2.2.2009
RESOLUTSIOONI ÜHISETTEPANEK
Vastavalt kodukorra artikli 103 lõikele 4 esitanud
– Urszula Gacekfraktsiooni PPE-DE nimel,
– Martin Schulz ja Claudio Fava fraktsiooni PSE nimel,
– Graham Watson, Sarah Ludford, Ignasi Guardans Cambó, Marco Cappato ja Anneli Jäätteenmäki fraktsiooni ALDE nimel,
– Cristiana Muscardini ja Roberta Angelilli fraktsiooni UEN nimel,
– Monica Frassoni, Daniel Cohn-Bendit, Kathalijne Maria Buitenweg, Jean Lambert, Raül Romeva i Rueda, Cem Özdemir ja Hélène Flautre fraktsiooni Verts/ALE nimel,
– Giusto Catania, Sylvia-Yvonne Kaufmann, Miguel Portas, Vittorio Agnoletto, Jens Holm ja Willy Meyer Pleite fraktsiooni GUE/NGL nimel,
asendades järgmiste fraktsioonide esitatud resolutsiooni ettepanekuid:
– PPE-DE ( B6‑0066/2009 )
– PSE ( B6‑0069/2009 )
– ALDE, Verts/ALE, GUE/NGL ( B6‑0070/2009 )
Guantánamo kinnipidamiskeskuse vangide tagasisaatmine ja ümberasustamine
Euroopa Parlamendi resolutsioon Guantánamo kinnipidamiskeskuse vangide tagasisaatmise ja ümberasustamise kohta
Euroopa Parlament ,
–
võttes arvesse inimõigusi ja põhivabadusi ning omavolilise kinnipidamise, tahtevastase ja riigi korraldatud varjatud kadumise ja piinamise keelamist käsitlevaid rahvusvahelisi, Euroopa Liidu ja siseriiklikke õigusakte, näiteks kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelist pakti ning piinamise ja muul julmal, ebainimlikul või alandaval viisil kohtlemise või karistamise vastast 10. detsembri 1984. aasta konventsiooni;
–
võttes arvesse USA ning Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide vahelist Atlandi-ülest koostööd, eelkõige terrorismivastase võitluse valdkonnas;
–
võttes arvesse:
• oma 13. juuni 2006. aasta resolutsiooni kinnipeetavate olukorra kohta Guantánamos ELT C 300 E, 9.12.2006, lk 136. ,
• oma 16. veebruari 2006. aasta resolutsiooni Guantánamo kohta ELT C 290 E, 29.11.2006, lk 423. ,
• oma 10. märtsi 2004. aasta soovitust nõukogule Guantánamo kinnipeetavate õiguse kohta õiglasele kohtupidamisele ELT C 102 E, 28.4.2004, lk 640. ja
• oma 7. veebruari 2002. aasta resolutsiooni Guantánamo Bay kinnipeetavate kohta EÜT C 284 E, 21.11.2002, lk 353. ,
• Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee resolutsioone,
• ÜRO inimõiguste komisjoni 15. veebruari 2006. aasta raportit inimõiguste kohta,
• ÜRO eriraportööride avaldusi,
• ÜRO piinamisvastase komisjoni järeldusi ja soovitusi, mis on seotud Ameerika Ühendriikidega,
• Euroopa Parlamendi presidendi 20. jaanuari 2009. aasta avaldust,
• Euroopa Nõukogu inimõiguste voliniku 19. jaanuari 2009. aasta avaldust,
• ELi terrorismivastase võitluse koordinaatori avaldust,
• ELi õigus-, vabadus- ja turvalisusküsimuste voliniku ning ELi eesistujariigi avaldusi;
–
võttes arvesse oma 14. veebruar 2007. aasta resolutsiooni LKA poolt kinnipeetavate transpordiks ja ebaseaduslikuks kinnipidamiseks Euroopa riikide väidetava kasutamise kohta (Fava raport) ELT C 287 E, 29.11.2007, lk 309. ning Euroopa Nõukogu tegevust samas küsimuses;
–
võttes arvesse kodukorra artikli 103 lõiget 4,
A.
arvestades, et pärast 11. septembri 2001. aasta terrorirünnakuid rajas USA 2002. aasta jaanuaris Guantánamo lahe äärde (Kuuba) tugevdatud järelevalvega kinnipidamiskeskuse, kus peetakse kinni terrorismis kahtlustatavaid isikuid;
B.
arvestades, et Guantanamo Bay vangidel ei lubata kasutada põhilisi inimõigusi, eriti õigust õiglasele kohtupidamisele, ja nende kallal on kasutatud jõhkraid ülekuulamisvõtteid, näiteks uppumist imiteerivat piinamisviisi, mis on piinamine ning julm, ebainimlik või alandav kohtlemine;
C.
arvestades, et Ameerika Ühendriikide kohtute, sealhulgas Ülemkohtu paljudes otsustes on tunnistatud osalisi ja piiratud õigusi, sealhulgas võimalust anda asi Ameerika tsiviilkohtutele menetlemiseks;
D.
arvestades, et Ameerika Ühendriikide ametiasutuste avaldatud nimekirjas on 759 Gunatanamo endist ja praegust vangi; arvestades, et 525 vangi on vabastatud, kuid viis on surnud vangistuses; arvestades, et praegu on Guantánamos umbes 250 vangi ja et:
• paljud jäävad Guantánamosse lihtsalt seetõttu, et ei ole riiki, kuhu nad saaksid ohutult tagasi pöörduda; need on mehed, kellele ei ole kunagi süüdistust esitatud ja kellele Ameerika Ühendriigid ei esita süüdistust üheski kuriteos;
• paljude osas alles kaalutakse, kas neid süüdistada ja nende üle kohut mõista;
• paljude puhul arvatakse, et nad kujutavad endast potentsiaalset ohtu, kuid Ameerika Ühendriigid ei kavatse neile süüdistust esitada;
E.
arvestades, et piinamise ja muude ebaseaduslike vahendite kasutamine osutab sellele, et kohus ei saa kogutud „tõendeid“ arvesse võtta, mis teeb terrorismis süüdistamise ja süüdimõistva kohtuotsuse tegemise võimatuks,
F.
arvestades, et Ameerika Ühendriikide ametivõimud väidavad, et 61 endist Guantanamo Bay vangi on pärast nende vabastamist uuesti terrorismiga tegelema hakanud,
1.
on väga rahul USA presidendi Barack Obama otsustega sulgeda Guantánamo Bay, kinnipidamiskeskus ja muude sellega seotud korraldustega, mis tähistavad olulist muutust Ameerika Ühendriikide poliitikas inimõiguste ja rahvusvahelise õiguse austamise suunas; soovitab uuel valitsusel jätkata tegevust selles suunas;
2.
tuletab meelde, et kõige suuremat vastutust Guantánamo Bay kinnipidamiskeskuse sulgemise ja selle vangide tuleviku eest kannavad Ameerika Ühendriigid; kinnitab sellele vaatamata, et kõik demokraatlikud riigid on kohustatud järgima rahvusvahelist õigust ja põhiõigusi, eelkõige aga EL ja selle liikmesriigid, mis koos moodustavad ühistel väärtusel rajaneva ühiskonna;
3.
kutsub Ameerika Ühendriike üles tagama Guantanamo kinnipeetavatele nende inimõigused ja põhivabadused rahvusvahelise ja Ameerika Ühendriikide põhiseaduse alusel ja tagama, et:
• kinnipeetava, kelle vastu Ameerika Ühendriikidel on piisavalt tõendeid, üle peetakse nõuetekohaselt kohut viivitamata õiglaselt ja avalikult pädevas, sõltumatus ja erapooletus kohtus ja süüdimõistmise korral kannab vanglakaristust Ameerika Ühendriikides;
• kinnipeetav, kellele süüdistust ei esitata ja kes soovib vabatahtlikult kodumaale tagasi pöörduda, saadetakse koduriiki tagasi nii kiiresti kui võimalik;
• kinnipeetavale, kellele süüdistust ei esitata, kuid keda ei saa kodumaale tagasi saata piinamise või tagakiusamise tegeliku ohu tõttu, antakse võimalus Ameerika Ühendriikidesse jääda ja talle pakutakse humanitaarkaitset USA mandriosas ning võimaldatakse hüvitust;
4.
kutsub liikmesriike üles tegema koostööd USA valitsusega, kui ta peaks seda paluma, et leida lahendused ja olla valmis Guantánamo vangide vastuvõtmiseks ELi, et toetada rahvusvahelise õiguse tugevdamist, tagades sellega prioriteedina kõikide õiglase ja inimliku kohtlemise; tuletab meelde, et liikmesriikidel on lojaalse koostöö kohustus konsulteerida üksteisega avaliku julgeoleku võimalike mõjude osas kogu ELis;
5.
teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile, ühise välis- ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale, liikmesriikide parlamentidele; NATO peasekretärile, Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee peasekretärile ja esimehele, Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretärile ning Ameerika Ühendriikide presidendile ja kongressile.
