P6_TA(2006)0060
Iraani vastandumine rahvusvahelisele üldsusele
B6-0096 , 0099 , 0102 ja 0103/2006
Euroopa Parlamendi resolutsioon erimeelsuste kohta Iraani ja rahvusvahelise üldsuse vahel
Euroopa Parlament,
–
võttes arvesse oma 13. oktoobri 2005. aasta Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2005)0382 .
ja 17. novembri 2005. aasta Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2005)0441 .
resolutsioone Iraani kohta;
–
võttes arvesse 30. ja 31. jaanuari 2006. aasta üldasjade nõukogu järeldusi;
–
võttes arvesse Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri (IAEA) juhatuse 24. septembri 2005. aasta ja 4. veebruari 2006. aasta resolutsioone tuumarelva leviku tõkestamise lepingu kaitsemeetmete kokkuleppe rakendamise kohta Iraani Islamivabariigis;
–
võttes arvesse IAEA juhatuse 2. septembri 2005. aasta ja 18. novembri 2005. aasta aruandeid tuumarelva leviku tõkestamise lepingu kaitsemeetmete kokkuleppe rakendamise kohta Iraani Islamivabariigis;
–
võttes arvesse 1968. aasta tuumarelva leviku tõkestamise lepingut, eriti lepingu artiklit IV, kus sätestatakse, et "midagi lepingus ei saa tõlgendada nii, et see vähendaks kõikide lepinguosaliste võõrandamatut õigust arendada teaduslikku uurimistööd, tuumaenergiat toota ja kasutada rahuotstarbel ilma diskrimineerimata ja kooskõlas lepingu artiklitega I ja II";
–
võttes arvesse E3/ELi 13. jaanuari 2006. aasta avaldust ja Ühendkuningriigi välisministri Jack Straw avaldust, mille ta tegi pärast Hiina, Prantsusmaa, Saksamaa, Venemaa, Ühendkuningriigi ja Ameerika Ühendriikide välisministrite ning Euroopa Liidu kõrge esindaja kohtumist Londonis 30. jaanuaril 2006. aastal;
–
võttes arvesse 15. novembril 2004. aastal Iraani Islamivabariigi (Iraani) ning Ühendkuningriigi, Prantsusmaa ja Saksamaa (E3) vahel sõlmitud Pariisi kokkulepet, ning Iraani 1. augusti 2005. aasta otsust taaskäivitada uraani töötlemine, mis on vastuolus Pariisi kokkuleppega;
–
võttes arvesse ÜRO Peaassamblee 11. jaanuaril 2006. aastal toimunud 60. istungil vastu võetud resolutsiooni järelmeetmete kohta tuumadesarmeerimise kohustustele, mille osas saavutati kokkulepe 1995. ja 2000. aasta tuumarelva leviku tõkestamise lepingu osapoolte läbivaatamise konverentsil,
–
võttes arvesse kodukorra artikli 103 lõiget 4,
A.
arvestades, et Iraani president Ahmadinejad eitas oma avalduses Iisraeli õigust eksisteerida ning eitas holokausti tegelikkust;
B.
arvestades, et IAEA peadirektor Mohammed El Baradei on mitmel korral väljendanud oma tõsist muret ning on teatanud, et IAEA ei suuda endiselt, pärast kaks ja pool aastat kestnud põhjalikke inspekteerimisi ja uurimist, selgitada mõningaid tähtsaid küsimusi;
C.
arvestades, et Iraan otsustas 1. augustil 2005 taaskäivitada uraani töötlemise, mis on vastuolus Pariisi kokkuleppes sisalduvate kohustustega ja arvestades, et Iraan taaskäivitas 8. augustil 2005 uraani töötlemise uraanitöötlusrajatises Isfahanis ning võttis 10. jaanuaril 2006 meetmeid uraani rikastamisega seotud tegevuse taaskäivitamiseks;
D.
arvestades, et IAEA 4. veebruari 2006. aasta resolutsioonis väljendatakse umbusku Iraani tuumaprogrammi rahumeelsetesse eesmärkidesse ning nenditakse, et Iraani täielik läbipaistvus, mille oleks pidanud saavutama juba varem, on IAEAle lahendamata küsimuste selgitamiseks hädavajalik;
E.
arvestades, et IAEA väljendas taas oma muret Iraani tuumaprogrammi mitme levikutundliku aspekti jätkuva mittemõistmise pärast;
F.
arvestades, et IAEA on korduvalt nõudnud Iraanilt koostööd aruannetele vastamisel, pakkudes erinevaid lahendusi, sealhulgas uraani rikastamist Venemaal, kuid Iraan ei ole ettepanekute kohta oma selgeid seisukohti edastanud;
G.
arvestades, et 2005. aasta novembris teatas IAEA peadirektor, et Iraani valduses on dokument, mis käsitleb väikestes kogustes uraanheksafluoriidi (UF6) metalliks redutseerimise protsessinõudeid ning rikastatud, loodusliku ja vaesestatud uraanimetalli valu ja töötlemist poolkerakujulisse vormi, mis IAEA andmetel on tuumarelva koostisosade tootmisega seotud protsess;
H.
arvestades, et Hiina, Prantsusmaa, Saksamaa, Venemaa, Ühendkuningriigi ja Ameerika Ühendriikide välisministrid ning ELi kõrge esindaja leppisid 30. jaanuaril 2006. aastal kokku, et IAEA erakorraline juhatuse koosolek peaks ÜRO Julgeolekunõukogule aru andma, kes lükkaks kogu tegevuse edasi IAEA peadirektori aruandeni juhatuse 6. märtsi 2006. aasta koosolekul ja mistahes sellel koosolekul vastuvõetava IAEA resolutsioonini;
I.
arvestades, et Iraani valitsus teatas 5. veebruaril 2006, et peatab kogu vabatahtliku koostöö IAEAga ja ei luba edaspidi IAEA etteteatamata inspekteerimisi Iraani tuumarajatistes, mida võimaldab tuumarelva leviku tõkestamise lepingu lisaprotokoll, ning lisaks teatas 6. veebruaril 2006, et kõrvaldab rajatistelt ja tuumaseadmetelt IAEA jälgimiskaamerad ja plommid;
J.
arvestades, et viimane 2005. aasta tuumarelva leviku tõkestamise lepingu läbivaatamise konverents ei suutnud tugevdada tuumarelvade ja teiste massihävitusrelvade leviku ohu vastast mitmepoolset algatust;
K.
arvestades, et ELi suhted Iraaniga on tuginenud kolmeosalisele lähenemisele, mida iseloomustavad kaubandus- ja koostöölepingu sõlmimise läbirääkimised, poliitiline dialoog ja inimõiguste alane dialoog ning arvestades, et poliitiline dialoog on praeguse kriisi tõttu peatatud,
1.
väljendab taas oma hukkamõistu president Ahmadinejadi Iisrali vastu suunatud ähvardavate märkuste tõttu, mis ei tugevda usku Iraani valitsuse kavatsustesse võtta endale rahumeelne ja konstruktiivne roll Lähis-Idas; kritiseerib seetõttu president Ahmadinejadi hiljutist Süüria visiidi ajal toimunud kohtumist Palestiina Islami Džihaadi esindajatega ning nõuab, et Iraan lõpetaks viivitamatult terrorirühmituste toetamise;
2.
väljendab sügavat muret Iraani käesoleva suhtumise pärast Iraani tuumaprogrammi, eriti mitmetelt tuumaseadmetelt plommide eemaldamisse ja otsusesse jätkata rikastamisega seotud tegevus;
3.
toetab IAEA juhatuse 4. veebruari 2006. aasta resolutsiooni, milles kritiseeritakse Iraani IAEA soovituste täitmata jätmise pärast ja rõhutatakse sellest tingitud umbusku Iraani tuumaenergiaprogrammi rahumeelsetesse eesmärkidesse;
4.
toetab IAEA 4. veebruari 2006. aasta resolutsioonis esitatud palvet IAEA peadirektorile anda aru ÜRO Julgeolekunõukogule kõigi IAEA poolt selles küsimuses vastu võetud aruannete ja resolutsioonide kohta ja neid edasi arendada;
5.
leiab, et vastavalt IAEA 24. septembri 2005. aasta resolutsioonile peab Iraan täielikult ja jäädavalt peatama kogu uraani rikastamise ja ümbertöötlemisega seotud tegevuse, kaaluma uuesti raske vee aeglustiga reaktori ehitamist ning ratifitseerima kiiresti ja jõustama täies ulatuses lisaprotokolli ja kokkuvõttes rakendama läbipaistvust tagavad meetmed, mida nõuab IAEA peadirektor;
6.
rõhutab, et Iraanil on tuumarelva leviku tõkestamise lepingu artikli IV kohaselt õigus arendada tuumaprogrammi ning toetab E3 ja teiste rahvusvaheliste partnerite algatusi ning ettepanekuid arendada koostööd Iraaniga rahumeelse tuumaenergia valdkonnas; samas kordab üleskutset Iraani valitsusele hoiduda mistahes riikide mistahes ähvardamisest ja austada ÜRO põhikirja põhimõtteid;
7.
leiab, et ÜRO Julgeolekunõukogu kaasamine vastavalt IAEA ettepanekule on vajalik samm praeguse olukorra hindamiseks ja nõustub nõukogu järeldustega tugevdada IAEA rolli; on arvamusel, et see samm peaks välistama praeguse olukorra edasist halvenemist; kutsub ELi liikmesriike tõhusalt koordineerima oma algatusi IAEAs ja ÜROs;
8.
kinnitab, et see küsimus tuleb lahendada kooskõlas rahvusvahelise õiguse normidega ja on seisukohal, et see nõuab Iraani valitsuse koostööle ja läbipaistvusele suunatud lähenemisviisi IAEA suhtes; toetab sellega seoses E3 kohustust tõkestada tuumarelvade levikut ja kutsub kõiki asjaomaseid pooli tegema jõupingutusi, et jõuda enne IAEA peadirektori järgmist aruannet 6. märtsil 2006 tuumavaidluse lahendamiseni;
9.
rõhutab, et on oluline teha koostööd USA, Venemaa, Hiina ja mitteühinenud riikidega, et arvesse võtta täiendavaid meetmeid ning saavutada Iraaniga tema tuumarajatisi ja nende kasutamist ning Iraani julgeolekuküsimusi puudutav üldine kokkulepe;
10.
kutsub Iraani tõsiselt kaaluma Venemaa uraanirikastusprotsessi ettepanekut, mida toetab ka E3, mis võimaldaks Iraanil tuumaprogrammi arendada mitmepoolsete suhete raamistikus; leiab, et sellist lahendust tuleb arvestada kui ettepanekut praeguste eeskirjade parandamiseks kõikide huvitatud riikide jaoks IAEA kontrolli all, ning kutsub Euroopa Liitu toetama selliseid ettepanekuid, nagu on esitanud näiteks ÜRO kõrgetasemeline ekspertgrupp, luua uraani rikastamise mitmepoolne administratsioon, näiteks Lähis-Ida piirkonna jaoks, et jaotamine toimuks IAEA kontrolli all;
11.
avaldab sügavat kahetsust, et kõik 2005. aasta püüdlused saavutada tuumadesarmeerimisel edu, tuumarelva leviku tõkestamise lepingu läbivaatamine ja ÜRO reformi käsitlev tippkohtumine ebaõnnestusid;
12.
kiidab IAEA peadirektorit ja sekretariaati professionaalsete ja erapooletute jõupingutuste eest kaitsemeetmete kokkuleppe rakendamisel Iraanis; rõhutab, et Julgeolekunõukogu kaasamine ei lõpeta IAEA praegusi kohustusi ja nõuab tungivalt, et Iraan lubaks IAEA-l jätkata täielikku kontrollimis- ja inspektsioonitegevust;
13.
kutsub Iraani üles kasutama riigi võimsaid energiavarusid ja tehnoloogilisi teadmisi, et investeerida taastuva energia arendamisse ning fossiilse energia kaasajastatud ja ratsionaalsesse kasutamisse;
14.
on seisukohal, et massihävitusrelvade vaba tsooni loomiseks Lähis-Idas võib saada oluline samm selle piirkonna riikide turvaprobleemide lahendamisel;
15.
kutsub komisjoni üles rakendama kogu tegevust, mis kaasatakse Euroopa demokraatia ja inimõiguste algatuse raamesse, et parandada sidemeid ning koostööd Iraani kodanikuühiskonna, sõltumatu meedia ja demokraatliku opositsiooniga ning lisaks toetada koos Euroopa Parlamendiga demokraatiat ja inimõiguste järgimist Iraanis;
16.
teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile, liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele ning Iraani Islamivabariigi ja kõikide käesolevas resolutsioonis nimetatud riikide valitsustele ja parlamentidele, IAEA peadirektorile ja ÜRO peasekretärile.
