P6_TA(2009)0191
Toiduainete hinnad Euroopas
A6-0094/2009
Euroopa Parlamendi 26. märtsi 2009. aasta resolutsioon toiduainete hindade kohta Euroopas ( 2008/2175(INI) )
Euroopa Parlament
, –
võttes arvesse EÜ asutamislepingu artiklit 33;
–
võttes arvesse komisjoni 9. detsembri 2008. aasta teatist "Toiduainete hinnad Euroopas" (KOM (2008)0821);
–
võttes arvesse oma 20. oktoobri 2007. aasta uurimust pealkirjaga "Tootjahindade ja tarbijate makstud hindade erinevus";
–
võttes arvesse komisjoni 28. novembri 2006. aasta uurimust pealkirjaga "Euroopa toiduainetetööstuse konkurentsivõime.
Majanduslik ja õiguslik hinnang";
–
võttes arvesse komisjoni 20. mai 2008. aasta teatist "Toimetulek toiduainete kerkivate hindade probleemiga – ELi tegevussuunad" ( KOM(2008)0321 );
–
võttes arvesse oma 19. veebruari 2008. aasta deklaratsiooni Euroopa Liidus tegutsevate suurte selvehallide jõupositsiooni kuritarvitamise uurimise ja selle vastu võitlemise kohta Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2008)0054 .
;
–
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee 7. aprilli 2005. aasta arvamust pealkirjaga "Suured jaemüügiketid: suundumused ning nende mõju talunikele ja tarbijatele" ELT C 255, 14.10.2005, lk 44.
;
–
võttes arvesse komisjoni 22. jaanuari 1997. aasta rohelist raamatut pealkirjaga "Vertikaalpiirangud EÜ konkurentsipoliitikas"( KOM(1996)0721 );
–
võttes arvesse oma 25. oktoobri 2007. aasta resolutsiooni sööda ja toiduainete hinnatõusu kohta ELT C 263 E, 16.10.2008, lk 621.
;
–
võttes arvesse praegu toimuvat ühise põllumajanduspoliitika läbivaatamist;
–
võttes arvesse kodukorra artiklit 45;
–
võttes arvesse põllumajanduse ja maaelu arengu komisjoni raportit ( A6-0094/2009 ),
A.
arvestades, et Euroopa Liitu ja kogu maailma tabas hiljuti toiduainete hindade tugev kõikumine, millega osaliselt kaasnes toiduainete hindade järsk tõus, millel on kahene mõju põllumajandussektorile, sest mõned saavad hinnatõusust kasu, samas kui teiste – peamiselt karjakasvatuse ja toiduainete töötlemise poolelt – kulud tunduvalt suurenevad;
B.
arvestades, et väetiste ja taimekaitsevahendite hindade tõusu tagajärjel on toimunud ka põllumajanduslike tootmiskulude järsk tõus; arvestades, et ehkki tootjahinnad on praegusel ajal järsult langenud, ei vähene tootmiskulud samas ulatuses ega samas tempos;
C.
arvestades, et põllumajandustoodete hindade alanemine ilma tootmiskulude vähenemiseta muudab põllumajandustootjate rahalise olukorra äärmiselt ebakindlaks, ning paljud neist loobuvad tootmisest, sest see ei tasu ennast ära;
D.
arvestades, et mitmetes liikmesriikides on ilmnenud, et suurtootjad on määranud samadele toodetele väga erinevad hinnad;
E.
arvestades, et kogu Euroopa Liidus on täheldatud olulisi erinevusi tarbija- ja tootjahindade vahel, mida teatud juhtudel ei saa seletada toodete töötlemise, turustamise ja müügiga seotud kuludega;
F.
arvestades, et hindade ja nende kujunemise analüüsimisel on vaja arvesse võtta kogu tarneahelat; arvestades, et toiduainete sektor on killustunud ja tarneahel väga keeruline, hõlmates arvukalt vahendajaid;
G.
arvestades, et teatud suured töötlejad on viimaste aastate jooksul suurendanud oma turuosa;
H.
arvestades, et viimastel aastatel on täheldatud nii toiduainete tarneahela konkurentsiskeemi olulist muutumist kui ka toiduainete tootjate ning hulgi- ja jaemüüjate koondumisastme suurenemist;
I.
arvestades, et kogu EList saadud tõendite põhjal on alust arvata, et suured selvehallid kasutavad oma ostuvõimet, et suruda tarnijatele peale vastuvõetamatult madalaid hindu ning ebaõiglasi tingimusi; arvestades, et kogu ELis muutuvad suured jaemüüjad järjest kiiremini nn väravavalvuriteks, sest nad kontrollivad põllumajandustootjate ja teiste tarnijate juurdepääsu tarbijatele;
J.
arvestades, et tarbijahinnad ELis on keskmiselt viis korda kõrgemad kui põllumajandustootjatele makstavad hinnad; arvestades, et viiskümmend aastat tagasi said Euroopa põllumajandustootjad endale umbes pool jaehinnast, kuid praeguseks on see osa järsult langenud palju madalamale tasemele, kusjuures toiduainete töötlemise aste on oluliselt tõusnud,
K.
arvestades, et kuigi ühise põllumajanduspoliitika aastaid kestnud rahastamine on panustanud tarbijahindade alandamisse, on märkimisväärne, et hinnad, mida tarbija maksab, on siiski endiselt kõrged ega ole langenud, ehkki hinnad põllumajandussektoris on alanenud;
L.
arvestades, et ELi omavarustatuse kõrge tase on strateegilise tähtsusega; arvestades, et selles kontekstis tuleb püüda saavutada ELi esmatootjate tugev positsioon, sest nemad tagavad meie varustamise toiduainetega,
M.
arvestades, et põllumajandustootjate ning ülejäänud tarneahela läbirääkimispositsioonide ebasümmeetria avaldab põllumajandussektoris tootjamarginaalidele tugevat survet,
1.
on seisukohal, et vastavalt EÜ asutamislepingule on ELi avalikes huvides säilitada tootja- ja tarbijahindade sobiv tase ning tagada õiglane konkurents, eriti selliste strateegiliste kaupade osas nagu põllumajandustooted ja toiduained;
2.
usub, et konkurentsi tingimustes on võimalik pakkuda tarbijatele toiduaineid konkurentsivõimelise hinnaga, samuti tagada põllumajandustootjatele püsiv sissetulek hindade kaudu, mis katavad tootmiskulud, ja mõistlik tasu oma töö eest ning samuti kvaliteetsete toiduainetega varustamise kindlus;
3.
on seisukohal, et hindade ülekandemehhanismi ning tootja- ja tarbijahindade erinevust mõjutab lai tegurite spekter; mainib nende tegurite seas muu hulgas tarneahelas osalejate, näiteks töötleva tööstuse, hulgi- ja jaemüüjate turukäitumist, muude kui põllumajanduslike kulude osa (näiteks energia ja tööjõud), õiguslikke ja reguleerivaid raamistikke, toodete riknevat olemust, toodete töötlemis-, turustamis- ja käitlemisastet ning tarbijate ostueelistusi;
4.
on seisukohal, et hindade ülekandemehhanismi ning tarbija- ja tootjahindu kõige rohkem mõjutavatest teguritest on kõige otsustavama tähtsusega kasvav koondumine toiduainete kogu tarneahela ulatuses, toiduainete töötlemise aste ja muude väliste kulutegurite hindade tõus ning põllumajandusliku kaubaga spekuleerimine; kinnitab seetõttu, et turukorraldusmeetmed on olulised ning praeguses olukorras vajalikumad kui kunagi varem;
5.
nõustub komisjoni seisukohaga, et nõudluse ja pakkumisega seotud arengud ning puudused toiduainete tarneahela toimimises on tugevalt mõjutanud toiduainete hindade tõusu; rõhutab sealjuures, et ka spekulatsioonid finantsturgudel on hinnakujundusmehhanismi moonutuste tekkimisele oluliselt kaasa aidanud;
6.
kutsub komisjoni üles võimalikult kiiresti korraldama uuringut kasumimarginaali jaotumise kohta tootmis- ja turustusahelas, mis Euroopa Parlamendi põllumajanduse ja maaelu arengu komisjoni varasema, eelarvemenetluse käigus tehtud ettepaneku alusel nähti ette 2009. aasta eelarves; peab uuringut esimeseks sammuks kõnealuse ahela läbipaistvuse edendamiseks;
7.
avaldab kahetsust järkjärgulise loobumise üle ELi sekkumismeetmetest põllumajandusturul, sest see mõjutab oluliselt hindade tugevat kõikumist; on arvamusel, et tootjatele püsivama sissetuleku ja tarbijatele taskukohasemate hindade tagamiseks on vajalik võtta kasutusele uued turukorraldusmeetmed;
8.
on arvamusel, et ühise põllumajanduspoliitika turukorraldusmeetmete raames on vajalik tagada stabiilsus põllumajandussektoris ja põllumajanduslike toiduainete turul ning säilitada mõistlike hindadega ELi jätkusuutlik põllumajanduslik tootmine, et vältida lõpphindade ning tootmistegurite äkilisi muutusi;
9.
on arvamusel, et kuigi ELi ja USA tootlikkuse võrdlemine on komisjoni poolt täiesti kohane, ei saa see olla absoluutne alus ELi toiduainetetööstuse (eelkõige põllumajandusliku tootmise ja töötlemise) ideaalse tootlikkuse mõõdupuuks; rõhutab, et ELi ja USA põllumajandustootmine ja toiduainetetööstus erinevad oluliselt nii hõlmatud kaupade ja valdkondade kui ka olemasolevate tingimuste ning kehtivate eeskirjade poolest;
10.
on arvamusel, et esmase põllumajandussektori konkurentsivõime ja innovatsioonisuutlikkuse tugevdamist tuleb soodustada, sest see annab esmatootjatele rohkem võimalusi oma majandustegevuse mitmekesistamiseks ja vähendab sõltuvust tootmis- ja turustusahela muudest lülidest;
11.
on arvamusel, et põllumajandustoodete pakkumise koondumine tootjate organisatsioonidesse, ühistutesse või samalaadsetesse ühendustesse võimaldaks uuesti määratleda nende osakaalu toiduahelas, tugevdades põllumajandustootjate läbirääkimispositsioone, andes nende toodetele suuremat lisandväärtust ning võimaldades turustuskanaleid tarbijatele lähemale viia;
Toiduaineteturu ebatäiuslikkus
12.
juhib tähelepanu asjaolule, et suur turuvõim on eriti kasumlik põllumajandustoodete ja toiduainete sektoris, arvestades ühest küljest põllumajandusliku pakkumise puuduvat hinnapaindlikkust ja teisest küljest tarbijanõudlust;
13.
väljendab muret seoses mõningate kaubandustavadega, nt kaupade müümine alla omahinna, mille eesmärk on suurendada selvehallide külastuste arvu; toetab alla omahinna müümise keelamist ja toetab liikmesriike, kes on sellised meetmed juba kehtestanud; soovib, et EL tõrjuks aktiivsemalt selliseid agressiivseid hinnameetmeid ja samuti muid konkurentsivastaseid tavasid nagu toodete seostamine või muu turgu valitseva seisundi kuritarvitamine;
14.
on arvamusel, et kuludest madalamaid hindu, mis iseenesest pole ühelegi ettevõtjale kasulikud, suudavad lühikese aja jooksul säilitada vaid suured (mitmekesise tootevalikuga) ettevõtjad ja ainult selleks, et sundida konkurente turult lahkuma; arvab, et pikaajaliselt ei tule sellised tavad kasuks ei tarbijatele ega turule;
15.
väljendab muret ka muude juhtude pärast, kus kaubandusettevõtjad kasutavad oma turuvõimu, nt liiga pikad maksetähtajad, tootenimekirjamaks, tasu kauba hea paigutuskoha eest, ähvardused toodangu nimekirjast kustutamise kohta, tagasiulatuvad allahindlused juba müüdud kaupadele, jaemüüja reklaamikulude põhjendamatu hüvitamine ning ainuõigusliku varustamise nõue;
16.
rõhutab, et mõnedes liikmesriikides on ostu- ja müügiturg sageli võrdselt koondunud, mis suurendab veelgi turgu moonutavat mõju;
17.
rõhutab, et seoses ühise põllumajanduspoliitika reformi ja eelkõige toetuse lahutamisega toodangust mõjutavad põllumajandustootjate tootmisotsuseid rohkem turusignaalid, mida ei tohi moonutada liigne koondumine jaemüügisektoris; usub, et toiduainete impordi kasv ELis vähendab tõenäoliselt põllumajandustootjale makstavat hinda;
18.
juhib tähelepanu asjaolule, et jaemüüjad võivad ära kasutada selliseid märgistusi nagu "õiglane kaubandus", et suurendada oma kasumimarginaali; kutsub seetõttu üles töötama välja kogu ELi hõlmavat õiglase kaubanduse toetus- ja arengustrateegiat, et piirata nimetatud äritavasid ja kontrollida selliste märgistuste kasutamist;
19.
möönab, et turu koondumise mõju tulemusena toiduainete tarneahela eri tasanditel võivad toiduainete hinnad langeda lühikese aja jooksul, kuid keskpika ja pika aja jooksul tuleks tähelepanu pöörata sellele, kuidas vältida vaba konkurentsi kahjustamist, väiketootjate turult lahkumist ja tarbijate valikuvõimaluse piiramist;
20.
juhib tähelepanu asjaolule, et paljud toiduainetesektori väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad (VKE) on eriti ohustatud, kui nad sõltuvad suures osas ühest suurest ettevõtjast; märgib, et toiduainete tarneahela suurettevõtjad kasutavad sageli nn kõige madalama hinna võistlust paljude tarnijate vahel ja äritegevuse jätkamiseks on väikesed äriühingud sunnitud kärpima kulusid ja marginaale, mis tähendab põllumajandustootjale madalama hinna maksmist, väiksemaid turulepääsu võimalusi ja turustuskanaleid VKEde jaoks ning töötajate arvu vähendamist ja halvema kvaliteediga tooteid tarbijatele;
21.
on mures toiduainetega spekuleerimise suurenemise pärast finantsturgudel; palub komisjonil alustada selle küsimuse uurimist; ootab põllumajandusliku toiduainetetööstuse konkurentsivõimega tegeleva kõrgetasemelise töörühma järeldusi ja julgustab seda rühma tegema ettepanekuid tõhusate meetmete kohta turu tasakaalustamiseks;
22.
suhtub reservatsioonidega komisjoni järeldustesse, mille kohaselt spekuleerimine finantsturgudel pole hindade kujunemist oluliselt mõjutanud; on seisukohal, et komisjon peaks astuma samme põhilise põllumajandustoorme futuurituru järelevalve tugevdamiseks;
23.
on arvamusel, et komisjon piirdub praegu kättesaadavate andmete ühekülgse esitamisega, sest ei võta arvesse spekulatiivsete investeeringute võimalikku mõju futuuriturule, sealhulgas:
–
hinnatõusu lõpptarbija (tootja ja tarbija) jaoks, mille põhjuseks on hindade kujunemisega seotud ebaõigete ootuste tekitamine,
–
takistuste loomist uutele ja väikestele tootmisettevõtjatele, kes sõltuvad põllumajandustoodetest, ja nende ebakindluse suurenemist, mille tõttu võivad tekkida tõrked turgudele pääsemisel ning takistused konkurentsi tugevdamise meetmete rakendamisel teatud turgudel,
–
põllumajandustoodete müügi turuülejäägi (sotsiaalselt ja geograafiliselt) ebaõiglast ümberjaotamist, mis on kahjulik põllumajandustootjatele ning kasulik vahendajatele ja spekuleerijatele;
24.
rõhutab, et vastupidiselt komisjoni hinnangule on veelgi tungivam vajadus kaaluda uute eeskirjade kehtestamist futuuriturgude jaoks, sest on saadud andmeid selle kohta, et spekuleerimine häirib juba põhitoiduainete hindade kujunemist ning seetõttu ka sellest sõltuvate turgude toimimist ja tootmisettevõtjate tegevust;
25.
on seisukohal, et komisjon on viimase viie aasta jooksul järelevalvet kartellide üle tugevdanud nii paremate konkurentsialaste õigusaktide algatamise kui ka kehtivate õigusaktide rakendamise abil; on seisukohal, et sellistel meetmetel nagu leebem kohtlemine, vaidluste lahendamise menetlus ja kohtulikus uurimises kasutatav infotehnoloogia on olnud oluline osa; on siiski seisukohal, et selliste meetmete sisu ja nende rakendamist liikmesriikide poolt võiks veel parandada;
26.
juhib konkurentsivoliniku tähelepanu eespool nimetatud Euroopa Parlamendi deklaratsioonile Euroopa Liidus tegutsevate suurte selvehallide jõupositsiooni kuritarvitamise uurimise ja selle vastu võitlemise kohta; väljendab pettumust selle üle, et komisjon pole deklaratsioonis esitatud ettepanekuid arvesse võtnud; nõuab sellega seoses turukoondumise ja kartellide moodustamise uurimist jaemüügiturul ning sanktsioonide kehtestamist ebaseadusliku tegevuse eest;
27.
palub komisjonil esitada oma aastaaruannetes analüüsid tootja- ja tarbijahindade erinevuse, liikmesriikide vaheliste hinnaerinevuste ja eri põllumajandustoodete hinnaerinevuste kohta;
28.
märgib, et suurettevõtlus tekitab selgeid ja üldtuntud majanduslikke hüvesid (mitmekülgsuse- ja mastaabisääst), mis tagavad kulude ja sellega seoses hindade alanemise; rõhutab siiski, et toiduainete tarneahela parendamiseks võetud meetmed peaksid soodustama ka tõhusate süsteemide (nt tootmisrühmad, võrgustikud ja tootmisharudevahelised organisatsioonid) loomist, et võimaldada põllumajandussektoril neist eelistest kasu saada, eesmärgiga aidata järgmiste tasandite ettevõtjatel nende kasumimarginaali survele vastu seista;
29.
väljendab sügavat muret selle üle, et komisjon jätab oma eespool nimetatud teatises toiduainete hindade kohta Euroopas, mis annab ülevaate peamistest konkurentsi kahjustavatest tavadest toiduainete tarneahelas, nimetamata turgu valitseva seisundi kuritarvitamise, mida täheldatakse nii jaemüügi- kui teatud määral ka hulgimüügiturul; on arvamusel, et konkurentsivastane käitumine, mida suure turuosaga ettevõtjad praegu harrastavad, nagu ainuõiguslepingute sõlmimine või toodete kohustuslik seostamine, kujutab endast suurt tagasilööki õiglasele konkurentsile toiduainete tarneahelas;
Euroopa Liidu roll
Turu kõikumistele reageerimine
30.
toetab komisjoni otsust luua tõhus ELi turujärelevalvesüsteem, mis oleks suuteline registreerima hinnasuundumusi ja tootmissisendite kulusid kogu tarneahelas; on veendunud, et selline süsteem peaks tagama läbipaistvuse ja võimaldama samalaadsete toodete piiriülest võrdlemist; on seisukohal, et see süsteem tuleb luua tihedas koostöös Eurostati ja riiklike statistikaametitega ning see peaks tegema koostööd Euroopa tarbijakeskuste võrgustikuga; tuletab meelde põhimõtet, et lisakulud ja -koormus tuleb hoida mõistlikes piirides;
31.
kutsub komisjoni üles looma ühenduse õiguslikku raamistikku, mis hõlmaks muude meetmete hulgas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. juuni 2000. aasta direktiivi 2000/35/EÜ (hilinenud maksmisega võitlemise kohta äritehingute puhul) EÜT L 200, 8.8.2000, lk 35.
põhjalikku läbivaatamist ja soodustaks tasakaalustatud suhete saavutamist eri osalejate vahel toidu tarneahelas, takistaks kuritarvitamist ja edendaks kasumimarginaalide õiglasemat jaotamist;
32.
kutsub siseriiklikke ja ELi tasandi konkurentsiameteid üles uurima ja hindama tarbijahindu kogu Euroopa Liidus, et tagada konkurentsieeskirjade täitmine ning määrata väärtuste ahelat kujundavate eri osalejate vastutus; rõhutab, et hindade lühiajaline alanemine tuleks kiiresti üle kanda tarbijale, samas kui hindade tõusu peaks kiiremini üle kandma tootjatele;
33.
märgib, et kulustruktuuri suuremat läbipaistvust võib saavutada kogu ELi hõlmava andmebaasi loomisega, mis oleks kodanikele kergesti ligipääsetav ja kus oleksid toodete ja tootmissisendite võrdlushinnad, samuti teave energia, töötasu, rendi, maksude ning lõivude kulude kohta kogu ELis; palub komisjonil kavandada selline elektrooniline süsteem, mis põhineks olemasolevatel riiklikel mudelitel, näiteks Prantsusmaa hinnajälgimissüsteemil "observatoires des prix"; on lisaks seisukohal, et samuti on vajalik luua koostöös ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooniga põllumajandustoodete, tootmissisendite ja toiduainete hindade rahvusvaheline jälgimiskeskus, et neid andmeid paremini jälgida rahvusvahelisel tasandil;
34.
kutsub tootmis- ja turustusahelas osalejaid üles ühiselt välja töötama häid tavasid või tulemustabeleid, et edendada hinnakujunduse läbipaistvust põllumajandustoodete puhul;
35.
kutsub liikmesriikide asutusi ja komisjoni üles üksikasjalikult uurima ja analüüsima põllumajandustootja hinna ja lõpliku tarbijahinna vahelist hindade ülekannet ja marginaale, samuti analüüsima selvehallide olukorda ja arvu ning käivet, lisaks sellele logistika ja energiatarbimise erikulu; kutsub liikmesriikide asutusi ja komisoni üles uurima, kas turgu valitseva seisundi kindlaksmääramise kriteeriumid on ikka veel asjakohased, võttes arvesse jaemüügiturul toimunud arenguid; nõuab komisjoni toiduainete tarneahelaga tegeleva töörühma taasloomist, mis teeks koostööd riiklike konkurentsiametitega;
36.
märgib, et oma- ja müügihinna erinevuse üks põhjusi on tasakaalu puudumine toidu tarneahelas ja et ELil puuduvad sellele vaatamata piisavad meetmed tootjaorganisatsioonide, nagu ühistute ja teiste ühenduste toetamiseks, et edendada pakkumiste koondumist; palub komisjonil töötada välja meetmed nende organisatsioonide tugevdamiseks nii ühise põllumajanduspoliitika kui ka teiste ELi poliitikavaldkondade raames, mis aitaksid turukorraldust edasi arendada ja tugevdada tootjate läbirääkimispositsioone toidu tarneahela muude osalejate suhtes;
37.
teeb ettepaneku, et riiklikud konkurentsiametid, kellel on ühenduse õigusaktide kohaselt oluline roll toiduainete tarneahela kõigi tasandite konkurentsi järelevalves, tugevdaksid oma koostööd tootmiskulude ja turustamise järelevalve alal ning seda koordineeriks komisjon avatud koordineerimismeetodi abil, et tagada siseturu nõuetekohane toimimine;
38.
peab otstarbekaks vahetada rohkem teavet Euroopa konkurentsivõrgustiku kaudu ning võimalusel kooskõlastada liikmesriikide meetmed, mis on ette nähtud ELis tegutsevate konkurentsieeskirju rikkuvate ettevõtjate käitumise uurimiseks, võttes arvesse, et jaemüügiturgu mõjutavad eelkõige riikide õiguslikud, majanduslikud, poliitilised ja kultuurilised tegurid;
39.
nõuab riiklike tegevuskavade toetamist Lissaboni strateegia raames, mille eesmärk on vähendada ja kõrvaldada põhjendamatud regulatiivsed sekkumised jaemüügiturul, mis piiravad tarbija kulul konkurentsi ning toiduainete tarneahela sujuvat toimimist;
40.
on arvamusel, et selleks, et asjaomased konkurentsiametid saaksid rohkem teavet konkurentsieeskirjade rikkumisest toiduainete tarneahelas, tuleks leebe kohtlemise mudelit rakendada nii riiklikul kui ELi tasandil;
41.
märgib, et ELi tasandil on ühenduse konkurentsieeskirjade kõrval ka teised õigusaktid, mis reguleerivad jaemüüjate tegevust, sealhulgas ühenduse siseturu eeskirjad ja samuti tarbijakaitset käsitlevad õigusaktid; rõhutab, et kõik need meetmed peavad olema üksteisega kooskõlas ja neid tuleb koordineerida ELi tasandil, et saavutada tarbijahindu silmas pidades võimalikult head tulemused;
42.
rõhutab asjaolu, et praegusele toiduainete kriisile tuleks reageerida ka rahvusvahelisel tasandil; nõuab rahvusvahelise võrgustiku loomist ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni raames, et tagada piisav toiduainete varu kogu maailmas;
43.
palub komisjonil saavutada Maailma Kaubandusorganisatsiooni läbirääkimistel kokkulepe, mis jätaks põllumajandussektorile piisavalt tegevusruumi, et suuta konkureerida kolmandate riikidega; on seisukohal, et muud kui kaubandust käsitlevate küsimuste kaasamine on seejuures ülioluline, et säilitada ELi tootmisnõudeid ning tagada nende täitmine;
44.
nõuab, et teatud põhitoiduainete puhul nähtaks ELi tasandil – samalaadselt naftatoodetega – ette strateegiliste varude loomine ja säilitamine;
45.
nõuab rahaturgudel täheldatava põllumajandusliku toorme ja sellel põhinevate finantsinstrumentidega spekuleerimise vastu võitlemise mehhanismide kasutusele võtmist; toetab komisjoni kavatsust uurida, milliste meetmete kaudu oleks võimalik vähendada hinnakõikumisi põllumajandustoorme turgudel;
46.
nõuab meetmeid väikeste põllumajandustootjate vahelise koostöö toetamiseks, et nad oleksid võimelised konkureerima suurtootjate, töötlejate ja jaemüüjatega; on seisukohal, et liikmesriigid ja EL peavad tagama kaubanduse eri vormide säilimise ja vältima toiduaineteturu täielikku liberaliseerimist, mis viiks edasisele koondumisele; palub komisjonil alustada rohelise raamatu koostamist tootjaorganisatsioonide tugevdamise, kogu ahelat käsitleva tõhusa lähenemisviisi ning suurte jaemüüjate turuvõimu teemal;
47.
palub komisjonil toiduainete impordi puhul rangemalt jälgida eelkõige ELi hügieeni- ja keskkonnanõuete täitmist, et importkaubad ei seaks ELi tarbijaid suuremasse ohtu;
48.
peab vajalikuks soodustada põllumajanduslike pakkumiste tugevat koondumist eri juriidiliste ühinguvormide toetamise kaudu, selleks et kohandada turuvõimu jaotumist toiduainete tarneahelas, anda põllumajandustootjate toodetele rohkem lisandväärtust ning tugevdada nende läbirääkimispositsioone muude turuosaliste suhtes;
49.
nõuab Euroopa toiduainetootjate konsultatsiooniteenistuse taastamist, mis nõustab põllumajandustootjaid ja tootjate organisatsioone toodete turustamise, jaemüügituru ja konkreetsete toodete tootmise võimaluste küsimustes;
50.
nõuab tarbijatele ja põllumajandustootjatele vihjetelefoniliini avamist, kuhu nad saavad teatada väärkasutamise juhtudest ja kust saaks teavet võrreldavate toodete ja hindade kohta kogu ELis; on seisukohal, et see liin tuleks avada ja see peaks toimima riiklikes Euroopa tarbijakaitsekeskustes;
51.
tunneb heameelt tarbijaturu tulemustabeli kasutusele võtmise üle, sest selle abil saab siseturgu paremini jälgida ja anda tarbijatele rohkem teavet;
52.
tunneb muret mõju pärast, mida vahendajad avaldavad lõplikule tarbijahinnale; palub komisjonil käivitada tarneahela analüüs, et paremini mõista iga ahelas osaleja rolli hinnakujunduses;
Tootja ja tarbija lähendamine
53.
nõuab selliste poliitikate kasutuselevõttu, mis toetavad laiemaid ja otsesemaid kontakte tootjate ja tarbijate vahel, näiteks hiljuti vastu võetud Euroopa koolipuuvilja programmi, sest nii saab anda tootjatele olulisema rolli turul, pakkudes samal ajal tarbijatele paremat ja laiemat tootevalikut; selliseks meetmeks oleks ka tootjatele võimaluse loomine oma tooteid otse turustada ning selle toetamine;
54.
nõuab, et komisjon võtaks meetmeid tootjaorganisatsioonide (nt ühistute) ühinemise ja koostöö lihtsustamiseks ilma liigse halduskoormuse ja muude piiranguteta, eesmärgiga suurendada tootjaorganisatsioone, et nad saaksid kohaneda tarnetingimustega, mida nõuab üleilmastunud turg;
55.
on seisukohal, et süsteemis usalduse loomiseks on tarbijatele antava teabe laiem ulatus ja parem kvaliteet väga suure tähtsusega ja tuleks püüda tarbijaid igal viisil harida ja õigesti teavitada ning pakkuda neile erapooletut teavet;
56.
nõuab tarbijatele esitatava teabe puhul eraldi rõhutamist, kui tähtsaks peavad ELi tootjad ühenduse keskkonnakaitse, toiduohutuse ja loomade heaoluga seotud nõuete täitmist;
57.
rõhutab, et tarbijakaitsepoliitika ei hõlma üksnes hindu, vaid ka toiduainete mitmekesisust ja kvaliteedi tagamist; teeb seetõttu ettepaneku, et komisjon kontrolliks, mis tingimustel täheldatakse toiduainete tarneahelas ja eelkõige jaemüügiturul toodete mitmekesisuse ja kvaliteedi langust;
58.
märgib, et kohalikud jaemüügiettevõtted pakuvad lisandväärtust, mis aitab oluliselt kaasa tootjate ning tarbijate vahelise lõhe kaotamisele ning parandab ka elukvaliteeti maapiirkondades töökohtade loomise ja olemasolevate sotsiaalsete sidemete tugevdamise abil;
59.
on seisukohal, et uute tehnoloogiate ja interneti kasutamist tuleks laialdaselt edendada; rõhutab, et uusi tehnoloogiaid saab kasutada täpsema teabe andmiseks eri tooteliikide tootmise koha, hinna ja omaduste kohta; sellega saab paremini rahuldada nišitoodete nõudlust ja pakkuda tarbijatele laiemat valikut; soosib ELi maaelu arengu, konkurentsivõime ja ühtekuuluvuse jaoks ettenähtud rahastamisvahendite kasutamist selleks, et hõlbustada tootjate juurdepääsu turule kaasaegse tehnoloogia ja interneti abil;
60.
nõuab meetmete kehtestamist, mis annaksid uut hoogu mõistele "kohalikud toiduained", eriti seoses kõnealuste toodete müügiedenduse ja tarbijale esitatava teabega nende toodete eriomaduste kohta ning nendega seotud tervishoiualase ja majandusliku kasuga, samuti toetust traditsioonilistele turgudele ning traditsioonilistele kaubandusvormidele, kus tootjad kohtuvad tarbijatega vahetult;
61.
nõuab, et Euroopa Liidus ja liikmesriikides toetataks rohkem mahepõllundust; nõuab ka ambitsioonikat poliitikat finantssoodustuste kehtestamiseks, mis edendaksid sedalaadi põllumajanduslikku tootmist ning võimaldaksid tarbijatele juurdepääsu kvaliteetsetele taskukohaste hindadega toodetele;
62.
nõuab tungivalt tootjatevahelise koostöö tugevdamist kas traditsiooniliselt tootjaorganisatsioonide raames või võttes kasutusele uusi koostöö vorme põllumajandustootjate turundustegevuses;
63.
nõuab, et põllumajandustoodete eristamist edendataks rohkem turunduskontseptsioonina, mis jätab ruumi erinevatele hindadele sõltuvalt kvaliteedist;
64.
on mures asjaolu pärast, et toiduainete tootjate tugev läbirääkimispositsioon jaemüüjate suhtes, mis tuleneb tugevast kaubamärgist või eritoodete pakkumisest, omandab eespool nimetatud komisjoni teatises toiduainete hindade kohta Euroopas liiga negatiivse tähenduse, võrreldes palju kaalukamate teguritega nagu konkurentsi puudumine või oligopolide/monopolide tegevus; on arvamusel, et tugeva kaubamärgi või eritoote loomine kujutavad endast lubatud tegevust, ja et lubamatu on üksnes sellest tuleneva seisundi kuritarvitamine;
65.
nõuab ELi poliitikate tugevdamist ja tõhustamist toodete päritolu- ja geograafiliste tähiste ning muude sertifikaatide kaitsmiseks, sest need toovad esile põllumajandustoodete erinevused; tunneb sellega seoses heameelt arutelu üle, mis algas 15. oktoobril 2008, kui avaldati roheline raamat põllumajandustoodete kvaliteedi kohta: tootestandardid, tootmisnõuded ja kvaliteedikavad ( KOM(2008)0641 );
66.
on seisukohal, et kehtivatel mudelitel põhineva ELi põllumajandustoodete erimärgistuse loomise võimalust tuleks põhjalikumalt uurida; on arvamusel, et see märgistus tagaks ELi tootmisnõuete täitmise, nagu näiteks turuosaliste õiglase kohtlemise kogu tootmis- ja turustusahela kestel; on lisaks arvamusel, et selline märgistus õhutaks tarbijaid rohkem ELi tooteid tarbima ja sel viisil ELi tootjaid toetama;
67.
nõuab tungivalt, et komisjon analüüsiks kulusid, mida tootjad kannavad seoses ühenduse nõuete täitmisega, ja nõuete erinevust liikmesriikides, võttes arvesse, et need on rangemad kui importtoodete suhtes kohaldatavad nõuded;
o
o o
68.
teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule ja komisjonile.
