arengupoliitika tööriist, mida saab ja tuleks kasutada ka kohandamiskulude katmiseks;
27. rõhutab, et kohandamiskulude küsimus on eriti asjakohane seoses Euroopa majanduskoostöö lepingutega (EPA);
28. tunnistab AKV riikide kasvavat muret EÜ hallatava, majanduslike kohandamisprogrammide toetuseks antava kaubandusabi meetodite, tulemuslikkuse ja kvaliteedi pärast;
29. rõhutab, et kaubanduse kohandamise all tuleks mõista mitte lihtsalt soodustuste vähenemise või liberaliseerimise laiemate tagajärgede eest makstavat kompensatsiooni, vaid mehhanismi, mis kergendab liberaalsemale kaubanduskeskkonnale ülemineku keerukat protsessi;
30. usub, et kaubanduslike vapustuste korral antav kohandamisabi on vabama kaubandusrežiimiga nõustumise soodustamiseks vältimatu, kuna kohandamisabi ja sotsiaalkaitsevõrgustike puudumisel ollakse liberaliseerimise vastu või antakse sellele tagasikäik; arvab, et ELi suutlikkus sellist kaubandusabi rahastada ja osutada eeldab nende kohandamisprotsesside hoopis sügavamat tundmist, mida kaubanduse liberaliseerimise tulemusena kogevad arenguriikide töötajad, tarbijad, ettevõtted ja valitsused;
31. märgib, et Rahvusvahelise Valuutafondi (IMF) kaubandusintegratsiooni mehhanism (TIM), mis loodi 2004. aastal, et aidata maksebilansi probleemidega riikidel kaubanduse liberaliseerimise tagajärgedega toime tulla, sõltub IMFi tavapärastest poliitilistest ja laenutingimustest ning ei pruugi seetõttu sobida riikidele, kellel on juba suured võlad ja/või kes ei soovi endale IMFi programme; tunnistab murelikult, et nimetatu on ainus olemasolev spetsiifiline mitmepoolne kaubandusega seotud kohandamismehhanism, ning et siiani on seda kasutanud ainult kolm riiki – Bangladesh, Dominikaani Vabariik ja Madagaskari Vabariik;
32. soovitab, et kaubandusega seotud kohandamiskulude leevendamiseks mõeldud uute mitmepoolsete mehhanismide puudumisel komisjon ja liikmesriigid kõigepealt hindaksid praeguse abi ulatust, tõhusust ja tulemuslikkust ning eeskätt viiksid läbi selle abi kvantitatiivse (nii kirjeldava kui ka analüütilise) hindamise; soovitab komisjonil kaubandusega seotud kohandamise toetamiseks järjepideva metoodika alusel hinnata, kuidas on konkreetsed projektid soodustanud kaubandust ja majandusarengut, ning koostada seejärel 2007. aasta Euroopa kaubandusabi ühisstrateegia raames vastavad konkreetsed soovitused; teiseks propageerida rahvusvaheliste finantsasutuste pakutavat uut kaubandusintegratsiooni mehhanismi, mis oleks ambitsioonikam nii rahastamise kui ka kohaldamisala poolest ja leiaks laialdasemat kasutamist; kolmandaks töötada välja liikmesriikide riiklike ja piirkondlike programmide raames konkreetsed algatused kohandamiskulude leevendamiseks, eriti selliste küsimuste puhul nagu näiteks soodustuste vähenemine, mille peavad omavahel lahendama eelkõige soodustuste saajad ja andjad, samuti küsimuste jaoks, mida IMFi kaubandusintegratsiooni mehhanism piisavalt ei reguleeri;
33. taotleb, et komisjon selgitaks välja, milliseid eelarveridu saab kasutada kaubandusega seotud kohandamisabi rahastamiseks, ning sellega seoses hindaks ELi praeguse eelarvestruktuuri võimalikke puudusi;
34. rõhutab, kui tähtis on toetada infrastruktuuri, kuna selline toetus on oluline tegur ekspordist tingitud majanduskasvu stimuleerimisel;
Infrastruktuur
35. palub komisjonil, liikmesriikidel ja Euroopa Investeerimispangal esitada selge ülevaade praegusest abist ja kavandatud algatustest, millel esineb selge kaubanduse infrastruktuuri komponent; sellega seoses nõuab, et Euroopa Investeerimispank mitmeaastase kava raames ambitsioonikamalt sekkuks infrastruktuuri rahastamisse sellistes sektorites nagu maantee- ja raudteetransport, info- ja sidetehnoloogia, lennuväljad ja meresadamad;
36. nõuab tungivalt, et komisjon esitaks konkreetsed ettepanekud, kuidas reageerida WTO kaubandusabi töökonna soovitustele valdkondade kohta, mis võivad kitsamalt määratletud ELi kaubandusabi raamidest välja jääda ja milleks on eelkõige tootmisvõimsuste loomine, kaubandusega seotud infrastruktuur ja kaubanduse liberaliseerimisest tulenevad kohandamisraskused;
Muud seonduvad küsimused
Piirkondlik integratsioon ja arenguriikide vaheline kaubandus
37. usub, et arenguriikide vahelised ja/või arenenud ja arenguriikide vahelised piirkondlikud kaubanduskokkulepped on tulemuslik vahend, mis tagab arenguriikide osalemise maailmamajanduses;
38. tunnistab arenguriikide vaheliste algatuste olulist väärtust, kuna need aitavad ühistele kogemustele tuginedes levitada parimaid kaubanduse soodustamise tavasid, ning ootab, et 2007. aasta Euroopa kaubandusabi ühisstrateegias esitatakse ettepanekuid konkreetsete meetmete võtmiseks selliste algatuste toetuseks;
39. rõhutab, et piirkondlik ja arenguriikide vaheline integratsioon võib olla mõjus vahend arengut soodustava kaubanduse võimendamiseks, kuna see võib suurendada tõhusust ja konkurentsivõimet, anda mastaabisäästu, luua välismaistele otseinvesteeringutele soodsa keskkonna, tugevdada läbirääkimisjõudu ning aidata kindlustada rahu ja julgeolekut;
40. märgib, et riigipõhisel kavandamisel pööratakse sageli liiga vähe tähelepanu piirkondliku või piiriülese kaubandusabi vajadustele; kutsub seetõttu komisjoni, liikmesriike ja rahvusvahelisi finantsasutusi esitama konkreetseid soovitusi praeguste mehhanismide täiustamiseks, et rahuldada vajadusi, sealhulgas spetsiifiliselt piirkondliku integratsiooniga seotud vajadusi piirkondliku ja piiriülese kaubandusabi järele;
Põllumajandus
41. märgib, et põllumajandus on enamikus arenguriikides endiselt peamine sissetuleku ja tööhõive allikas ning seetõttu rõhutab, et kaubandusabi aitab arenguriikidel suurel määral lahendada oma põllumajandussektori probleeme, eriti seonduvalt selliste kaupadega nagu suhkur, banaanid ja puuvill;
Teenused
42. arvab, et siiani on EL koondanud suhteliselt väikese osa oma kaubandusega seotud abist teenuste valdkonda, mis ei vasta teenuste tähtsusele maailmakaubanduses; seetõttu rõhutab, et ametliku arenguabi ja kaubandusabi vahendite suunamine teenuste valdkonda on oluline, et tugevdada arenguriikide võimet oma teenustesektoreid ja eksportteenuseid juhtida ja reguleerida, teenuseid eksportida ning täita OECD riikides kehtivaid asjakohaseid regulatiivseid ja muid teenustega seotud nõudeid; lisaks rõhutab vajadust pakkuda arenguriikidele rahastamist ning õiguslikku ja tehnilist asjatundmist, et nad saaksid rahvusvahelisel tasandil oma majandushuve kaitsta; Töö- ja keskkonnastandardid
43. rõhutab, et konkreetne abi Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) konventsioonidega kehtestatud põhiliste tööstandardite tulemuslikule täitmisele suunatud seadusandluse, samuti asjakohase ja tulemusliku keskkonnaseadusandluse väljatöötamiseks on kaubandusabi kava vajalik osa;
Õiglase kaubanduse edendamine
44. nõuab erilise tähelepanu pööramist algatustele, mis kõige rohkem soodustavad vaesuse vähendamist ja jätkusuutlikku arengut, sealhulgas õiglase kaubanduse alastele projektidele ja algatustele, mis soodustavad naiste osalemist tööturul;
45. rõhutab, et seoses tootmisvõimsuste loomisega peaks kaubandusabi toetama ka väikeste ja ebasoodsas olukorras olevate tootjate kaubandusse kaasahaaramiseks tehtavaid pingutusi, tootjate ühenduste ja nende esindusstruktuuride ülesehitamist, muutma kaubanduse rahastamist kättesaadavamaks ning võimaldama tootjate ja tarbijate otsekontakte, kuna tegemist on praeguste õiglase kaubanduse alaste algatuste parimate tavadega;
46. usub, et kaubandusabi kohaldamisalasse kuuluvate kaubandusvõimsuste loomisega peavad kaasnema tulemuslikumad pingutused tootjate korraliku tasustamise tagamiseks; sellega seoses tuletab meelde, kui tähtis on tootjate osalemine hinnakujunduses, nagu see on ette nähtud Cotonou lepingu kokkuvõttes;
ELi kaubandusabi põhimõtted
47. rõhutab, et Euroopa kaubandusabi ühisstrateegias 2007. aastaks tuleks kooskõlas OECD Pariisi deklaratsiooniga kehtestada järgmised üldpõhimõtted:
Keskne põhimõte ja geograafiline kohaldamisala
a) kaubandusabi ei ole mitte imerohi, vaid vajalik täiendus arenguriikide endi teostatavale kaubanduse liberaliseerimisele ja siseriikliku poliitika reformidele ning WTO asjakohastele paindlikele vahenditele;
b) edukas kaubandusabi eeldab kaubandus- ja arengustrateegia tulemuslikku ühendamist;
c) kaubandusabi puhul tuleks vähimarenenud maad ja kõige kergemini kahjustatavad arenguriigid seada tähtsuse järjekorda;
Doha arengukava
d) kaubandusabi ei asenda Doha arengukava läbirääkimisi ja paremast turulepääsust arengule tulenevat kasu; kaubandusabi on nende väärtuslik ja vajalik täiendus, mille panus Doha arengukava arengumõõtmesse peaks seisnema selles, et arenguriikidel ja eelkõige vähimarenenud maadel aidatakse WTO lepinguid täita ja neist kasu saada ning üldisemas plaanis aidatakse neil oma kaubavahetust laiendada; kaubandusabi ei ole Doha arengukava kui ühekordse ettevõtmise osa, see on vajalik iseenesest, Doha läbirääkimistevooru edukusest sõltumatult;
e) senisest ulatuslikumat ja tulemuslikumat kaubandusabi tuleb anda viivitamatult, sõltumata Doha läbirääkimistevooru tulemustest;
f) kaubandusabi ei saa siduda läbirääkimiste ükskõik milliste tulemustega ega kasutada seda puuduvate turulepääsu võimaluste aseainena;
Kaubandusabi suurendamise ja realiseerimise kohustus
g) senisest ulatuslikum kaubandusabi peab olema võrdeline väljaselgitatud probleemide ulatusega, prognoositav, stabiilne ja täiendama (mitte aga asendama) praegust arenguabi;
h) suurem sidusus välismeetmete erinevate valdkondade, eelkõige kaubandus- ja arengupoliitikaga, suurem vastastikune täiendavus ning meetmete parem ühtlustamine, seostamine ja kooskõlastamine, seda nii ELi ja selle liikmesriikide vahel kui ka suhetes teiste doonoritega ja viimaste omavahelistes suhetes on kaubandusabi järjepidevuse ja tulemuslikkuse tagamiseks hädavajalik;
i) otsustava tähtsusega on abisaajariigi keskne roll: kaubandusabi peab lähtuma abi saajast, see tuleb kavandada ja realiseerida arenguriikide endi majandus- ja arengustrateegiate lahutamatu osana ning peab reageerima erasektori ja kodanikuühiskonna, sealhulgas ka õiglase kaubanduse liikumise nõuetele;
j) kaubandusabi puhul tuleks järgida diferentseeritud lähenemisviisi sõltuvalt konkreetsest arengukontekstist ja vajadustest, et anda abi saavatele riikidele või piirkondadele ning eeskätt nende erasektorile ja kodanikuühiskonnale konkreetset, individuaalset abi, mis vastab nende vajadustele, strateegiatele, prioriteetidele ja vahenditele;
k) kuna üha korduvaks probleemiks on arenguriikide vähene osalemine vajaduste hindamisel (puhuti on selle põhjuseks vähene suutlikkus), peaks kaubandusabiga kaudu toetama arenguriikide kaubanduspoliitika juhtimist, kavandamist ja rakendamist kui nende majandus- ja arengustrateegiate lahutamatut osa; lisaks peaks kaubandusabi tegelema abi saajate määratletud konkreetsete arenguprobleemide lahendamisega ning see peaks tihedalt seostuma riikide prioriteetide, menetluste ja süsteemidega;
l) kaubandusabi ja selle tulemuslikkuse juures on keskne küsimus rahastamise õigeaegsus ja prognoositavus; Pariisi deklaratsiooni põhimõtete kohaselt peaksid abisaajariigid saama märkimisväärset, mitmeaastast ja prognoositavat abi; kaubandusabi tuleks osutada õigeaegselt, et saaks tegelda nii lühi- kui ka pikaajaliste prioriteetidega ja ideaaljuhul peaks see ühilduma riigi või piirkonna enda programmeerimistsükliga;
Kaubandusabi mahu suurendamine
48. tuletab meelde, et Hongkongi ministrite konverentsil kohustusid EL ja selle liikmesriigid ühiselt suurendama kaubandusabi mahtu 2 miljardi euroni; märgib, et nimetatud lubaduse sisu ja selle täitmise järelevalve aluseks peavad olema kaubandusega seotud ELi abi tavapärased kategooriad – „kaubanduspoliitika ja reguleerimine” ning „kaubanduse arendamine” vastavalt OECD arenguabikomitee määratlusele ja WTO Doha arengukava andmebaasis registreeritule;
49. tuletab meelde, et EL kohustus suurendama 2010. aastaks oma ametliku arenguabi üldmahtu 0,56 protsendini sisemajanduse kogutoodangust, mis tähendab abiraha suurenemist 20 miljardi euro võrra, ja seetõttu märgib, et nimetatud juurdekasvu ulatuses peaks kaubandusabi täiendav rahastamine olema laialdaselt kättesaadav ning rahastamine ei tohiks toimuda muude arenguprioriteetide arvel;
50. rõhutab, et kuna kaubandusabi pakett peaks täiendama olemasolevat arenguabi, ei tohiks uued kaubandusabi lubadused kaasa tuua juba teisteks arengualgatusteks (nagu tervishoiu- ja haridusprojektid, mis on tugeva majanduse ülesehitamise seisukohalt äärmiselt olulised) eraldatud vahendite ümberpaigutamist;
51. nõuab tungivalt, et EL ja liikmesriigid võimalikult kiiresti ja täielikult täidaksid oma vastavad kaubandusabi alased kohustused vastavalt käesolevas resolutsioonis määratletud üldpõhimõtetele;
52. palub komisjonil spetsiaalses tööprogrammis selgitada, kuidas ta kavatseb täita oma lubadust suurendada kaubandusabi praegust ja kavandatavat rahastamist ühenduse vahenditest praeguselt 850 miljonilt eurolt aastas 1 miljardile eurole aastas; sellega seoses märgib, et kaubandusabi rahastamine peaks kasvama võrreldes mingi kokkulepitud baasnäitajaga, näiteks selle keskmise tasemega aastatel 2002–2004;
53. rõhutab, et nii komisjoni kui ka liikmesriikide lubatud 1 miljardi euro suuruse abiraha eraldamine ei tohiks toimuda seni infrastruktuuri arendamiseks antud abi kaubandusabiks ümbernimetamise ega liikmesriikide kahepoolse abi ning ELi välisabiks suunatavate vahendite topeltarvestuse teel;
54. kutsub kõiki suuremaid rahvusvahelisi doonoreid selgitama oma lubaduste täpset olemust ja suurust;
55. palub, et komisjon üksikasjalikult selgitaks, milliseid konkreetseid meetmeid on vaja, tagamaks, et kaubanduse süstemaatiline integreerimine abisaajariikide ja -piirkondadega peetavasse dialoogi tooks kaasa lubatud senisest ulatuslikuma abi tulemusliku edastamise;
56. tunnistab komisjoni raskusi mitmepoolseks abiks määratud vahendite eelarvesse paigutamisel; palub komisjonil selgitada kaubandusega seotud horisontaalsete abialgatuste, sealhulgas kahepoolsete, piirkondlike ja mitmepoolsete algatuste (nagu näiteks integreeritud raamistik) rahastamise vajadust; sellega seoses rõhutab, et Euroopa Parlament tegi ettepaneku võtta kasutusele uus eelarverida selliste mitmepoolsete programmide ja algatuste rahastamiseks kaubandusega seotud abi valdkonnas, mis annavad ühenduse geograafilistele programmidele lisandväärtust, ja et see rida on juba ELi 2007. aasta eelarvesse lisatud; rõhutab, et uus eelarverida võimaldab kaubandusega seotud abi valdkonna mitmepoolsete programmide ja algatuste kulusid paremini kontrollida ning seega muudab niisugused kulutused nähtavamaks ja läbipaistvamaks; palub, et komisjon viiks võimalikult kiiresti lõpule kaubandusega seotud horisontaalsete abialgatuste, sealhulgas integreeritud raamistiku rahaliste vahendite hindamise;
Majanduskoostöö lepingud
57. usub, et majanduskoostöö lepingutega seotud kaasnevatele ja kohandamismeetmetele antav asjakohane toetus aitab oluliselt määratleda AKV riikide ja piirkondade suutlikkust majanduskoostöö lepingutega seotud kohustustest ja reformidest tulenevat potentsiaalset kasu realiseerida; lisaks usub, et AKV riikidele antav kaubandusabi on vajalik täiendus selleks, et nad saaksid rahvusvahelisest kaubandussüsteemist tulenevad võimalused täielikult ära kasutada;
58. tervitab kohustust eraldada AKV riikidele oluline osa ELi ja liikmesriikide kaubandusabist, mille maht lubaduste kohaselt tõuseb 2010. aastaks 2 miljardi euroni; samas märgib murelikult, et Euroopa Arengufondi vahenditele tahetakse täiendavalt lisada üksnes liikmesriikide kollektiivne panus; kahetseb, et majanduskoostöö lepingutele antava arenguabi toimimise küsimused ning siit tulenevalt ka nimetatud otsuse mõju majanduskoostöö lepingute osas peetavatele kõnelustele jäävad ebaselgeks; nõuab tungivalt, et nõukogu ja komisjon võimalikult kiiresti ning aegsasti enne majanduskoostöö lepingute osas peetavate läbirääkimiste lõpuleviimist jõuaksid selgusele liikmesriikide panuse suuruse ja eelarvelise iseloomu küsimustes, pöörates erilist tähelepanu küsimustele, mis seonduvad toetuse kättesaadava mahu ja kohaldamisala, selle üleandmise mehhanismide, toetust Euroopa Arengufondi 10. programmiga siduvate seoste ja sünergiatega ning kaubandusabi seostamisega majanduskoostöö lepingute osas peetavate läbirääkimiste ja nende lõpuleviimisega;
59. nõuab liikmesriikide praeguste kaubandusabi programmide läbivaatamist selles osas, mis puudutab majanduskoostöö lepingutega seotud kohandamist, et välja selgitada kõige tõhusam mehhanism majanduskoostöö lepingutega seotud kohandamisprotsesside tulemuslikuks toetamiseks;
60. rõhutab pakilist vajadust tegeleda tulemusliku kaubandusabi tõhusa andmise probleemiga nendes AKV riikides, kes juba kauplevad ELiga soodustingimustel (nagu näiteks Botswana, Lesotho, Namiibia ja Svaasimaa, kes on ELiga kauplemisel tollimaksude kaotamisega jõudnud poolele teele);
Integreeritud raamistik
61. tervitab integreeritud raamistiku töökonna soovitusi ning, pidades silmas WTO 2005. aasta ministrite konverentsil võetud kohustust võtta tugevdatud integreeritud raamistik kasutusele 31. detsembriks 2006, nõuab tungivalt, et doonorid ja eelkõige EL esitaksid selgelt oma lubadused, nii et tugevdatud integreeritud raamistikku saaks võimalikult peatselt kiiresti, piisavalt ja prognoositavalt rahastada;
62. tuletab meelde, et tugevdatud integreeritud raamistikust peab saama peamine vahend, mis aitab vähimarenenud maadel diagnostiliste kaubandusintegratsiooniuuringute abil kindlaks määrata oma kaubandusvaldkonna vajadused ning samuti oluline vahend, et aidata vähimarenenud maid kaubanduse süstemaatilisel integreerimisel oma riiklikesse arengukavadesse ning tõsta nende suutlikkust kaubanduspoliitika sõnastamisel, selle üle läbirääkimiste pidamisel ja selle rakendamisel;
63. märgib, et kui tugevdatud integreeritud raamistiku soovituslikud kulud on 400 miljonit USD, mis jagunevad viie aasta jooksul 40 vähimarenenud maa peale, tähendab see keskmiselt 1–2 miljonit USD ühe riigi kohta aastas, mis on tulemusliku rakendamise korral edasiminek varasemaga võrreldes, kuid pole siiski kaugeltki arvestatav reageering olemasolevatele probleemidele;
64. nõuab paremat kooskõlastamist ja sidusust erinevate doonorite vahel, mis kajastaks erinevates kaubandusabi valdkondades tulemuslikku ja kvaliteetset abi osutavate asjaomaste asutuste tõestatud pädevust, samuti suuremat läbipaistvust kaubandusega seotud abi eraldamisel; nõuab seetõttu kindlalt kodanikuühiskonna ja erasektori täieõiguslike esindajate kaasamist integreeritud raamistikku;
65. rõhutab, et arenguriikides usalduse tekitamiseks ja abi kvaliteedi jätkuvaks parandamiseks on oluline abi osutamise läbipaistvus ning tulemuslik kontroll ja hindamine;
66. palub komisjonil välja töötada mõõdetavad kriteeriumid kaubandusabi tulemuslikkuse hindamiseks;
67. võtab teadmiseks üldasjade ja välissuhete nõukogu otsuse, mille kohaselt majanduskoostöö lepingutele antav kaubandusabi hõlmab üksnes kaubanduspoliitikat ja reguleerimist ning kaubanduse arendamise meetmeid; nõuab tungivalt, et nõukogu ja komisjon selgitaksid, kuidas hakatakse tegelema muude majanduskoostöö lepingutest tulenevate vajadustega nagu näiteks kaubanduslik infrastruktuur, tootmisvõimsuste loomine ja kaubandusega seotud kohandamine; arvab, et nõukogu ja komisjon peaksid jätkuvalt kaaluma, millised mehhanismid on majanduskoostöö lepingutele erinevate toetuste andmiseks kõige sobivamad;
68. märgib, et naised saavad kaubanduse liberaliseerimise ja globaliseerumisega kaasnevatest võimalustest vähem kasu, kuid samal ajal tabavad nende nähtuste negatiivsed tagajärjed naisi rängemalt, ning seetõttu nõuab tungivalt, et EL pööraks kaubandusega seotud abiprogrammides erilist tähelepanu sellele, kuidas suurendada naiste võimalusi kaubanduses, eriti rahvusvahelises kaubanduses osaleda;
Järelevalve, hindamine, läbivaatamine ning Euroopa Parlamendi osa kontrollis ja järelevalves
69. usub, et abi haldamise ja suunamise maksimaalse läbipaistvuse tagamiseks peaks OECD arenguabikomitee teostama ülemaailmse kaubandusabi kava järelevalvet, kuid nõustub WTO töökonna soovitusega lisada doonorite ja/või abisaajate WTO kaubanduspoliitika ülevaadetesse kaubandusabi peatükk;
70. kordab, et komisjon peaks uurima, millist edu on kaubandusabi meetmete rakendamisel saavutatud, ning esitama 2008. aastast alates iga kahe aasta tagant Euroopa Parlamendile ja nõukogule raporti kaubandusabi rakendamise ja saavutatud tulemuste, ning võimaluste piires ka selle peamiste järelmite ja mõjude kohta;
71. taotleb eraldi, et nimetatud iga kahe aasta tagune raport sisaldaks konkreetset teavet rahastatud meetmete osas toimunu kohta ning seal, kus see on asjakohane, toodaks ära järelevalve ja hindamise tulemused, asjaomaste partnerite kaasatus ning lubaduste, kulukohustuste ja väljamaksete täitmine riikide, piirkondade ja abi liikide lõikes; palub, et raportis hinnataks ka abi tulemusi ning seda, millist edu on saavutatud kaubanduse süstemaatilisel integreerimisel abikavadesse, kasutades võimalikult ulatuslikult kaubandusabi eesmärkide täitmist iseloomustavaid konkreetseid arvulisi näitajaid;
72. rõhutab, et komisjon peaks hiljemalt 31. detsembriks 2010 esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule teise raporti, milles hinnatakse kaubandusabi rakendamist ja saavutatud tulemusi, vajaduse korral koos ettepanekutega suurendada kaubandusabi eelarvet ja teha kaubandusabi strateegias ning selle rakendamises vajalikke muudatusi;
73. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile, liikmesriikide valitsustele, AKV-ELi nõukogule ning AKV-ELi parlamentaarsele ühisassambleele.
SELETUSKIRI
Käesolevaga seati eesmärgiks koostada ambitsioonikas raport, mille hinnangud ja kaubandusabiga seoses ELile esitatavad nõuded oleksid aga samas realistlikud.
Väga positiivne on juba üksnes asjaolu, et kaubandusabi on jälle saanud üheks kaubandus- ja arengukava prioriteediks, ning komisjoni ja liikmesriike tuleb ettevaatlikult õnnitleda selle eest, kuidas nad on nimetatud kava käsitlenud.
Raportis korratakse ülimalt veenvat üldpõhimõtet anda rohkem ja paremat kaubandusabi, ning püütakse anda positiivne panus sellesse, kuidas komisjoni ja liikmesriikide kaubandusabi osutatakse ja selle andmist kontrollitakse.
Olulisel kohal on raportis Euroopa Parlamendi laialdase ja jätkuva kaasamise nõue.
Parlament on mõnda aega tegelenud kaubandusabi kava edendamisega ning lisanud Euroopa Parlamendis 2006. aasta detsembris heaks kiidetud 2007. aasta eelarvesse uue, spetsiaalselt kaubandusabi meetmete jaoks ette nähtud eelarverea.
Väljakutse
Mitmepoolne kohustus tegutseda ülemaailmse ebavõrdsuse vähendamise nimel on sätestatud aastatuhande arengueesmärkides, mis peaksid endiselt jääma võrdlusaluseks, kui EL või mõni teine suurem rahastaja arenguabi annab.
Aastatuhande arengueesmärkide täitmisel on küll endiselt suurim osa tavapärasel arenguabil, kuid olulist rolli mängib ka jätkuv ja jätkusuutlik majanduskasv.
Nimetatud majanduskasvu keskne element on arenguriikide väliskaubandusalane suutlikkus.
Samas langes vähimarenenud maade osakaal maailmakaubanduses viimase 40 aastaga 1,9 protsendilt allapoole 1 protsendi taset.
See on toimunud vaatamata kahepoolsete tollimaksuvaba turulepääsu skeemide laienemisele, millest suurim on Euroopa Liidu algatus „kõik peale relvade”.
Siit näeme, et ehkki avatud kaubandus toob sageli kaasa majanduskasvu, ei piisa vaesust vähendava majanduskasvu saavutamiseks üksnes turulepääsu võimalustest.
Turulepääsu võib lugeda vaesust vähendava majanduskasvuni viiva sooduskolmnurga üheks küljeks, kusjuures selle ülejäänud, üksteist vastastikku täiendavad küljed on asjakohane siseriiklik poliitika (sealhulgas sotsiaalpoliitika) ning märkimisväärne ja tulemuslikult suunatav kaubandusabi.
ELi kaubandusabi mahu suurendamine võib positiivselt toetada riikide reformikavasid ja suurendada poolehoidu kaubanduse liberaliseerimisele.
Kaubandusabi loob ka harukordse võimaluse abistamise ja kauplemise vahel valitseva vastastikuse umbusu ületamiseks.
Kui globaliseerumisprotsessi on sageli ja mõneti õigustatult peetud arenguprioriteetide suhtes vaenulikuks, siis kaubandusabi sihiks on aidata arengumaade majandustel avatumat ülemaailmset kaubandussüsteemi kujundada ja sellest kasu saada.
Seetõttu võib kaubandusabi aidata lepitada kaht eesmärki – jätkusuutlikku arengut ja maailmakaubanduse senisest avatumaks muutmist.
Taustteave
Hongkongis toimunud kuuendal WTO ministrite konverentsil lubas volinik Mandelson, et 2010. aastaks suurendab EL kaubandusabile tehtavaid kulutusi 2 miljardi euroni aastas.
Kõik osapooled andsid ka tagatise panustada kaubandusabi kulutuste kooskõlastamiseks loodavasse tugevdatud integreeritud raamistikku ja suurendada selleks antavat toetust.
Hongkongis moodustati ka WTO kaubandusabi töökond, mis 2006. aasta juulis oma järeldusi tutvustades esitas kaubandusabi rahastajatele mitmeid väljakutseid.
ELi üldasjade ja välissuhete nõukogu kohtumisel 2006. aasta oktoobris selgitati ELi seisukohta kaubandusabi küsimises.
Kinnitati veelkord, et panuse suuruseks tuleb 2 miljardit eurot, millest 1 miljardi annab komisjon ja 1 miljardi liikmesriigid, samuti kinnitati, et nimetatud kohustuse aluseks on OECD arenguabikomitee andmebaasi traditsiooniline kaubandusabi määratlus.
Nimetatud nõukogu kohtumisel paluti ka sõnastada 2007. aasta kevadeks ELi kaubandusabi ühisstrateegia, millega „antakse ELile tervikuna tegevuskava 2 miljardi euro suuruse sihteesmärgi saavutamiseks”, „määratakse kindlaks kooskõlastamise ja reageerimise põhimõtted erinevatel geograafilistel tasanditel” ning käsitletakse üldises plaanis ELi võimet kaubandusabi anda, selle järelevalvet korraldada ja abiandmise parimaid tavasid välja tuua.
Seega on käesoleva raporti koostamine rahvusvahelise kaubanduse komisjonis õigeaegne, kuna raportis esitatakse Euroopa Parlamendi seisukoht selles, kuidas tuleks ELi kaubandusabi ühisstrateegias ELi kaubandusabi andmist ja selle järelevalvet käsitleda.
Euroopa Parlamendi kaasamine
Võttes eeskujuks arengut käsitleva Euroopa konsensuse, mille sõnastamisel oli oluline roll Euroopa Parlamendil, palutakse raportis Euroopa Parlamenti aktiivselt kaasata ELi kaubandusabi ühisstrateegia koostamisse.
Lisaks palutakse raportis komisjonil esitada alates 2008. aastast iga kahe aasta tagant Euroopa Parlamendile ELi kaubandusabi järelhindamise aruanne.
Kaubandusabi kohaldamisala
Raportis tunnistatakse, et WTO kaubandusabi töökonna järeldused on väga konstruktiivsed, kuna neis laiendatakse kaubandusabi mõistet ka kaubandusega seotud infrastruktuurile, kaubandusega seotud kohandamisele ja tootmisvõimsuste loomisele.
Seejuures aga tunnistatakse, et komisjoni ja liikmesriikide kohustusi tuleks hinnata lähtuvalt OECD arenguabikomitee andmebaasis esitatud kaubandusabi traditsioonilisest määratlusest, mis hõlmab üksnes kaubanduspoliitikat ja reguleerimist ning kaubanduse arendamist.
WTO kaubandusabi töökonna järeldustes esineb mitmetimõistetavusi, mis ei lase praegu kaubandusabi määratluse osas rahvusvahelise konsensuseni jõuda ja seetõttu ei võimalda praegu püstitada määratlusega piiritletud sihteesmärke.
Pealegi lähtuti ELi esialgsete kohustuste võtmisel vanast OECD arenguabikomitee määratlusest, ning kui nüüd komisjonil ja liikmesriikidel lubatakse nimetatud kohustust uute kaubandusabi kategooriate arvel laiendada, võib see neil võimaldada oma kohustuste täitmiseks muuta antava abi liigitust.
Samas soovitatakse raportis komisjonil esitada kaubandusabi ühisstrateegia konkreetsed meetmed lähtuvalt WTO kaubandusabi töökonna laiendatud määratlusest.
Kui me soovime arenguriikide majanduste edukat integreerumist maailmamajandusega ja kaubandusega seotud kohandamise võimalike kahjulike mõjude leevendamist, on tõepoolest tähtis tegeleda kõigi kõnealuses määratluses kajastatud aspektidega.
Kaubandusega seotud kohandamine
Kaubandusega seotud kohandamiseks antav abi (mille eesmärk on mitte niivõrd kulude kompenseerimine kui just ümberkorraldusprotsessi toetamine) on vajalik muuhulgas soodustuste vähenemisest, tollitulude kaotamisest ja toiduainete netoimportööre mõjutada võivast toiduainete hinnatõusust tulenevate kulude leevendamiseks.
Poliitiliste sekkumismeetmete vajalikkust majandusliku kohanemise tagajärgede leevendamiseks on juba tunnistatud nii ühenduse sisepoliitikas (näiteks globaliseerumisega kohanemise fondi kaudu) kui ka välispoliitikas (näiteks suhkruturu tegevuskavad).
Tõepoolest tegi ka ELi kaubandusvolinik ise 4. veebruaril 2005 ettepaneku luua spetsiaalne kaubanduse kohandamisfond, et „aidata vaestel tulemuslikumalt kaubelda ja leevendada kohanemise sotsiaalseid kulusid”.
Kuigi mitmepoolsel tasandil on olemas kohandamismehhanism Rahvusvahelise Valuutafondi (IMF) kaubandusintegratsioonimehhanismi näol, ei ole see kättesaadav riikidele, kus ei teostata IMFi programme.
Mehhanism toimib laenude kujul ega sobi seetõttu suure võlakoormaga riikidele, ning siiani on ainult kolm riiki saanud nimetatud vahendit kasutada.
Seepärast tehakse raportis ettepanek kaubandusintegratsioonimehhanismi läbivaatamiseks.
Põhimõtted
Tagamaks ELi kaubandusabi puhul abi tulemuslikkust käsitlevate Pariisi põhimõtete järgimist ning lähtumist abi saaja vajadustest, soovitatakse raportis algatada kõigepealt siseriiklikul tasandil protsess, kuhu kaasatakse asjaomased ministeeriumid (sealhulgas kaubandusministeeriumid), rahastajad ja olulise osapoolena erasektor.
Keskseks elemendiks vähimarenenud maade kaubandusabi vajaduste määratlemisel kujuneb ka tugevdatud integreeritud raamistik, mille toimimise eest vastutavad üheskoos IMF, Rahvusvaheline Kaubanduskeskus (ITC), ÜRO kaubandus- ja arengukonverents, ÜRO Arenguprogramm, Maailmapank ja WTO.
Integreeritud raamistiku kaks eesmärki on kaubanduse süstemaatiline integreerimine vähimarenenud maade riiklikesse arengukavadesse ja vaesuse vähendamise strateegiatesse ning abistamine kaubandusega seotud tehnilise abi kooskõlastatud andmisel vastavalt vähimarenenud maade määratletud vajadustele.
ELi kaubandusabi peab toetama muid ELi prioriteete ja väärtusi, seega tuleks kaubandusabi kasutada selliste õigusaktide rakendamise toetamiseks, mis tagavad nii ILO konventsioonides sätestatud põhiliste tööstandardite kui ka keskkonnastandardite täitmise.
Täiendava abi vajadus
Raportis nõutakse arengu- ja kaubanduspoliitika täielikku integreerimist.
Seetõttu on oluline, et kaubandusabi rahastamine lisanduks senisele arenguabile ega lahkneks muudest arenguprioriteetidest.
Selleks et kaubandusabi antaks tõepoolest abisaaja vajadustest lähtuvalt, peab saadaolev abisumma olema kooskõlas kasvava nõudlusega.
Tegelikult võib nõudlus muutuda senisest oluliselt suuremaks: näiteks 2006. aasta novembris toimunud OECD kaubandusabi poliitika arutelu käigus tutvustas Mauritiuse peaministri asetäitja kavasid, mille rahastamine nõuaks 10 aasta jooksul 2 miljardi euro ulatuses kaubandusabi vahendeid.
ELi lubadus suurendada 2010. aastaks arenguabi mahtu 20 miljardi euro võrra ehk 0,56 protsendini sisemajanduse kogutoodangust tähendab seda, et kasvava vajaduse rahuldamiseks peaks saama kasutada suuri summasid.
Täiendavate vahendite vajadus ilmneb veelgi selgemalt, kui arvestada, et komisjoni eesmärk tõsta kaubandusabi maht 2010. aastaks 1 miljardi euroni tähendab lähemal vaatlusel mitte just ülemäära ambitsioonikat kava suurendada abisummat 4 aastaga 150 miljoni euro võrra.
2005. aastal toimunud Hongkongi ministrite konverentsil lubati suurendada integreeritud raamistiku jaoks eraldatavat summat 25 miljoni USA dollari võrra ehk 60 miljoni dollarini, mis on ikkagi vähem kui vajatavad 300 miljonit dollarit.
Sellepärast peaksid komisjon ja liikmesriigid selgitama, kui suure panuse nad integreeritud raamistiku jaoks eraldavad.
Selleks tuleks komisjonil kasutada ja laiendada hiljaaegu kaubandusabi jaoks loodud eelarverida.
Kaubandusabi, majanduskoostöö lepingud ja Doha arengukava
Doha arengukava jaoks ettenähtud kaubandusabi on asjakohane lahutada WTO Doha läbirääkimistevooru kui „ühekordse ettevõtmise” rahastamisest ja see ei tohiks sõltuda läbirääkimiste tulemustest.
Samamoodi ei tohiks praegu AKV riikidega majanduskoostöö lepingute üle peetavate läbirääkimiste raames antav kaubandusabi sõltuda nimetatud läbirääkimiste tulemustest.
Komisjon ja liikmesriigid peaksid enne majanduskoostöö lepingute sõlmimist selgelt näitama, millised summad on AKV riikidele kaubandusabi osutamiseks ette nähtud, et nimetatud riigid saaksid prognoosida, kui suures mahus nad saavad abi nii kaubavahetuse edendamiseks majanduskoostöö lepingute raames kui ka lepingutega seotud kohandamiskulude leevendamiseks.
See aitaks taas koondada tähelepanu majanduskoostöö lepingute arengumõõtmele, mille kõige silmatorkavaks jooneks on siiani olnud selle puudumine.
Kaubandusabi üks keskseid ülesandeid on ka soodustada majanduskoostöö lepingutega ette nähtud piirkondlike kaubandusblokkide moodustamist ning regioonidevahelist ja regioonisisest arenguriikide vahelist kaubavahetust.
7.11.2006
arengukomisjoni ARVAMUS
rahvusvahelise kaubanduse komisjonile
ELi kaubandusabi kohta
( 2006/2236(INI) )
Arvamuse koostaja:
Margrietus van den Berg
ETTEPANEKUD
Arengukomisjon palub vastutaval rahvusvahelise kaubanduse komisjonil lisada oma resolutsiooni ettepanekusse järgmised ettepanekud:
1. rõhutab, et kaubandusabi ( Aid for Trade ) meetmed võivad mängida olulist rolli aastatuhande eesmärkide saavutamises aastaks 2015, edendades arengumaade aktiivset osalemist mitmepoolses kaubandussüsteemis; juhib aga tähelepanu, et ametlikku arenguabi tuleb oluliselt suurendada kuni aastani 2015, kui seda ühist püüdlust tahetakse ellu viia;
2. tuletab meelde, et kaubandusabi peab parandama arengumaade väiketootjate ja ebasoodsas olukorras olevate tootjate turulepääsu; seoses sellega nõuab, et 10% kaubandusabi eelarvest tuleks eraldada nn õiglase kaubanduse abile, mis on kooskõlas Euroopa Parlamendi õiglast kaubandust ja arengut käsitleva 6. juuli 2006. aasta resolutsiooni lõikega 19
Vastuvõetud tekstid ( P6_TA(2006)0320 ). ;
3. on seisukohal, et kaubandusabi pakett peaks sisaldama palju suutlikkuse suurendamise meetmeid ja tehnilist abi, et parandada Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikide võimet teha kindlaks vajadusi ja strateegiaid ning arendada oma pädevust ja tõhusust kaubandusläbirääkimistel, suutlikkust kujundada piirkondlikku kaubanduspoliitikat, eriti lõuna-lõuna suunalises piirkondadevahelises kaubanduses, ning suutlikkust luua kohalikke turge;
4. tunnistab AKV riikide kasvavat muret EÜ hallatava, majanduslike kohandusprogrammide toetuseks antava kaubandusabi meetodite, tulemuslikkuse ja kvaliteedi pärast;
5. tunnistab, et kaubandusabil on oluline osa mitmepoolse kaubanduse liberaliseerimisest tuleneva potentsiaalse kasu maksimumini viimises arengumaade jaoks; rõhutab arenguriikide tootmise ja kaubanduse suutlikkuse suurendamiseks vajalike laiendatud kaubandusabi vahendite tagamise tähtsust, eriti nendes AKV riikides, kus on toimunud traditsiooniliste eelistuste väärtustamise osas oluline langus;
6. nõuab, et kaubandusabi meetmed järgiksid rohkem saajale suunatud lähenemisviisi, võttes arvesse arenguriikide nõudmisi ning parandades abi valdamist; rõhutab, et kaubandusabi peaks olema mittesiduv, kõikehõlmav, piisav, pikas perspektiivis prognoositav ja kättesaadav ning täiendama olemasolevaid programme; soovitab, et olemasolevaid kaubanduseeskirju tuleks samuti lihtsustada ja kasutajasõbralikumaks muuta;
7. rõhutab, et kuna kaubandusabi pakett peaks täiendama olemasolevat arenguabi, ei tohiks uued kaubandusabi lubadused viia juba teisteks arengualgatusteks (nagu tervishoiu- ja haridusprojektid, mis on tugeva majanduse ülesehitamise seisukohalt äärmiselt olulised) eraldatud vahendite ümberpaigutamiseni;
8. nõuab suuremat kooskõlastamist ja sidusust erinevate abiandjate vahel, toetudes erinevates kaubandusabi valdkondades tulemuslikku ja kvaliteetset abi osutavate asjaomaste asutuste tõestatud pädevusele, samuti rohkem läbipaistvust kaubandusega seotud abi eraldamisel; nõuab seetõttu kindlalt kodanikuühiskonna ja erasektori esindajate täielikku kaasamist integreeritud raamistikku;
9. nõuab tungivalt, et EL täidaks kõik oma Doha voorus võetud kohustused vähimarenenud riikide ees, teostades arengupaketi ennetähtaegselt ja kaotades põllumajandustoodete eksporditoetused 2013. aastaks; rõhutab, et EL peab tungivalt nõudma, et teised WTO liikmed täidaksid samuti oma kohustused vähimarenenud riikide ees;
10. märgib, et naised saavad vähem kasu kaubanduse liberaliseerimise ja globaliseerumisega kaasnevatest võimalustest, kuid samal ajal kannatavad nad rohkem nende nähtuste negatiivse mõju tõttu, ning seetõttu nõuab tungivalt, et EL pööraks kaubandusega seotud abiprogrammides erilist tähelepanu sellele, kuidas suurendada naiste võimalusi kaubanduses, eriti rahvusvahelises kaubanduses osaleda;
11. nõuab kindlalt, et majanduskoostöö lepingutest tulenevaid AKV riikide täiendavaid vajadusi tuleb rahastada lisavahenditest; väljendab lisaks kahtlust olemasolevate kaubandusabi väljamaksete mehhanismide tulemuslikkuse üle käesolevate majanduskoostöö lepingute kaudu;
12. palub komisjonil mitte kasutada kaubandusabi selleks, et sundida arenguriike nõustuma kaubandusläbirääkimiste selliste tulemustega, mis on vastuolus nende arenguvajaduste ja prioriteetidega;
13. nõuab EÜ liikmesriikide olemasolevate kaubandusabi programmide läbivaatamist selles osas, mis puudutab majanduskoostöö lepingutega seotud kohandumise valdkonda, et määratleda majanduskoostöö lepingutega seotud kohandumise protsessidele toetuse andmise kõige tõhusam mehhanism;
14. rõhutab, et kiiresti tuleb tegeleda tõhusa kaubandusabi tulemusliku andmise probleemidega nendes AKV riikides, kes on juba seotud ELiga sõlmitud vabakaubanduskokkuleppe rakendamisega (nimelt Botswana, Lesotho, Namiibia ja Svaasimaa, kes on kauplemisel ELiga tollimaksu kohustuse kaotamisega jõudnud poolele teele).
MENETLUS
Pealkiri
ELi kaubandusabi
Menetluse number
2006/2236(INI) ]
Vastutav komisjon
INTA
Arvamuse esitaja(d) istungil teada andmise kuupäev
DEVE 28.09.2006
Tõhustatud koostöö – istungil teada andmise kuupäev
Arvamuse koostaja nimetamise kuupäev
Margrietus van den Berg 28.08.2006
Endine arvamuse koostaja
Arutamine parlamendikomisjonis
2.10.2006
6.11.2006
Vastuvõtmise kuupäev
6.11.2006
Lõpphääletuse tulemused
+:
–:
0:
15
1
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
Margrietus van den Berg, Danutė Budreikaitė, Marie-Arlette Carlotti, Hélène Goudin, Maria Martens, Luisa Morgantini, Horst Posdorf, Feleknas Uca, Elena Valenciano Martínez-Orozco, Anna Záborská
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed
John Bowis, Fiona Hall, Alain Hutchinson, Jan Jerzy Kułakowski, Manolis Mavrommatis, Csaba Őry
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed (kodukorra art 178 lg 2)
Märkused (andmed on kättesaadavad ainult ühes keeles)
MENETLUS
Pealkiri
ELi kaubandusabi
Menetluse number
2006/2236(INI)
Vastutav komisjon loa kinnitamisest istungil teada andmise kuupäev
INTA 28.9.2006
Arvamuse esitaja(d) istungil teada andmise kuupäev
DEVE 28.9.2006
Arvamuse esitamisest loobumine otsuse kuupäev
Tõhustatud koostöö istungil teada andmise kuupäev
Raportöör(id) nimetamise kuupäev
David Martin 18.4.2006
Endine raportöör / Endised raportöörid
Arutamine parlamendikomisjonis
3.10.2006
23.1.2007
27.2.2007
Vastuvõtmise kuupäev
21.3.2007
Lõpphääletuse tulemused
+
-
22
1
1
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
Kader Arif, Graham Booth, Carlos Carnero González, Christofer Fjellner, Béla Glattfelder, Ignasi Guardans Cambó, Eduard Raul Hellvig, Jacky Henin, Syed Kamall, Ģirts Valdis Kristovskis, Marusya Ivanova Lyubcheva, Erika Mann, David Martin, Georgios Papastamkos, Godelieve Quisthoudt-Rowohl, Tokia Saïfi, Peter Šťastný, Daniel Varela Suanzes-Carpegna, Zbigniew Zaleski
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed
Danutė Budreikaitė, Elisa Ferreira, Małgorzata Handzlik, Jens Holm, Eugenijus Maldeikis, Zuzana Roithová
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed (kodukorra art 178 lg 2)
Sepp Kusstatscher, Corien Wortmann-Kool
Esitamise kuupäev
28.3.2007
Märkused (andmed on kättesaadavad ainult ühes keeles)
