24.5.2005
RESOLUTSIOONI ÜHISETTEPANEK
Vastavalt kodukorra artikli 103 lõikele 4 esitanud
– Karl von Wogau, Armin Laschet ja Bogdan Klich fraktsiooni PPE-DE nimel,
– Ana Maria Gomes, Richard Howitt ja Jan Marinus Wiersma fraktsiooni PSE nimel,
– Johan Van Hecke fraktsiooni ALDE nimel,
– Raül Romeva i Rueda, Angelika Beer ja Bart Staes fraktsiooni Verts/ALE nimel,
– Tobias Pflüger, Vittorio Emanuele Agnoletto, Umberto Guidoni ja André Brie fraktsiooni GUE/NGL nimel,
– Ģirts Valdis Kristovskis ja Se?n Ó Neachtain fraktsiooni UEN nimel,
asendades järgnevate fraktsioonide esitatud resolutsiooni ettepanekuid:
– ALDE (B6‑0321/2005),
– PPE-DE (B6‑0322/2005),
– Verts/ALE (B6‑0323/2005),
– PSE (B6‑0324/2005),
– GUE/NGL (B6‑0325/2005),
– UEN (B6‑0326/2005).
Käsi- ja kergerelvad
Euroopa Parlamendi resolutsioon käsi- ja kergerelvade kohta
Euroopa Parlament ,
–
võttes arvesse oma 15. märtsi 2001. aasta EÜT C 343, 5.12.2001, lk 311. , 15. novembri 2001. aasta EÜT C 140, 13.6.2002, lk 587. ja 19. juuni 2003. aasta ELT C 69E, 19.3.2004, lk 136. resolutsioone käsi- ja kergerelvade laialdase leviku ja väärkasutamise vastu võitlemise kohta;
–
võttes arvesse kodukorra artikli 103 lõiget 4,
A.
arvestades, et ÜRO liikmesriigid kohtuvad 2005. a juunis ÜRO ebaseaduslike käsi- ja kergerelvade jälitamise avatud töörühma kolmandal sisulisel istungil;
B.
arvestades, et ÜRO liikmesriigid kohtuvad 2005. a juulis kahe aasta tagant toimuval ÜRO liikmesriikide kohtumisel, et kaaluda ÜRO käsi- ja kergerelvade tegevusprogrammi rakendamist, ning 2006. a juunis-juulis ÜRO tegevusprogrammi läbivaatamise konverentsil;
C.
taaskinnitades Euroopa Parlamendi muret käsi- ja kergerelvade jätkuvalt laialdase leviku pärast, mis teravdab relvastatud konflikte, suurendab ebastabiilsust, soodustab terrorismi, takistab säästvat arengut ja õigusriigi põhimõtete kehtimist ning toob kaasa ränki inimõiguste ja rahvusvahelise humanitaarõiguse rikkumisi;
D.
kinnitades Euroopa Parlamendi kavatsust kaasata ELi ja tema liikmesriike rohkem konstruktiivsesse ja korrapärasesse dialoogi ELi poliitika sisu ja prioriteetide üle seoses käsi- ja kergerelvade kontrolli käsitlevate rahvusvaheliste ja piirkondlike algatuste ja läbirääkimistega;
E.
olles veendunud, et EL ja tema liikmesriigid mängivad tähtsat rolli käsi- ja kergerelvade laialdase leviku ja väärkasutamise vastu võitlemiseks mõeldud kohaste rahvusvaheliste ja piirkondlike standardite väljatöötamisel ja propageerimisel;
F.
julgustatuna ELi eesistujariigi avaldusest käsirelvade kohta 17. veebruaril 2005 ELi eesistujariigi avaldus, viide PRES05-013EN, 17.2.2005.
ÜRO Julgeolekunõukogus, milles tervitati asjaolu, et on teadvustatud tungivat vajadust kiirendada õiguslikult siduvate lepingute sõlmimist riikide vahel käsirelvade jälitamise, vahendamise ja vedamise kohta;
G.
tervitades ELi aktiivset toetust ÜRO ebaseaduslike käsi- ja kergerelvade jälitamise avatud töörühmas õiguslikule kokkuleppele ning käsi- ja kergerelvade laskemoona arvamisele vahendi kohaldamisalasse;
H.
tervitades ka toetust relvakaubanduslepingule, mida on avalikult väljendanud eesistujariik Luksemburg (EP täiskogu istungil Strasbourg'is 11. mail 2005), samuti Soome, Ühendkuningriigi, Hollandi, Iirimaa, Hispaania ja Portugali valitsused, ning nende jõupingutusi koostöös partneritega piirkondliku ja ülemaailmse üksmeele saavutamiseks käsi- ja kergerelvade veo ülemaailmsete õiguslike standardite vajalikkuse osas;
I.
tundes siiski muret, et EL pole ÜRO läbirääkimistel piisavalt pühendunud jälitusvahendi jätkumehhanismide loomisele, mis võimaldaks lisaks minimaalsetele ülemaailmsetele standarditele arendada välja vastavad parimate tavade suunised;
J.
lootes ja oodates, et rohkem ELi liikmesriike kuulutab avalikult oma aktiivset toetust jõupingutustele saavutada üksmeel relvakaubanduslepingu osas, et keelata relvade vedu, mis võib aidata kaasa inimõiguste või rahvusvahelise humanitaarõiguse tõsistele rikkumistele;
K.
kahetsedes aeglast edasiliikumist ÜRO laiapõhjalistel konsultatsioonidel käsi- ja kergerelvade ebaseadusliku vahendamise vastu võitlemise valdkonnas ning vähest pühendumist eesmärgile sõlmida rahvusvaheline kokkulepe relvavahenduse kontrolli kohta;
L.
tunnustades, et 2004. aasta aprilli lõpust, kui Poolast ja Sambiast said 40. ja 41. riik, kes ratifitseerimise lõpule viisid, on ÜRO tulirelvaprotokoll õiguslikult siduv dokument; rõhutab, et protokoll on esimene ülemaailmne vahend, mis kohustab ÜRO liikmesriike reguleerima tulirelvade tootmist, eksporti, importi ja vedu,
1.
soovitab nõukogul ja liikmesriikidel edendada dünaamilise mehhanismi loomist kokkulepitud ÜRO jälitamisvahendi hindamiseks, muu hulgas luua tehnilistest ekspertidest koosnev töörühm, kelle ülesandeks oleks koostada parimaid tavasid käsitlevad suunised käsi- ja kergerelvade ning nende laskemoona tähistamise, registreerimise ja jälitamise kohta;
2.
julgustab kuut ELi liikmesriiki, kes pole veel ÜRO tulirelvaprotokolli allkirjastanud, seda viivitamatult tegema;
3.
nõuab tungivalt, et nõukogu ja liikmesriigid tegutseksid aktiivselt selle nimel, et saavutada piirkondlik ja rahvusvaheline üksmeel relvaveo ülemaailmsete standardite osas, mis põhinevad riikide rahvusvahelisest õigusest tulenevatel olemasolevatel kohustustel ja vajadusel rahvusvahelise relvakaubanduslepingu järele;
4.
soovitab sellega seoses, et nõukogu ja liikmesriigid ergutaksid iga kahe aasta tagant toimuval ÜRO tegevusprogrammi käsitleval ÜRO liikmesriikide kohtumisel 2005. a juulis elavat arutelu, eesmärgiga alustada relvakaubanduslepingu läbirääkimisi vahetult pärast 2006. aasta ÜRO tegevusprogrammi läbivaatamise konverentsi;
5.
kutsub nõukogu ja liikmesriike üles taasalustama jõupingutusi, saavutamaks piirkondlik ja rahvusvaheline üksmeel vajaduse osas sõlmida rahvusvaheline leping käsi- ja kergerelvade vahenduse kontrolli kohta;
6.
teeb ettepaneku anda vastutavale komisjonile volitused koostada 2006. aasta ÜRO läbivaatamise konverentsi ajaks omaalgatuslik raport, eesmärgiga uurida põhjalikult EL tegevusi ja poliitikat seoses käsi- ja kergerelvadega ning täiendavalt edendada nõukogu ja liikmesriikide osalemist vastavas poliitikas piirkondlikul ja rahvusvahelisel tasandil;
7.
teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon ELi eesistujariigile, nõukogule, komisjonile, liikmesriikide valitsustele ja parlamendijuhtidele ning Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni sekretariaadile.
