A7-0234/2010
20.7.2010
RAPORT
Tööhõivevõimaluste arendamine uue säästva majanduse raames
(2010/2010(INI))
Tööhõive- ja sotsiaalkomisjon
Raportöör:
Elisabeth Schroedter
PE 439.396v04-00
SISUKORD
EUROOPA PARLAMENDI RESOLUTSIOONI ETTEPANEK................................................3
SELETUSKIRI..........................................................................................................................19
majandus- ja rahanduskomisjonI ARVAMUS ......................................................23
keskkonna-, rahvatervise ja toiduohutuse komisjonI ARVAMUS .........26
tööstuse, teadusuuringute ja energeetikakomisjonI ARVAMUS ............30
regionaalarengukomisjonI ARAMUS ....................................................................36
naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjonI ARVAMUS .........40
PARLAMENDIKOMISJONIS TOIMUNUD LÕPPHÄÄLETUSE TULEMUS.......................45
EUROOPA PARLAMENDI RESOLUTSIOONI ETTEPANEK
tööhõivevõimaluste arendamise kohta uue säästva majanduse raames
( 2010/2010(INI) )
Euroopa Parlament ,
– võttes arvesse komisjoni teatist „Euroopa 2020. aastal.
Aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia” ( KOM(2010)2020 );
– võttes arvesse komisjoni teatist „Säästva arengu kaasamine ELi poliitikavaldkondadesse: Euroopa Liidu säästva arengu strateegia läbivaatamine 2009. aastal” ( KOM(2009)0400 );
– võttes arvesse komisjoni ettepanekut võtta vastu nõukogu otsus liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta, Euroopa 2020. aasta strateegia koondsuuniste II osa ( KOM(2010)0193 );
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. jaanuari 2008. aasta määrust (EÜ) nr 106/2008 ühenduse kontoriseadmete energiatõhususmärgistuse programmi kohta (uuesti sõnastatud)
ELT L 39, 13.02.08, lk 1. ;
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. mai 2010. aasta direktiivi 2010/31/EL hoonete energiatõhususe kohta (uuesti sõnastatud)
ELT L 153, 18.06.10, lk 13 ;
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiivi 2009/28/EÜ taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamise kohta ning direktiivide 2001/77/EÜ ja 2003/30/EÜ muutmise ja hilisema kehtetuks tunnistamise kohta
ELT L 140, 5.6.2009, lk 16. ;
– võttes arvesse komisjoni valget raamatut „Kliimamuutustega kohanemine: Euroopa tegevusraamistik” ( KOM(2009)0147 ) ja oma 6. mai 2010. aasta resolutsiooni selle kohta
Vastuvõetud tekstid, P7_TA-PROV(2010)0154 . ;
– võttes arvesse komisjoni teatist „Keskkonnahoidlik transport” ( KOM(2008)0433 );
– võttes arvesse komisjoni teatist „Väliskulude sisestamise strateegia” ( KOM(2008)0435 );
– võttes arvesse komisjoni teatist „Euroopa energiapoliitika” ( KOM(2007)0001 );
– võttes arvesse Euroopa Ülemkogu 10.–11. detsembri 2009. aasta kohtumise järeldusi, eelkõige punkte 21–24;
– võttes arvesse nõukogu eesistuja 2009. aasta ettekannet ELi säästva arengu strateegia läbivaatamise kohta
CNS ST16818/09, 1.12.2009. ;
– võttes arvesse Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni (UNFCCC) ja UNFCCC Kyoto protokolli;
– võttes arvesse valitsustevahelise kliimamuutuste ekspertrühma 2007. aasta dokumenti „Kliimamuutused 2007: kokkuvõttev aruanne, I, II ja III töörühma panus valitsustevahelise kliimamuutuste töörühma neljandasse hindamisaruandesse”;
– võttes arvesse Sterni 2006. aasta läbivaatusaruannet kliimamuutuste majandusmehhanismide kohta;
– võttes arvesse UNEPi, ILO, IOE ja ITUCi 2008. aasta keskkonnahoidlike töökohtade algatust „Keskkonnahoidlikud töökohad: suund inimväärsele tööle jätkusuutlikus, madalate süsinikdioksiidi näitajatega maailmas”;
– võttes arvesse ILO märgukirja „Säästva arengu globaalsed ülesanded: keskkonnahoidliku tööhõive strateegiad”, mille ILO esitas 11.–13. mail 2008. aastal Jaapanis Niigatas peetud G8 tööhõive- ja tööministrite konverentsile;
– võttes arvesse 25. juunil 2009. aastal ministrite tasemel toimunud nõukogu kohtumisel vastuvõetud OECD deklaratsiooni keskkonnahoidliku majanduskasvu kohta ning jätkuvat keskkonnahoidliku majanduskasvu strateegiat;
– võttes arvesse Greenpeace’i ja Euroopa Taastuvenergia Nõukogu (EREC) 2009. aasta aruannet „Töötades kliima heaks: taastuvenergia ja keskkonnahoidlike töökohtade revolutsioon”;
– võttes arvesse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC) ja Sotsiaalse Arengu Instituudi (SDA) 2007. aasta aruannet „Kliimamuutused ja tööhõive: kliimamuutuste mõju EL-25 tööhõivele ja CO2 heite vähendamise meetmed aastani 2030”;
– võttes arvesse Ruhr Economic Papers’i numbrit 156 teemal „Taastuvenergia tehnoloogia edendamisest tulenev majanduslik mõju, Saksamaa kogemus”;
– võttes arvesse Taani Poliitikauuringute keskuse (CEPOS) väljaannet „Tuuleenergia Taani näitel”;
– võttes arvesse kuningas Juan Carlose nimelise ülikooli väljaannet „Uurimus taastuvenergia allikatele antava riigiabi mõjust tööhõivele”;
– võttes arvesse komisjoni 14. detsembri 2007. aasta teatist kommertskasutusele eelnevate hangete kohta (KOM(2007) 799);
– võttes arvesse komisjoni aruannet „Tööhõive Euroopas 2009”, eelkõige 3. peatükki kliimamuutuste mõjust tööturule;
– võttes arvesse komisjoni teatist „Euroopa majanduse taastamise kava” ( KOM(2008)0800 ) ja oma 11. märtsi 2009. aasta resolutsiooni selle kohta
Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2009)0123 . ;
– võttes arvesse komisjoni teatist „Euroopa majanduse elavdamine” ( KOM(2009)0114 );
– võttes arvesse Euroopa tööturu osapoolte ühist 18. oktoobri 2007. aasta analüüsi „Euroopa tööturgude ees seisvad peamised väljakutsed”;
– võttes arvesse Euroopa tööturu osapoolte 2002. aasta „Pädevuste ja kvalifikatsioonide elukestva arendamise tegevusraamistikku”;
– võttes arvesse komisjoni teatist „Uute töökohtade jaoks uued oskused.
Tööturu vajaduste ja vajaminevate oskuste prognoosimine ja ühitamine” ( KOM(2008)0868 ) ja eksperdirühma raportit veebruarist 2010 „Uute töökohtade jaoks uued oskused: Praegune tegevus”;
– võttes arvesse Euroopa Kutseõppe Arenduskeskuse (CEDEFOP) 2009. aasta uuringuaruannet uute oskuste vajadusest keskkonnahoidlikus majanduses;
– võttes arvesse kodukorra artiklit 48;
– võttes arvesse tööhõive- ja sotsiaalkomisjoni raportit ning majandus- ja rahanduskomisjoni, keskkonna-, rahvatervise- ja toiduohutuse komisjoni, tööstuse, teadusuuringute ja energeetikakomisjoni, regionaalarengukomisjoni ning naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjoni arvamust ( A7-0234/2010 ),
A. arvestades, et 2009. aastal seadis Euroopa Ülemkogu säästva arengu Lissaboni lepingu keskseks eesmärgiks; arvestades, et ELi säästva arengu strateegia suunised hõlmavad majanduslike, sotsiaalsete ja ökoloogiliste huvide ühitatud kaalutlemist, sotsiaalse dialoogi tugevdamist, ettevõtete sotsiaalse vastutuse suurendamist ning ettevaatuse ja „saastaja maksab” põhimõtet;
B. arvestades, et Euroopa 2020 strateegia keskmeks on sotsiaalse, ressursitõhusa, keskkonnasõbraliku ja konkurentsivõimelise majanduse edendamine;
C. arvestades, et tööstusriigid peaksid vastavalt Kopenhaageni kokkuleppele võrreldes 1990. aastaga vähendama 2050. aastaks CO2 heidet 80–90%;
D. arvestades, Euroopas on kliimamuutusel piirkondadele erinev mõju; arvestades, et vastavalt komisjoni uuringule
Komisjoni talituste töödokument „Piirkonnad 2020 – ELi piirkondade tulevaste väljakutsete analüüs”, november 2008, kättesaadav aadressil:
http://ec.europa.eu/regional_policy/sources/docoffic/working/regions2020/pdf/regions2020_en.pdf. on kliimamuutuse survest eriti ohustatud Lõuna- ja Ida-Euroopa piirkonnad, kus elab üle kolmandiku ELi elanikest ning arvestades, et kõige kaitsetumad rahvastikurühmad saavad selle läbi kõige enam kannatada ja seetõttu võib suureneda piirkondlik ja sotsiaalne ebavõrdsus;
E. arvestades, et üleminek säästvale majandusele avaldab sektoriti erinevat positiivset mõju, nimelt sellega, et töökohti luuakse, need asenduvad uutega või kaovad osaliselt; arvestades, et kõik töökohad tuleks kohandada säästva ja ressursitõhusa tootmise ja töömeetoditega ning seetõttu puudutab suurim kohandamisvajadus olemasolevaid töösuhteid, ning et soovitavaks muutuvad paindlikud töösuhted;
F. arvestades, et demograafilisi muutusi käsitlevas rohelises raamatus (KOM(2005) 94) esitatud arvandmed näitavad, et ajavahemikus 2005–2030 väheneb ELis tööealine elanikkond 20,8 miljoni (6,8%) inimese võrra, ning arvestades, et üle 60-aastaste inimeste arv tõuseb praegu kaks korda kiiremini kui enne 2007. aastat – varasema miljoni asemel igal aastal ligi kahe miljoni võrra;
G. arvestades, et selle muutuse tõttu võib tööhõive stabiliseeruda, töökohtade arv suureneda ja selle mõju võib levida naaberturgudele ning arvestades, et kui on loodud usaldusväärsed raamtingimused, võib täheldada töövõimaluste ja töökohtade kindluse pidevat kasvu, mida stabiliseerib suurenev eksport;
H. arvestades, et vajalikku majanduskasvu ja sellest tulenevat tööhõive suurenemist saab uuenduspõhises majanduses saavutada vaid siis, kui Euroopa teadlased ja ettevõtted on võimelised muutma oma uurimistulemused kaubanduslikeks toodeteks ning arvestades, et komisjoni innovatsiooni tulemustabel näitab, et innovatsioonilõhe USAga on 30% ja Jaapaniga 40%;
I. arvestades, et mõnes uues sektoris ei ole veel sotsiaalse dialoogi struktuure; arvestades, et on uusi sektoreid, kus kollektiivlepinguid ei ole või olemasolevaid lepinguid ei rakendata ning puuduvad ka sektoripõhised reeglistikud; arvestades, et kõik sektorid on suure surve all, et oma konkurentsivõimet tõsta ning arvestades, et kõrge tööpuudusega piirkondades valitseb suur surve aktsepteerida kehvi töötingimusi;
J. arvestades, et viimase kahe aastakümne jooksul on ELi tööturul tekkinud pikaajaline tööalane ebakindlus ning et ennekõike noored töötavad üha sagedamini lühiajaliste lepingute ja halvemate töötingimustega, ning arvestades, et sellises olukorras loodud töökohti ei saa pidada jätkusuutlikeks ning arvestades, et nende struktuuriliste puudustega tuleb tegeleda töövõimaluste arendamisel uue säästva majanduse raames;
K. arvestades, et üleminekut uuele säästvale majandusele ei tohiks kasutada kui ettekäänet kõige kaitsetumate ja vähem kvalifitseeritud töötajate tööturult väljajätmiseks ning arvestades, et seetõttu tuleks vältida nn kooreriibumise efekti, mille esimesteks ohvriteks on kõige madalama kvalifikatsiooniga töötajad;
L. arvestades, et sooline võrdõiguslikkus on Lissaboni lepingu eesmärk ja üks aastatuhande arengueesmärk; arvestades, et naised on mitmes sektoris alaesindatud ega saa seetõttu uue säästva majanduse tööhõive kasvust võrdsel määral osa;
M. arvestades, et uus majandus kujuneb välja väheneva töötajaskonnaga vananevas ühiskonnas, mistõttu tekib vajadus suurendada naiste huvi palgatöö vastu, kohandada selleks töökorraldust ja valmistada kõigi valdkondade tööandjaid ette mitmekesisema tööjõu palkamiseks;
N. arvestades, et hiljutiste uuringute kohaselt annab naiste esindatus kõigil vastutustasanditel ettevõtetele lisandväärtust, eriti nende majandustulemustes;
O. arvestades, et naised saavutavad ELis kõige rohkem ülikoolikraade ning moodustavad enamuse äri, juhtimise ja õigusteaduse erialadel õppijatest, kuid ettevõtete ja riigiasutuste vastutavatel kohtadel on nad endiselt vähemuses;
P. arvestades, et hariduses ja ühiskonnas püsivate sooliste stereotüüpide tõttu on naised alaesindatud ekslikult „mehelikeks” peetavatel aladel, nagu infotehnoloogia, inseneriteadus ja füüsika, samuti tehnilistel kutsealadel nagu mehaanika või müüriladumine;
Q. arvestades, et tööpuudus kasvab vanemaealiste töötajate hulgas, kes seisavad pärast 55. eluaastat silmitsi väga terava sotsiaalse tõrjutuse probleemiga, ning vaatamata viimase kümnendi jooksul tehtud edusammudele oli 2008. aastal töökoht vaid veidi enam kui kolmandikul 55–64 aastastest naistest, kuna sama vanusegrupi meestest töötas 55 %,
Uue säästva majanduse tööhõivestrateegia
1. on seisukohal, et säästev areng põhineb pikaajalisel tulevikunägemusel, milles majanduskasv, sotsiaalne ühtekuuluvus ja keskkonnakaitse on omavahel lahutamatult seotud ning toetavad vastastikku üksteist; juhib tähelepanu võimalustele, mida keskkonnahoidlike töökohtade loomine endast säästva majanduse raames kujutab;
2. on seisukohal, et kriisijärgne majandus pakub hea võimaluse säästvaks majanduskasvuks, mis põhineb sotsiaalsel õiglusel ja ökotõhususel; märgib, et Euroopa majanduse ümberkujundamine saastavast majandusest ökotõhusaks majanduseks viib sügavate muudatusteni tootmises, jaotamises ja tarbimises ning seda tuleks kasutada kui võimalust liikuda tõelise säästvuse poole, ilma et seataks ohtu jõukust või töökohti; on seisukohal, et üleminekut saastevabadel energiaallikatel põhinevale majandusele tuleb näha kui võimalust investeerida säästvasse arengusse ja mitte üksnes kui koormust riikliku ja erasektori eelarvele;
3. rõhutab majanduskasvu ja tööhõive edendamise meetmete olulisust maapiirkondades, et võidelda elanike maapiirkondadest lahkumise vastu;
4. märgib, et on vaja muuta kaupade ja teenuste tootmine säästvamaks; märgib, et uude säästvasse majandusse tehtavad investeeringud tähendavad tööturu jaoks suurt kasvupotentsiaali ja uusi sissetulekuvõimalusi; märgib, et positiivses bilansis on arvestatud töökohtade kaotust mõnes sektoris ning et seetõttu tuleks soodustada ümberõpet ja -koolitust;
5. on arvamusel, et praegune ülemaailmne majandus- ja sotsiaalkriis, mis on aeglustanud muudatuste tegemist energiakasutuses ja süsinikuheitmete vähendamist, ei tohiks takistada liikmesriike liikumast konkurentsivõimelisema ja säästvama, vähem CO2 heiteid tekitava ja ressursitõhusama majanduse suunas, sest see muudab liikmesriigid vastupanu- ja konkurentsivõimelisemaks ning vähem sõltuvaks püsivalt kallist impordist;
6. usub, et väliste kulude arvessevõtmiseks tuleks rohkem ära teha; kutsub komisjoni üles kasutama olemasolevaid poliitilisi meetmeid (või vajadusel välja töötama uusi), et kulusid eristada ja tulevastes poliitilistes ettepanekutes neid järeldusi arvesse võtta;
7. on seisukohal, et ELi uus säästev majandus peab tagama tasakaalustatud majandusliku ja sotsiaalse arengu; nõuab põhjapanevat jätkusuutlikku tööstuspoliitikat, mis asetaks rõhu ressursside kasutamise tõhususele; toonitab, et keskkonnahoidlik majandus peab pakkuma väljavaateid inimväärsete ja hästitasustatud töökohtade olemasoluks ning pöörama erilist tähelepanu keskkonnakaitsele;
8. on kindlal seisukohal, et turumajandusel põhinevast keskkonnakaitsepoliitikast võib saada majanduskasvu ja tööhõive liikumapanev jõud kõigis majandusharudes ning rõhutab, et on vaja prognoositavaid ja investeerimissõbralikke raamtingimusi, et uuenduslikud ettevõtted saaksid kõnealust võimalust keskkonna ja töötajate hüvanguks optimaalselt ära kasutada;
9. nõuab tööstuse kaasamist ökoinnovatsiooni, kuna ettevõtjatel on selle laiemal levitamisel ülioluline roll; märgib sellega seoses, et ettevõtjate teavitamine ja neile uute ettevõtlusvõimaluste tutvustamine on otsustava tähtsusega ressursitõhusa majanduse ja säästvate tööstusharude väljaarendamisele suunatud strateegia edukuse seisukohast;
10. toetab komisjoni Euroopa 2020 strateegia juhtalgatust minna koheselt üle säästlikule majandusele, muuta majanduse kasv vähem sõltuvaks ressursside ja energia kulutamisest, vähendada kliimat kahjustavaid heiteid ja võidelda seeläbi globaalse soojenemise vastu; tervitab kavatsust kohandada selle eesmärgi saavutamiseks õiguslikku raamistikku, turumajanduslikke stimuleerivaid meetmeid, toetusi ja avalikke hankeid; kahetseb siiski asjaolu, et ELi 2020. aasta strateegiaga laseb komisjon käest võimaluse tegeleda säästva majanduse tööturu potentsiaaliga;
11. märgib, et ELi 2020. aasta strateegia tööhõive sihtide saavutamiseks, uue säästva majanduse tööhõivepotentsiaali kasutamiseks ning toodete ja teenuste tootmise säästvuse parandamiseks on vaja suurendada elamute ja ehitamise energiatõhusust, taastuvenergia ja keskkonnatehnoloogiate osakaalu, säästvust transpordis ja liikuvuses, säästvust põllu- ja metsamajanduses ning kalanduses, nõustamist keskkonnateenistuste kaudu ning samuti taaskasutust, ressursse säästvaid tootmisprotsesse ja suletud ahela materjalide tsükleid; märgib, et ka teenindussektoris ja sotsiaalmajandussektoris on palju võimalusi keskkonnahoidlike töökohtade loomiseks;
12. rõhutab, et tagatud õigustega töökohtade loomisel on tähtis, et avalik sektor juhiks eeskuju kaudu, võtaks kasutusele progressiivsed hanketingimused ning pakuks stiimuleid ja teavet eelkõige energeetika, infrastruktuuri ja hoonete ehituse, transpordi ja side valdkonnas; kutsub komisjoni ja liikmesriike üles edendama (eriti kommertskasutusele eelnevate hangete puhul) keskkonna- ja sotsiaalnormide ning kohaliku osaluse klauslite lisamist ning toetama säästva ja solidaarse majanduse põhimõtteid järgivaid ettevõtjaid, eelkõike VKEsid;
13. nõuab liikmesriikidelt tungivalt, et nad vahetaksid kliimamuutuse majandusliku, sotsiaalse ja keskkonnaalase mõjuga tegelemisel tööhõivealaseid kogemusi ja parimaid tavasid;
14. on veendunud, et keskkonnahoidlikud ja jätkusuutlikud töökohad ei tohi olla lihtsalt lisandiks, vaid et majandust ja ühiskonda kui tervikut tuleb korraldada säästvalt; on teadlik asjaolust, et ei ole olemas „keskkonnakaitse” või „keskkonnatööstuse” nimelist eraldi majandusharu, sest keskkonnakaitse puudutab paljusid klassikalisi sektoreid, nagu töötlev tööstus, ehitus ja teenindussektor; kutsub seepärast üles võtma esialgse määratlusena vastu Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni määratlust, mille kohaselt keskkonnahoidlikud on kõik säästvat arengut edendavad töökohad; juhib tähelepanu asjaolule, et määratlus hõlmab esiteks töökohti, mis vähendavad otseselt energia- ja ressursside tarbimist, kaitsevad ökosüsteemi ja bioloogilist mitmekesisust ning viivad miinimumini jäätmete tekke ja õhu saaste, ja teiseks kõiki neid töökohti, mis vähendavad ökoloogilist jalajälge; möönab, et määratluse suhtelise iseloomu tõttu ei ole töökohtade võimalused lõplikult määratletavad;
15. on arvamusel, et on vaja teha tunduvalt rohkem uurimistööd, et hinnata keskkonnapoliitika ja kliimamuutuse poliitika mõju tööhõive puhaskasvule; palub komisjonil muuta see kaheksandas raamprogrammis eelisvaldkonnaks;
16. rõhutab, et kõikide töökohade eesmärgiks peab olema säästva arengu soodustamine ning tootmine ja töö peaksid olema korraldatud võimalikult ressursi-, materjali- ja energiatõhusalt; rõhutab, et see lähtekoht peaks kehtima kogu tarneahelas ning pole mõtet teha vahet heade ja halbade tööstusharude vahel, vaid kõiki tööstusharusid saab muuta säästvamaks;
17. peab väga oluliseks, et uuel ühenduse raamistikul oleks piisav eelarve, et toetada riiklikke teadusuuringuid ja muuta teadustöö tulemused lihtsalt ja bürokraatiavabalt kättesaadavaks, nii et kõik ettevõtted, sh mikroettevõtjad ning VKEd, saaksid läbi viia muutusi energiatõhususe, uute energiaallikate kasutamise, uute tootmisprotsesside ning ressursside ringlussevõtu ja parema kasutuse vallas ning luua tagatud õigustega töökohti;
Tööhõivevõimaluste optimeerimine
18. kutsub ELi 2020. aasta strateegia osana üles arendama Euroopa säästva majanduse tööhõive strateegiat, et püüda optimeerida töövõimaluste loomist, pöörates sealjuures erilist tähelepanu inimväärsele tööle, töötajate tervishoiule ja ohutusele, vajaminevatele oskustele ja sotsiaalselt õiglasele üleminekule; rõhutab, et säästev majandus peab olema säästev nii sotsiaalses, tehnoloogilises, majanduslikus kui ka ja ökoloogilises mõttes; rõhutab, et selline säästev tööhõivestrateegia peaks olema tööhõivesuuniste üks kesksetest osadest;
19. soovitab piirkondlikel omavalitsustel võtta vastu ELi 2020. aasta strateegiaga kooskõlas olevad arengustrateegiad, et säästva majanduse tingimustes saaks luua uusi töökohti;
20. palub komisjonil 2011. aastaks esitada seadusandlikke ja mitteseadusandlikke meetmeid sisaldav strateegia, et soodustada keskkonnahoidlikke töökohti, mis oleksid kasvu ja jõukuse allikaks kõigile;
21. rõhutab, et Euroopa ettevõtete innovatsioonivõime on taganud neile keskkonnakaitse vallas üleilmse juhtrolli; tunneb siiski muret selle üle, et jätkub ulatuslik tootmise üleviimine EList kolmandatesse riikidesse, kus keskkonnakaitse standardid on tunduvalt madalamad; kutsub komisjoni ja liikmesriike üles asuma selle nähtusega viivitamata ja energiliselt võitlusse, kasutades selleks kogu maailma hõlmavat mitmepoolse lahendust, mis tagaks, et ülemaailmne konkurents põhineb võrreldavatel nõudmistel;
22. rõhutab, et keskkonnahoidliku tööhõive täieliku potentsiaali saavutamise eelduseks on stabiilne, pikaajaline ja ulatuslik õiguslik raamistik; kutsub komisjoni ja liikmesriike üles määrama kindlaks keskkonnastandardid ja rahalised stiimulid, mis loob usaldusväärsed raamtingimused vähemalt 10 aastaks ja tagab sellega õigus- ja planeerimiskindluse; nõuab, et olemasolevaid rahastamisvahendeid kasutataks säästvuse edendamiseks ning et säästvam majandustegevus ja tootmine tuleks eesmärgina lisada mitmesuguste fondide, nagu struktuurifondide ja Ühtekuuluvusfondi finantsperspektiivi;
23. rõhutab sellega seoses, kui tähtis on linnade integreeritud arendamise kontseptsioon ning tõdeb, et ebasoodsas olukorras linnapiirkondade säästev saneerimine võib saada seal suunanäitajaks; on seisukohal, et selle eelduseks on selge poliitiline raamistik, kusjuures tuleks jätkata struktuurifondide kaudu linnamõõtme edendamist;
24. märgib, et olemasolevate programmide raames tuleks rahastada sihtotstarbelisi uuringuid ELi kõige ebasoodsamates piirkondades, püstitada strateegilised eesmärgid ja määratleda, missugust tüüpi meetmeid on vaja selleks, et luua soodsamad tingimused säästva kohaliku majanduse arendamiseks, kusjuures konkreetne eesmärk oleks seejuures uute keskkonnahoidlike töökohtade loomine ning integreeritud meetmed, et kaasata uusi ja toetada juba olemasolevaid keskkonnahoidlikke ettevõtteid;
25. rõhutab, et sihtotstarbeline investeerimine ELi ebasoodsas olukorras olevate piirkondade ökoloogilisse üleminekusse on üks kõige kasulikumatest vahenditest, mille abil saavutada piirkondliku lähenemise ja territoriaalse ühtekuuluvusega seotud strateegilised eesmärgid;
26. rõhutab Euroopa Regionaalarengu Fondi tähtsust piirkondlike klastrite loomisel teadustegevuse, innovatsiooni ja infrastruktuuri kohapealse sidumise kaudu uute tehnoloogiate raames, nagu taastuvenergia ja energiatõhusus; rõhutab lisaks, et eriti linnapiirkondades on piirkondlikel ja kohalikel omavalitsustel kõige paremad võimalused ja suutlikkus luua vajalikke tingimusi innovatiivsete ettevõtteklastrite kasvuks; juhib tähelepanu, et selline klastrite loomine võib otsustavalt edendada kohalikku majanduslikku arengut ja luua piirkondades uusi töökohti;
27. on teadlik asjaolust, et ELi tasandi, riiklikud ja piirkondlikud rahastamiskavad on endiselt suures osas koordineerimata, ning rõhutab seetõttu, et on vaja programmide paremat mitmetasemelist koordineeritust ning toetust suuremale sünergiale erinevate ühiste poliitikate vahel, mis kasutavad struktuurifonde, põllumajanduse ja maaelu arengu fonde, teadusuuringute raamprogrammi ning konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogrammi ning mis on välja töötatud säästva ja ressursitõhusa majanduse saavutamiseks; on arvamusel, et seoses ühise põllumajanduspoliitika raames toimuva rahastamisega tuleb lähemalt kaaluda laialdasemat üleminekut otsetoetusmehhanismidelt maapiirkondade arengu ning looduskeskkonda säästva põllumajanduse arengu toetamisele;
28. kutsub uuesti komisjoni ja liikmesriike üles kasutama ära ülesehitusfondi edu ning looma uue ühenduse algatuse, kaasa arvatud katseprojektid, et ehitada üles uus säästev majandus;
29. märgib, et nõukogu 21. oktoobri 2009. aasta järelduste lõikes 8 paluti komisjonil vaadata kiireloomuliselt sektorite kaupa läbi subsiidiumid, millel on negatiivne keskkonnamõju ja mis ei ole kooskõlas säästva arenguga; kutsub komisjoni üles reageerima neile järeldustele viivitamata ning uurida selleks võimalusi nimetatud subsiidiumide eelarve piires ümberjaotamiseks, et toetada uusi säästva majandusega seotud tegevusi;
30. nõuab tõhusat rahastamissüsteemi ja fiskaalstiimuleid, et aidata VKEdel liikuda keskkonnahoidlikuma tööhõivepoliitika suunas ja tagada keskkonnahoidlikud uuendused ja tootmine;
31. on arvamusel, et kehtivatel ja kavandatavatel ELi keskkonnaalastel õigusaktidel on suur potentsiaal luua uusi töökohti valdkondades, mis on seotud õhu, pinnase ja veega ning samuti energeetika, avalike teenuste, põllumajanduse, transpordi, metsanduse ja keskkonnakorralduse alal; kutsub liikmesriike üles rakendama ELi õigusakte, mis võiks kaasa tuua uued investeeringud keskkonnasõbralikesse tehnoloogiatesse ja töökohtadesse;
32. tuletab meelde, et avalikud hanked moodustavad suure turuosa ja võiksid olla märkimisväärsed stiimulid majanduse keskkonnahoidlikumaks muutmisel; nõuab seetõttu, et kõigi avalike hangete puhul nõutaks kõrgete keskkonnastandardite järgimist;
33. kutsub ELi ja liikmesriike üles ennetama muutusi, st saama üle teavitamisega seotud puudustest ja ebakindlusest ning soodustama teadlikkust, sotsiaalseid õppeprotsesse ja tarbimismudeli muutmist; väidab, et vaja on rohkem stiimuleid, et ettevõtted investeeriksid rohkem säästvasse tehnoloogiasse, ning et töötajad on muutustega nõus, kui muutused toovad kaasa tööhõivevõimaluste kasvu ja töötajatele tagatakse kindlustatus;
34. rõhutab, et vajadus kvaliteetsete tööhõivevõimaluste arendamise järele uue säästva majanduse raames tähendab seda, et sellistele ühiskonna ees seisvatele põhiprobleemidele nagu tööpuudus ja vaesus, kliimamuutus, rahvastiku vananemine ja loodusvarade nappus, tuleb leida lahendused uuenduste abil; juhib tähelepanu avatud innovatsioonil ja klastritel põhineva tööstus- ja teaduspoliitika olulisusele, et soodustada erinevate avaliku sektori ja erasektori majandusettevõtete teadmiste ühendamist ning edendada uuendustegevust; sel eesmärgil palub komisjonil välja töötada Euroopa tehnoloogiaplatvorm ressursihoidlike tööstusharude jaoks;
35. soovitab, et kui liikmesriik otsustab subsideerida näiteks tuule-, bio-, või päikeseenergia tootmise suurendamist, põhineks subsideerimise tase empiiriliste andmete teaduslikul hindamisel ja subsideerimine tagaks võimalikele investoritele mõistlikud investeerimisväljavaated ja kindluse, ning kutsub üles hoolikalt kaaluma tegureid nagu subsideerimise kaudu loodud töökohtade koguarvu kasv, energia hind, kogumõju kasvuhoonegaaside ja muude heitmete eraldumisele, ja seega võtma eesmärgiks säästvuse optimaalse suurendamise;
36. märgib, et ei ole olemas ühtset arusaamist, millised tehnoloogilised valikud on üleilmse konkurentsi tingimustes keskkondlikult, majanduslikult või sotsiaalselt kõige säästvamad; märgib, et kui võrrelda näiteks tuulegeneraatorite abil energia tootmise, päikesepaneelide, kivisöe põletamise ja süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise, tuumareaktorite või mõne muu tehnoloogia säästlikkust, tuleb arvestada paljusid muutujaid; kutsub seetõttu üles terviklike tootmistsüklite põhjalikumale võrdlevale uurimisele ja kõikide tootmisprotsesside ressursitõhusamaks muutmisele;
Naiste ja meeste tööhõive potentsiaal uues säästvas majanduses
37. rõhutab, et ainult siis, kui suurendame naiste osalemist Euroopa tööturul, suudame uue majanduse kasvu- ja tööhõivevõimalusi täielikult ära kasutada, kuna alates 1995. aastast on vähenev vahe meeste ja naiste tööhõivemäärade vahel moodustanud poole Euroopa üldisest tööhõivemäära kasvust ning veerandi iga-aastasest majanduskasvust, ning kuna see on eeldus majanduskasvu tagamiseks ning ökoloogilise ümberkujundamise nõudmiste täitmiseks vananevas ühiskonnas;
38. nõuab ELi tasandi algatust, et tõsta tööandjate, eelkõige traditsiooniliste meeste kutsealade tööandjate teadlikkust mitmekesisema tööjõu vajadusest ja kasulikkusest vananevas ühiskonnas ning pakkuda neile vahendeid suuremaks mitmekesisuseks valmistumiseks;
39. kutsub ELi, liikmesriike ja tööturu osapooli üles võitlema diskrimineerimise vastu ning edendama soolist võrdõiguslikkust säästva majanduse raames, looma neis sektorites ligitõmbavat töökeskkonda, kuhu naised tahaksid tulla ja jääda, soodustama pere- ja tööelu ühildamist piisavate ja kõrge kvaliteediga lapsehoiuvõimaluste ning peresõbralike töökohtade loomise kaudu, looma võimalusi ja tingimusi, et nii mehed kui naised saaksid tööturul võrdselt osaleda, edendama naiste suuremat osalust esindusorganites, kus domineerivad mehed, vähendama töökohtade soopõhist jagunemist ja palgaerinevusi;
40. juhib tähelepanu asjaolule, et sotsiaalsesse infrastruktuuri investeerimine on võimalus Euroopat moderniseerida ja võrdõiguslikkust edendada ning seda võib käsitleda kui paralleelset strateegiat füüsilise infrastruktuuri moderniseerimisele keskkonnahoidlikku tehnoloogiasse investeerimise kaudu; on seisukohal, et sooline võrdõiguslikkus peaks seetõttu olema poliitika esmaeesmärk ja põhivahend;
41. rõhutab, et soolise eraldatuse kaotamiseks tööturul on oluline teha eesmärgipäraseid jõupingutusi, et sooliste stereotüüpide vastu võideldes tagada naiste juurdepääs haridusele kõikidel tasanditel ja pakkuda elukestvat õpet; nõuab piisava koolituse võimaldamist, et vältida naistöötajate alaesindatust keskkonnahoidlikel töökohtadel, arvestades sellega, et naiste massiline kõrvalejäämine teadusest ja tehnoloogiast takistaks Euroopa majanduskasvu ja jätkusuutlikkust ning jätaks paljud andekad ja kvalifitseeritud noored naised sobiva töökoha ja majandusliku kindluseta;
42. nõuab spetsiaalset ELi algatust tüdrukute huvi suurendamiseks tehniliste kutsealade vastu (matemaatika, informaatika, loodusteadused ja tehnoloogia) ning neil aladel endiselt valitsevate stereotüüpide kummutamiseks; rõhutab, et niisuguste stereotüüpide vastu võitlemisel on ajakirjandusel ja haridusel otsustava tähtsusega roll;
43. rõhutab, et kooli lõpetanud ja tööd otsivaid noori naisi tuleks suunata väljaõppekohtadele, kus neid on meestest vähem, kasutades selleks koolide, ülikoolide, koolitusagentuuride ja/või -firmade ühist planeerimist, et naised omandaksid konkreetseid oskusi (ka kõrgemal ja spetsialiseerunud tasemel) töökogemuse, korrapärase ja mitte ebakindla töö kaudu ning väljavaatega leida rahulduspakkuvat tööd;
44. kutsub ELi ja liikmesriike üles nägema Euroopa Sotsiaalfondi programmide raames ette rohkem keskkonnahoidlikke töökohti naiste jaoks, võttes arvesse asjaolu, et Euroopa Sotsiaalfond rahastab koolitusprojekte sellistes valdkondades nagu taastuvenergeetika ja ökoturism; rõhutab vajadust teha suuremaid jõupingutusi, et tõsta Euroopa Sotsiaalfondi toetatavates projektides naiste osalusmäära, kuna see on praegu alla 10%; nõuab soolise võrdõiguslikkuse arvestamist eelarve koostamisel Euroopa Sotsiaalfondis, taastamiskavades ning struktuurilise kohandamise programmides, kindlustamaks, et need programmid ärataksid võrdselt ka naiste huvi ja aitaksid neid integreerida;
45. rõhutab, et üleminekut uuele majandusele ei tohiks kasutada ettekäändena võrdsete võimaluste meetmete piiramiseks, vaid selles tuleks näha ainulaadset võimalust parandada naiste osalust ELi tööturul, sest see on jätkusuutliku majanduskasvu tagamise, tööhõivepotentsiaali optimaalse arengu ja konkurentsivõime tugevdamise eeltingimus;
Inimväärne töö
46. kutsub komisjoni üles – lisaks kõrgelt kvalifitseeritud töötajate tööhõive võimalustele – pöörama säästva majanduse raames tähelepanu ka töökohtadele, mis eeldavad keskmist ja madalamat kvalifikatsiooni, ning kvalifitseerimata, kuid spetsialiseerunud töötajatele; kutsub komisjoni ja liikmesriike üles seda tõsiasja tööhõivesuunistes eriliselt arvesse võtma; kutsub liikmesriike üles väärtustama töökohti keskmist ja madalamat väljaõpet eeldavatel aladel ning tagama seal inimväärse töö;
47. rõhutab vajadust pöörata erilist tähelepanu inimväärsele tööle, vajaminevatele oskustele ja sotsiaalselt õiglasele üleminekule; kutsub komisjoni, liikmesriike ja tööturu osapooli üles tagama, et säästva majanduse tööhõive strateegiast saaks kasu igaüks üle terve ELi; rõhutab vajadust hõlmata sellesse strateegiasse igat liiki töökohad, olgu need siis kõrge, keskmise või madala kvalifikatsiooniga; kutsub üles laiendama haridus-, uurimis- ja arendusvõimalusi; kutsub lisaks üles tööhõivesuunistes ning Euroopa Komisjoni programmis „Uute töökohtade jaoks uued oskused” pöörama erilist tähelepanu tööturust eemale jäänud inimestele, kõige haavatavamatele inimestele, eriti puuetega inimestele ja väheste oskustega töötajatele, ning neid inimesi kaitsma;
48. on seisukohal, et tööhõivepoliitikal on keskne roll vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu võitlemisel, ning nõuab seega ILO programmi „Inimväärne töö” kohaselt häid töötingimusi ja -tasu, mis mitte ainult ei taga toimetuleku, vaid ka asjakohase osakaalu SKPs;
49. märgib, et töövõtjate ja tööandjate sagedase madalama organiseerituse tõttu võib mõnes uues sektoris tekkida ebakindlate töösuhete ja halvemate töötingimuste oht; kutsub ELi ja liikmesriike üles looma raamtingimused uutes sektorites esindusorganite asutamiseks; kutsub tööturu osapooli organiseeruma ja kutsub komisjoni üles edendama parimate tavade vahetust terves ELis, eriti töötajate teabe- ja konsultatsioonivõimaluste suurendamise ja Euroopa töönõukogude asutamise kohta;
50. märgib, et on vaja teha lisapingutusi töötajate tervise ja ohutusega seotud tööaja korralduse miinimumnõuete tõhusa ühtlustamise tagamiseks ELis;
51. kutsub liikmesriike üles koostöös tööturu osapooltega koostama integreeritud kavasid ökoloogilise ülemineku sammude hindamiseks nii kohalikul kui riiklikul tasandil; kutsub tööturu osapooli üles jälgima töötajate osalemist säästva arengu strateegias, tegema ettepanekuid poliitiliste meetmete kohta ja need vastu võtma, et suurendada tõhusat osalemist töötajate säästva liikuvuse ja keskkonnahoidliku majanduskasvu osas;
52. kutsub tööturu osapooli üles hõlmama uusi sektoreid ning arendama strateegiaid sektoripõhiste ühenduste kaasamiseks sotsiaalpartnerlusse;
53. kutsub ELi ja liikmesriike üles siduma riigipoolset subsideerimist ja riigihankeid tugevamini sotsiaalsete miinimumstandardite tagamisega liikmesriikide tasandil ja edendama tööturu partnerite esindusorganite loomist;
54. juhib tähelepanu asjaolule, et ettevõtte või tööstuse tootmisprotsessi muudatustest mõjutatud töötajate väljaõpe ja elukestev õpe loob samuti uusi töökohti; kutsub ELi üles arendama oodatavate muutuste ja eriti tootmise ümberkorralduste raamistikku, tagades kõigile asjaomastele töötajatele õiguse võtta osa koolitus- ja elukestva õppe kavadest; kutsub liikmesriike, tööandjaid ja töötajaid üles tunnistama, et oskuste juhtimine, koolitus ja elukestev õpe on jagatud vastutus, nagu kinnitatakse ka tööturu osapoolte 2002. aasta elukestva õppe raamlepingus; palub komisjonil lisada eluaegse õppe raamistikku üheksas võtmepädevus, mis on seotud keskkonna, kliimamuutuse ja säästva arenguga ja mis on teadmistepõhises ühiskonnas oluline; kutsub liikmesriike üles integreerima säästvuse mõistet algõppesse, haridusse ja elukestvasse õppesse;
55. kutsub komisjoni, liikmesriike ja tööturu osapooli üles tegema rohkem jõupingutusi, et tulla tõhusalt toime ümberkorralduste negatiivse mõjuga nii kohalikus majanduses kui tööhõives.
Rõhutab vajadust levitada juhiseid muutustega toimetuleku ja selle sotsiaalsete tagajärgede kohta;
Vajaminevad oskused
56. juhib tähelepanu asjaolule, et liikmesriigid peavad kohandama oma koolitus- ja haridussüsteeme ning koostama ja rakendama sihtotstarbelisi tegevuskavasid töötajate ümberõppeks sektorites, mida mõjutab kohaliku majanduse ümberkujundamine uueks säästvaks majanduseks, et tagada nende juurdepääs uutele keskkonnahoidlikele säästvatele töökohtadele ja tagada tööjõule võimalus kohandada oma oskusi vastavalt säästva majanduse tööturu vajadustele, mis tugineb pädevuspõhise koolituse kontseptsioonile; peab sellega seoses kiiduväärseks komisjoni algatust „Uute töökohtade jaoks uued oskused” ning leiab, et koostöö ELi liikmesriikidega on samm õiges suunas; juhib siiski tähelepanu sellele, et nimetatud algatus peab olema tihedamalt seotud nõukogu säästvat arengut käsitleva otsuse eesmärkidega ning et seda tuleb jätkata konkreetse tegevusega nii ELi tasandil kui ELi liikmesriikides;
57. rõhutab, et säästva arengu, keskkonnahoidlike töökohtade ja elukestva õppe osas on vaja tugevdada avatud koostöö meetodit ja parimate tavade vahetamist, et tagada majanduse ülemineku edukas ja tõhus juhtimine ning lisaks sellisest üleminekust tulenevate uute väljaõppevajaduste ja negatiivsete sotsiaalsete tagajärgede ohjamine;
58. kutsub liikmesriike üles võitlema vanuse alusel diskrimineerimise vastu ning kohandama koolituspakkumisi ja elukestva õppe strateegiaid vanemate töötajate vajadustele, et tagada ka üle 55-aastaste töötajate, sh üle 55-aastaste naiste kõrge osalusmäär;
59. kutsub ELi ja liikmesriike üles võtma keskkonnahoidliku majanduse, konkurentsivõime ja õitsengu alusena vastu detailset innovatsiooni ja loovuse poliitikat, eriti hariduses ja koolituses, kaasa arvatud kutseharidus ja -koolitus;
60. märgib, et on väga oluline meelitada noori uut tüüpi keskkonnahoidlikele töökohtadele ja tagada, et oskusprogrammid edendaksid noorte juurdepääsu tööturule, võimaldamaks neil kasutada tööhõivevõimalusi, et vähendada alla 25-aastaste hulgas valitsevat suurt tööpuudust ja rakendada noorema põlvkonna oskusi uue tehnoloogia kasutamisel; avaldab kahetsust, et EL 2020 juhtalgatus „Noorte liikuvus” jätab kõrvale noored, kes ei ole seotud kõrgharidusega; rõhutab, et tõelise muutuse elluviimiseks peaks algatus keskenduma noortele, kellel on praegu kõige vähem võimalusi ja kes elavad vaesuse ohus;
61. palub liikmesriikidel koostöös tööturu osapooltega töötada ühiselt välja noorte kutsenõustamisprogrammid teaduse ja tehnoloogia valdkonnas ning neid rakendada, et edendada elujõulise ja säästva majanduse arengut, samuti töötada ühiselt välja teabe- ja teadlikkuse suurendamise meetmed ökoloogiliste ja keskkonnaprobleemidega tegelemiseks ja rakendada neid formaalse haridussüsteemi ning kohalike ja piirkondlike omavalitsuste meetmete raames;
62. kutsub komisjoni üles tegema liikmesriikidega tihedamat koostööd, et koostada prognoosid keskpikaks ja pikaks perioodiks seoses tööturul nõutavate oskustega ning soodustada partnerlust ülikoolide ja ettevõtlussektori vahel, et edendada noorte siirdumist tööturule, aidates samas kaasa teadmistepõhise ühiskonna loomisele, rakendusuuringute arendamisele ja koolilõpetajate paremate väljavaadete loomisele tööturul;
63. kutsub liikmesriike ja tööturu osapooli üles kehtestama sihtnäitajaid, et saavutada naiste ja meeste võrdne osalemine, tagada naistele ja meestele võrdne juurdepääs haridusele, korraldada koolitust, sihtotstarbelisi värbamiskavasid, töö käigus toimuvat erialast väljaõpet ja koolitust naistele, sisserännanutele, pikaajalistele töötutele ja teistele tööturul diskrimineeritud rühmadele;
64. julgustab liikmesriike kasutama Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi, et viia ellu ELi eesmärke, edendada uusi oskusi, kaasa arvatud oskusi, mida läheb vaja uutel, jätkusuutlikel ja keskkonnahoidlikel kvaliteettöökohtadel;
65. kutsub vastutavaid sidusrühmi üles jälgima tööhõivet, et muuta erialane algõpe ja elukestev õpe asjakohasemaks; kutsub sellega seoses liikmesriike üles hindama üleminekufondide otstarbekust vajaminevate oskuste juhtimisel;
66. kutsub ELi ja liikmesriike üles seadma üheks Euroopa Sotsiaalfondi eesmärgiks säästva majandusega kohanemise võime, et aidata kaasa majandustegevuse suuremale säästvusele ja infrastruktuuri arendamisele;
67. tuletab meelde, et jätkusuutlik mõõde ei tohiks piirduda keskkonnaga seotud ametite õppega, vaid see tuleb kaasata kõigisse haridus- ja koolitusprogrammidesse, et edendada säästva arengu ja keskkonnateadlikkuse kultuuri;
68. rõhutab elukestva õppe lisandväärtust ja palub liikmesriikidel põhjalikult kaardistada kohalik potentsiaal, et korraldada nõudlusest lähtuvaid koolitusi ning kasutada olemasolevaid vahendeid vastavalt tegelikele vajadustele, ning taastada kõrgetasemelise hariduse pakkumise kaudu keskerihariduse maine, eriti piirkondades, kus kohalik potentsiaal ja traditsioonilised tööharud nõuavad erioskuste ja -teadmiste täielikku väljaarendamist; palub komisjonil pakkuda liikmesriikidele kohalike vajaduste kaardistamiseks piisavat tehnilist toetust ning märgib, et kõrgetasemelised kutsekeskkoolid võiksid aidata vähendada kõrgkoolilõpetajate töötust ja viia jätkusuutliku tööhõiveni;
69. rõhutab, kui oluline on, et liikmesriigid kasutaksid Euroopa Sotsiaalfondi vahendeid oskuste, tööhõive, väljaõppe ja ümberõppega seotud tegevustesse investeerimiseks, et luua riiklike, piirkondlike ja kohalike projektide kaudu rohkem ja paremaid töökohti; on seisukohal, et arvestades vanemate inimeste üha suureneva osakaaluga ELi rahvastikus, võib vanemate inimeste kutsealane kogemus nendele algatustele samuti kaasa aidata; soovitab piirkondlikel ja kohalikel omavalitsustel luua asjakohased ja püsivad kontaktid ettevõtluskeskkonna, tööandjate organisatsioonide, ametiühingute ja valitsusväliste organisatsioonidega, et prognoosida tööturu vajadusi keskpikas ja pikas perspektiivis;
70. tunnistab kohalike ja piirkondlike omavalitsuste tähtsat rolli hariduses, mis on uute, tulevikku suunatud oskuste omandamise aluseks, sealhulgas elukestva õppe ja ümberõppe kaudu; juhib tähelepanu, et noorte, sealhulgas kvalifikatsioonita koolist lahkujate välja- ja täiendõpet reguleerivate üldtingimuste eest vastutavad paljudes riikides piirkondlikud ja kohalikud omavalitsused; julgustab seetõttu piirkondi kasutama hariduse infrastruktuuri tarbeks struktuurifondide vahendeid, seda eriti ebasoodsas olukorras linnaaladel ja piirkondades, ning teha selle toetuse kaudu võimalikuks laialdase ja kaasava koolihariduse; juhib tähelepanu kohalike ja piirkondlike omavalitsuste ning äriühingute ja ühenduste vaheliste võrgustike loomise olulisele (haridus- ja koolitusalasele) potentsiaalile, et luua jätkusuutlikke töökohti kohaliku transpordi, linnalise liikuvuse, hariduse ning teadus- ja arendustegevuse sektoris, ning asetada rõhku võrdsetele võimalustele;
71. märgib, et liikmesriikidel, tööturu osapooltel ja kolmanda taseme hariduse pakkujatel tuleb teha koostööd ülikooli- ja kraadiõppe kursuste käivitamiseks ning majanduse ökoloogilisele üleminekule suunatud ainevaldkondade väljatöötamiseks;
72. on seisukohal, et demograafilised probleemid nõuavad üldisemat strateegiat, milles oleks ühendatud töökohtade loomine ja Euroopa tööturu uute ja tekkivate vajaduste rahuldamine; on arvamusel, et sellega seoses tuleb veelgi parandada ELi töötajate, sh teadlaste ja muude spetsialistide liikuvust, et jõuda ELi siseturul ilma piirideta Euroopani;
Sotsiaalselt õiglane üleminek
73. märgib, et majandustegevuse kasvav säästvus võib kaasa tuua muutusi kogu tööstussektoris; kutsub ELi ja liikmesriike üles vältima säästvale majandusele üleminekul sotsiaalset kahju ja tegema jõupingutusi sotsiaalselt õiglase ülemineku raamtingimuste loomiseks, mis vähendaksid üleminekuriske ja optimeeriksid kõikide töötajate saadavat kasu; rõhutab, et sotsiaalselt õiglane üleminek on säästva arengu põhiline osa ja oluline eeldus selleks, et Euroopa inimesed üleminekut toetaksid;
74. rõhutab, et ülemineku juhtimata jätmisest tulenevad kulud võivad olla mitu korda suuremad kui ennetavad investeeringud; kutsub komisjoni, liikmesriike ja tööturu osapooli üles võtma koos enda peale vastutus ülemineku ennetava juhtimise eest;
75. rõhutab, et säästev majandus tuleb lõimida juriidilise isiku vastutuse ja sotsiaalse keskkonnaalase vastutuse raamistikku, ning rõhutab võimalust edendada säästva arengu kultuuri ja säästvat majandust väljaõppeprogrammide kaudu ettevõtete sotsiaalse vastutuse raames;
76. tuletab meelde, et väga olulised ennetavad meetmed on vajalike tingimuste loomine töötajate edasiseks väljaõppeks ja uue tehnoloogiaga kohanemiseks, et vältida töökohtade kaotust, ning kollektiivlepingute soodustamine ja toetamine, et olla üleminekuks valmis ning hoida ära töötust, ning samuti sotsiaalkindlustuse, sissetulekutoetuse süsteemide ja ennetavate sektorisiseste koolitusalgatuste tugevdamine;
77. kutsub Euroopa Komisjoni üles toetama Euroopa tasandil uuringuid tuleviku töökohtade teemal, et ennetada koondamisi ja säilitada töökohad Euroopa Liidus;
78. rõhutab, et vaja on rahvusvaheliste organisatsioonide tihedat ja tõhusat koostööd ja vastastikust täiendavust, ning kutsub Maailma Kaubandusorganisatsiooni üles võtma meetmeid seoses investeerimise ja kaubanduse sotsiaalse ja keskkonnamõõtmega;
79. tunnistab, et valitsusvälised organisatsioonid ja ametiühingud etendavad tööandjatena keskkonnahoidlike töökohtade potentsiaali arendamisel olulist rolli, kuna nad aitavad kaasa otsuste tegemisele ja tõstavad üldsuse teadlikkust;
80. juhib tähelepanu sellele, et organisatsioonid, kes investeerivad ökoloogiliselt tõhusatesse tegevustesse, aitavad luua töötajatele parema töökeskkonna ning saavutavad seetõttu suurema tootlikkuse; kutsub liikmesriike üles propageerima Euroopa keskkonnajuhtimis- ja -auditeerimissüsteemi (EMAS) ning julgustama kõiki majandussektoreid seadma EMASi liikmeks registreerimise endale eesmärgiks; kutsub komisjoni, liikmesriike ja tööturu osapooli üles kaasama olulised keskkonnaküsimused sotsiaalsesse dialoogi kõikidel konsultatsioonitasanditel, kusjuures rõhk tuleks asetada sektoriviisilistele läbirääkimistele; rõhutab, et sotsiaalselt õiglaseks üleminekuks peaksid töötajad osalema selles protsessis kui partnerid; kutsub üles kaasama ILO määratluse kohaselt töökoha keskkonnahoidlikumaks muutmise eest vastutavaid ettevõtete töötajate esindajaid, et muuta töökohad, ettevõtted ja tööstusharud kooskõlas siseriiklike tavadega säästvamaks; kutsub liikmesriike ja tööturu osapooli struktureeritud koostööd keskkonna sidusrühmade ja ekspertidega, et kasutada ülemineku juhtimisel nende nõuandeid;
81. kutsub liikmesriike ja tööturu osapooli üles tegema ülemineku juhtimisel struktureeritud koostööd keskkonna sidusrühmade, ka valitsusväliste organisatsioonidega;
82. kutsub ELi üles alustama tööturu osaliste kaasabil välissuhetes süsteemset dialoogi, et jõuda muude maailma piirkondadega säästva arengu meetmete osas üksmeelele, kindlustada sarnased arengutingimused ning tagada, et tööstusalane konkurentsivõime ei satu ohtu; leiab, et ausa konkurentsi tagamine säästvates tootmissektorites soodustab töökohtadel kaitset ja töötingimuste parandamist;
83. kutsub komisjoni ja liikmesriike üles käivitama teabe- ja avalikkuse teadlikkuse tõstmise kampaaniaid, mis käsitlevad keskkonnahoidlike töökohtade loomist säästva majanduse raames;
84. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule ja komisjonile ning liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele.
SELETUSKIRI
ELi kohustus olla säästev
Euroopa Ülemkogu määratles oma 2009. aasta detsembri järeldustes ELi säästva arengu strateegia
Euroopa Ülemkogu 10.-11. detsembri 2009. aasta kohtumise järeldused kohta arengu säästvana siis, kui selles arvestatakse praeguse põlvkonna vajadustega nii, et ei kahjusta tulevaste põlvkondade võimalusi oma vajadusi rahuldada.
Järeldustes nimetatakse seitset keskset ülesannet: kliimamuutus ja keskkonnasäästlik energia, säästev transport, säästev tarbimine ja tootmine, loodusvarade kaitse ja majandamine, rahvatervis, sotsiaalne kaasatus, demograafia ja migratsioon ning üleilmne vaesus.
Strateegia juhtmõteteks on majanduslike, sotsiaalsete ja keskkonnaalaste huvide ühitatud arvestamine, sotsiaalse dialoogi tõhustamine, ettevõtete sotsiaalse vastutuse suurendamine ning ettevaatuse ja „saastaja maksab” põhimõte.
Veel nähakse ülemkogu järeldustes ette investeeringud inim-, sotsiaalsesse ja keskkonnakapitali, innovaatilisse tehnoloogiasse ja uutesse ökoloogilistesse teenustesse pikaajalise eesmärgiga luua eeldused konkurentsivõimeks, heaoluks, sotsiaalseks ühtekuuluvuseks, kõrgekvaliteedilisteks töökohtadeks ja paremaks keskkonnakaitseks.
Ülemkogu kinnitas 2009. aastal samuti ELi kohustuse osaleda otsustavalt kiireneva ülemaailmse soojenemise vastases rahvusvahelises võitluses.
Oma otsustes on EL kohustunud vähendama 2020. aastaks kasvuhoonegaaside heidet vähemalt 20% 1990. aastaga võrreldes ning katma 2020. aastaks 20% oma energiavajadusest taastuva energiaga.
Vastavalt valitsustevahelise kliimamuutuste ekspertrühma uuringule saab ülemaailmset soojenemist vähendada 2 °C-ni üksnes siis, kui arenenud riigid vähendavad 2050. aastaks oma kasvuhoonegaaside heidet 80–90% 1990. aastaga võrreldes
Valitsustevaheline kliimamuutuste ekspertrühm: Kliimamuutused 2007: koondaruanne.
I,II ja III töörühma panus valitsustevahelise kliimamuutuste töörühma neljandasse hindamisaruandesse, põhiautorid, Pachauri, R.K. ja Reisinger, A. (toim.), IPCC, Genf, Šveits. .
Euroopa Liidule tähendab see vajadust suurendada oluliselt jõupingutusi taastuvenergia ja energia efektiivse kasutamise valdkonnas.
Millised on keskkonnahoidlikud töökohad?
Juba ülemkogu sõnastatud säästva arengu määratlus näitab, et see mõjutab peaaegu kõiki olulisi tööstus- ja teenindussektoreid.
Seepärast järgib käesolev raport Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) kõikehõlmavat keskkonnahoidlike töökohtade määratlust
ILO taustateave „Säästva arengu globaalsed ülesanded: keskkonnasõbraliku tööhõive strateegiad”, G8 töö- ja tööhõiveministrite konverents, Niigata, Jaapan, 11.-13. mai 2008. .
Vastavalt sellele ei piirdu keskkonnahoidlikud töökohad keskkonnaga otseselt seotud tööhõivesektoritega.
Töökoht on keskkonnahoidlik pigem siis, kui ta aitab üle minna säästvale majandamisele, aitab kaasa energia säästmisele, taastuva energia kasutamisele, loodusvarade kaitsele ning bioloogilise mitmekesisuse säilitamisele ja taastamisele, samuti jäätmete ja õhusaaste ärahoidmisele.
Sellele määratlusele tuginedes ei jaga raportöör komisjoni arvamust, nagu oleksid keskkonnahoidlikud töökohad seotud eelkõige tipptehnoloogiaga, vaid on nõus ILO järeldustega, mille kohaselt üleminek suuremale säästvusele mõjutab otsustavalt igasugust kvalifikatsiooni, mis viib kutseõppe ja koolitusvajaduste, samuti üldise ökoloogilise hariduse erineva analüüsimiseni.
Tööhõivevõimaluste optimeerimine
Taastuvenergia ja efektiivse energiakasutusega laiendamise ja edendamise positiivne kõrvalmõju on tohutult suur.
Nii on Greenpeace’i uuringu
Greenpeace’i ja Euroopa Taastuvenergia Nõukogu (EREC) 2009. aasta raport „Töötades kliima heaks: taastuvenergia ja keskkonnasõbralike töökohtade revolutsioon”. kohaselt taastuvenergia ja efektiivse energiakasutusega sektoris üle maailma võimalus luua rohkem kui 8 miljonit uut töökohta.
Saksamaa kogemused kinnitavad neid prognoose ja näitavad selgelt, et taastuvenergia ja efektiivse energiakasutusega sektori tugeval laiendamisel on otsene mõju töökohtadele.
Saksamaal on taastuvenergia seadusele tuginedes loodud 250 000 uut töökohta.
Rahvusvahelises võrdluses on Saksamaal selles osas juhtiv roll.
Võttes arvesse ka tööhõive kaudseid mõjusid, on see seadus alates jõustumisest 2000. aastal taganud tööhõive korrapärase suurenemise.
Prognooside kohaselt peaks töötajate arv aastaks 2020 kasvama 400 000 võrra.
Euroopa Komisjon ei arvestanud Euroopa 2009. aasta tööhõivet käsitleva uuringu
Euroopa Komisjon „Tööhõive Euroopas 2009“. arvutusmudelites asjaoluga, et Saksamaal stabiliseerib tööhõive kasvu uutes jätkusuutlikes sektorites, nagu taastuvenergia, täiendavalt ekspordi kasv.
Komisjon määrab netokasvu kindlaks üksnes ELi siseturu põhjal ning unustab ELi potentsiaali saada ülemaailmseks teerajajaks üleminekul säästvale majandusele.
Samas põhineb selle Saksa näite edu peamiselt sellel, et taastuvenergia seadus (EEG), energiamärgise seadus ning riiklikult rahastatavad laenukavad on loonud investoritele pikaajalised ja usaldusväärsed raamtingimused.
Selliseid selgeid poliitilisi ja rahalisi sihte seadmata ei saa tööturu võimalusi arendada.
Saksamaa näidet on vahepeal hakanud järgima ka teised ELi maad.
Seepärast peaks Euroopa Liit lisama usaldusväärsete raamtingimuste kohustuse Euroopa 2020 strateegiasse ning esitama peatselt õigusloome algatused.
Liikmesriigid peaksid oma pädevuse piires seda kiiresti järgima.
See tähendab ka seda, et üleminek säästvale majandusele peaks saama kõigi ELi rahaliste vahendite eraldamise, eelkõige struktuurifondide keskseks eesmärgiks.
Järgmise kümne aasta jooksul peame süsteemselt käivitama vajalikud investeeringud.
Uue säästva arengu tegelikke tööhõivealaseid võimalusi on raske mõõta ning vastavalt sellele on käesoleva raporti preambulis esitatud uuringud täpsete arvude suhtes ebamäärased ja kohati vasturääkivad.
Arvutused erinevad liiga palju raamtingimustest sõltuvalt.
See ilmneb transpordisektori näites.
ÜRO Keskkonnaagentuuri uuringus
UNEPi, ILO, IOE ja ITUCi 2008. aasta keskkonnasõbralike töökohtade algatus „Keskkonnasõbralikud töökohad: suund inimväärsele tööle säästlikus, madalate süsinikdioksiidi näitajatega maailmas”. käsitletakse erasõidukitelt tõhusale kohalikule ühistranspordile üleminekut ning antakse tööhõive potentsiaali koefitsiendiks 2,5 kuni 4,1.
Ent komisjoni praeguse rahastamisstsenaariumi kohaselt on kohaliku ühistranspordi sektori olukord äärmiselt pingeline.
Samal ajal kui elektriautode arendamiseks on eraldatud suur teadus- ja tööstusressurss, on kohalik ühistransport ja vastavad liiklusvahendid toetusprogrammidest välja jäetud.
Mõlemad liiklemisviisid konkureerivad linnaruumis otseselt üksteisega.
Säästva liikluse võimalik tööhõive potentsiaal avaneb tegelikult alles siis, kui seda toetavad poliitilised raamtingimused ja rahalised otsused.
Jalgrattaliiklusega seotud müügi- ja teenindamisvõimalused on samasugused kui ühistranspordi puhul.
Ökoloogilises mõttes on mõlemad transpordiliigid elektriautost eelistatumad.
Sotsiaalsele, kaasavale Euroopale uus säästev majandus
Säästvale majandusele üleminek pole üksnes ökoloogiline vajadus, vaid peaks olema osa meie sotsiaalse Euroopa strateegiast.
Ülemineku edukus sõltub olulisel määral Euroopa inimeste heakskiidust ning heakskiit on saavutatav üksnes siis, kui suudame näidata, et meie strateegiad säästvale majandusele üleminekuks on sotsiaalselt õiglased ning tagavad pikemas perspektiivis suurema tööhõive, paremad töötingimused ja suurema sotsiaalse kindlustunde.
Uue säästva majanduse eesmärk peaks olema sotsiaalne ja ökoloogiline jätkusuutlikkus ning ülemineku sotsiaalselt õiglane läbiviimine on sellise strateegia nurgakivi.
Inimväärne töö
Eelkõige tõstatub siin töökoha kvaliteedi küsimus.
Just madalama kvalifikatsiooniga aladel on ebakindlate töölepingute levik tõusuteel.
Tuginedes Euroopa Ülemkogu terviklikule säästva arengu määratlusele näeb raportöör raporti eesmärki mitte selles, et vaadelda keskkonnahoidlikku tööhõivepotentsiaali ainult arvudes, vaid on uurinud, kuidas saaks kindlustada häid töötingimusi keskkonnahoidlikes töökohtades ning kuidas saaks minna säästvale majandusele üle sotsiaalselt õiglaselt.
Käesoleva raporti jaoks andmeid kogudes sai kiiresti selgeks, et uute sektorite keskseks elemendiks on töötingimuste aspekt.
Nii päikeseenergiat tootva sektori töötajad, nt Ida-Saksamaal, kui ka tuuleenergia valdkonna esindajad kritiseerivad suurt survet tootlikkust suurendada, mis koos rahvusvahelise konkurentsisurvega toob kaasa madalad palgad ja halvad töötingimused.
Sellistel tingimustel on enam kui keeruline veenda töötajat sektorit vahetama, nt tulema ära söetööstusest, mis on aastaid taganud inimväärsed töötingimused ja sotsiaalse kaitse.
Aruteludes tööandjate liitude ja ametiühingutega on saanud selgeks, et peamine probleem nendes uutes sektorites on kummagi poole esindusorganite puudumine.
On olemas esimesed projektid, mis on suunatud selliste struktuuride ülesehitamisele, ja see raport toetab selgelt selliseid püüdlusi.
Kvalifikatsiooninõuded
Sotsiaalselt õiglane üleminek tähendab ka tegelemist hariduse ja koolitusega.
Esiteks tuleb tagada see, et keskkonnahoidliku majanduse tööhõivepotentsiaali saab tõepoolest kasutada.
Kindlates sektorites saab kasvuvõimalusi ära kasutada ainult juhul, kui on olemas piisavalt hea hariduse ja väljaõppega töötajad.
Teiseks tuleb kindlustada see, et üleminek pakuks võimaluse kõigile: noorematele ja vanematele inimestele, naistele, tööturul olijatele ja sellest eemale jäänutele.
Praegu ei saa veel kindlalt öelda, millist kvalifikatsiooni mis ulatuses hakkab vaja minema.
Siiski on selge, et peame ennetavalt orienteerima hariduse ja koolituse ning elukestva õppe strateegiad säästlikkusele.
Vajalikud on individuaalsetele vajadustele vastavad programmid, et kindlustada üleminekuvõimalus ka näiteks 30 aastat söetööstuses töötanud naisele.
Uute kutseoskuste suure vajaduse ning ümber- ja täiendõppe edukaks ohjamiseks tuleb analüüsida, millised töötajate ja tööotsijate rühmad vajavad erilist tuge ning kavandada vastavad meetmed.
Sotsiaalselt õiglane üleminek
Üleminek nõuab suurt paindlikkust, mõnel juhul isegi liikuvust.
Sageli esitatud Taani näide viitab sellele, et inimesed tajuvad kõrget paindlikkuse määra tööturul võimaluse, mitte ohuna juhul, kui riiklik süsteem tagab sotsiaalkindlustuse ja toimib tugev sotsiaalpartnerlus ning kui kutseoskuste ennetav juhtimine pakub väljavaateid.
Säästlikule majandusele ülemineku edukuse eelduseks on töötajate sotsiaalkindlustus vajalikes üleminekuetappides.
25.6.2010
majandus- ja rahanduskomisjonI ARVAMUS
tööhõive- ja sotsiaalkomisjonile
tööhõivevõimaluste arendamise kohta uue säästva majanduse raames
( 2010/2010(INI) )
Arvamuse koostaja: Edward Scicluna
ETTEPANEKUD
Majandus- ja rahanduskomisjon palub vastutaval tööhõive- ja sotsiaalkomisjonil lisada oma resolutsiooni ettepanekusse järgmised ettepanekud:
1. on arvamusel, et praegune ülemaailmne majandus- ja sotsiaalkriis, mis on aeglustanud muudatuste tegemist energiakasutuses ja süsinikuheitmete vähendamist, ei tohiks takistada liikmesriike liikumast konkurentsivõimelisema ja säästvama, vähem CO 2 heiteid tekitava ja ressursitõhusama majanduse suunas, sest see muudab nad vastupanuvõimelisemaks, vähem sõltuvaks püsivalt kallist impordist ja konkurentsivõimelisemaks;
2. on seisukohal, et ELi tööhõivestrateegias tuleks võtta arvesse kliimamuutuste majanduslikku mõju Euroopa tööturule, nende muutustega kohanemiseks ette nähtud majandustegevust ja muid tegevusi, mis tulenevad kliimamuutuste mõju leevendamiseks tehtavatest poliitilistest muudatustest;
3. rõhutab, et ökotõhusat majandust ja keskkonnahoidlikke töökohti saab edendada maksukoormuse nihutamisega tööjõult ja ettevõtetelt taastumatute energiaallikate kasutamisele, mis hoiaks ühtlasi ära kahjulikud keskkonnamõjud;
4. juhib tähelepanu, et komisjon peaks kasutama järgmise mitmeaastase finantsraamistiku ettevalmistamist võimalusena edendada jätkusuutlikku tööturgu, pöörates erilist tähelepanu keskkonnahoidlikele töökohtadele;
5. palub Eurostatil, OECD-l ja kõigi liikmesriikide statistikaametitel kaaluda majandustegevuse statistilise liigituse ümberkorraldamist eraldi NACE-koodi sisseviimise abil, et liigitus kajastaks paremini uut keskkonnatööstust, mis praegu ei ole nähtav, kuna see kuulub tavapärase tööstusliku liigituse alla;
6. märgib, et OECD andmetel suudab keskkonnatoodete ja -teenuste sektor anda tööd väga erinevate oskuste ja võimetega inimestele, sealhulgas madala kvalifikatsiooniga töötajatele, ja kutsub komisjoni üles pöörama sellele haavatavale rühmale erilist tähelepanu;
7. on seisukohal, et demograafilist arengut arvestades on sotsiaal- ja tervishoiuteenuste valdkonnas palju võimalusi jätkusuutlike töökohtade loomiseks, mida tõhusa tööhõivepoliitika põhimõtete kohaselt tuleks kasutada;
8. on seisukohal, et tööhõivepoliitikal on keskne roll vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu võitlemisel, ning nõuab seega ILO programmi „Inimväärne töö” kohaselt häid töötingimusi ja -tasu, mis mitte ainult ei taga toimetuleku, vaid ka asjakohase osakaalu SKPs;
9. rõhutab, et üleminek keskkonnasäästlikule majandusele eeldab asjakohaseid koolitus- ja haridusprogramme, mõnel juhul peavad ülikoolid kaaluma täiesti uute õppevaldkondade ja erialade pakkumist, ja nõuab tungivalt, et liikmesriigid asuksid kohe kõrvaldama praegust lõhet, mis on kasutada olevate töötajate oskuste ja keskkonnasäästlike tööstuste vajaduste vahel;
10. nõuab tõhusat rahastamissüsteemi ja maksustiimuleid, et aidata VKEdel liikuda keskkonnasäästlikuma tööhõivepoliitika suunas ja tagada keskkonnasäästlikud uuendused ja tootmine;
11. nõuab tööstuse kaasamist ökoinnovatsiooni, kuna ettevõtjatel on selle laiemal levitamisel ülioluline roll; märgib sellega seoses, et ettevõtjate teavitamine – uusi ettevõtlusvõimalusi tutvustades – on otsustava tähtsusega ressursse säästva majanduse ja säästlike tööstusharude väljaarendamisele suunatud strateegia edukuse seisukohast;
12. on seisukohal, et pidades silmas oodatavat kiirendatud restruktureerimist, et seista vastu ülemaailmsele kriisile ja kliimamuutusele, peaksid liikmesriigid olema kohustatud valmistama ette raamistiku, milles on selgelt välja toodud, kuidas valitsused, tööandjad ja töötajad peaksid olukorraga kohanema;
13. on seisukohal, et Euroopa tööhõivestrateegias tuleks anda mõistele „keskkonnasäästlikud töökohad” võimalikult lai määratlus, aga sealjuures tuleks eristada saastekontrolli, ringlussevõttu, jäätmehooldust, veevarude haldust, vee käitlemist, looduskaitset, keskkonnatehnoloogia tootmist, taastuvenergeetika ja sellega seotud seadmete tootmist ning keskkonnaalast teadus- ja arendustegevust.
14. väljendab muret tööjõu liikumise puudumise pärast ELi siseturul; juhib tähelepanu asjaolule, et endiselt piiratakse uutest liikmesriikidest pärit tööjõu vaba liikumist ja sotsiaalõiguste kaasaskantavus on piiratud;
15. väljendab muret pikaajalise tööalase ebakindluse pärast, mis on tekkinud viimase kahe aastakümne jooksul ELi tööturul, kus ennekõike noored töötavad üha sagedamini lühiajaliste lepingute ja halvemate töötingimustega; märgib, et sellistel asjaoludel loodud uusi töökohti ei saa lugeda jätkusuutlikuks; leiab, et nende struktuuriliste puudustega tuleb tegeleda töövõimaluste arendamisel uue säästva majanduse raames.
PARLAMENDIKOMISJONIS TOIMUNUD LÕPPHÄÄLETUSE TULEMUS
Vastuvõtmise kuupäev
22.6.2010
Lõpphääletuse tulemus
+:
–:
0:
41
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
Burkhard Balz, Sharon Bowles, Udo Bullmann, Pascal Canfin, Nikolaos Chountis, George Sabin Cutaş, Leonardo Domenici, Diogo Feio, Elisa Ferreira, Vicky Ford, José Manuel García-Margallo y Marfil, Jean-Paul Gauzès, Sven Giegold, Sylvie Goulard, Enikő Győri, Liem Hoang Ngoc, Othmar Karas, Wolf Klinz, Jürgen Klute, Rodi Kratsa-Tsagaropoulou, Astrid Lulling, Hans-Peter Martin, Arlene McCarthy, Íñigo Méndez de Vigo, Sławomir Witold Nitras, Ivari Padar, Alfredo Pallone, Anni Podimata, Antolín Sánchez Presedo, Olle Schmidt, Edward Scicluna, Peter Simon, Theodor Dumitru Stolojan, Ivo Strejček, Kay Swinburne, Ramon Tremosa i Balcells, Corien Wortmann-Kool
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed
Elena Băsescu, David Casa, Iliana Ivanova, Syed Kamall, Philippe Lamberts
8.6.2010
keskkonna-, rahvatervise ja toiduohutuse komisjonI ARVAMUS
tööhõive- ja sotsiaalkomisjonile
tööhõivevõimaluste arendamise kohta uue säästva majanduse raames
( 2010/2010(INI) )
Arvamuse koostaja:
Rovana Plumb
ETTEPANEKUD
Keskkonna-, rahvatervise ja toiduohutuse komisjon palub vastutaval tööhõive- ja sotsiaalkomisjonil lisada oma resolutsiooni ettepanekusse järgmised ettepanekud:
1. on seisukohal, et kriisijärgne majandus pakub hea võimaluse säästvaks majanduskasvuks, mis põhineb sotsiaalsel õiglusel ja keskkonnahoidlikkusel; märgib, et Euroopa majanduse ümberkujundamine saastavast majandusest keskkonnahoidlikuks majanduseks viib sügavate muudatusteni tootmises, jaotamises ja tarbimises ning seda tuleks kasutada kui võimalust liikuda tõelise säästvuse poole, ilma et seataks ohtu jõukust või töökohti; on seisukohal, et üleminekut saastevabadel energiaallikatel põhinevale majandusele tuleb näha kui võimalust investeerida säästvasse arengusse ja mitte üksnes kui koormust riikliku ja erasektori eelarvele;
2. kutsub komisjoni üles töötama välja statistilist vahendit „rohelise” majanduse loodud töökohtade netosaldo hindamiseks;
3. on seisukohal, et säästev areng põhineb pikaajalisel visioonil, mille kohaselt majanduskasv, sotsiaalne ühtekuuluvus ja keskkonnakaitse käivad käsikäes ning toetavad üksteist vastastikku; juhib tähelepanu võimalustele, mida „roheliste” töökohtade loomine endast säästva majanduse raames kujutab, ning toetab ILO määratlust, mille kohaselt on „rohelised” kõik töökohad, mis edendavad säästvat arengut; rõhutab siiski, et kõigi töökohtadega „rohelistes” sektorites peavad kaasnema head töötingimused;
4. märgib, et 2009. aastal oli Euroopas hinnanguliselt 3,4 miljonit „rohelist” töökohta;
5. rõhutab vajadust võtta tõsiselt käsile kliima soojenemise probleem, et piirata soojenemist nii, et temperatuur ei tõuseks üle 2 °C võrreldes eelindustriaalse ajajärgu tasemega; on seisukohal, et praegu ellu viidav eesmärk piirata heitkoguseid 2020. aastaks 20% ei ole selle üldeesmärgiga kooskõlas, ning ootab ettepanekut minna võimalikult kiiresti üle vähemalt 30% vähendamise eesmärgile; nõuab seetõttu tungivalt, et komisjon töötaks välja eripoliitika, et kindlustada üleminek „rohelisele” majandusele, eriti seoses töötajate uute oskuste omandamisega „rohelistel” töökohtadel töötamiseks ja Euroopa tööstuse toetamisega selle keskkonnahoidlikumaks muutmisel maailmaturul, samuti ergutaks erasektorit investeerima vähesaastavatesse tehnoloogiatesse, mis soodustavad innovatsiooni ja töökohtade loomist;
6. rõhutab, et „rohelise” tööhõive täieliku potentsiaali saavutamise eelduseks on stabiilne, pikaajaline, ambitsioonikas reguleeriv raamistik; on seisukohal, et ELi 2020. aasta strateegia „roheliste” töökohtadega seotud tööhõivealaste eesmärkide saavutamiseks on vaja konkreetseid õiguslikult siduvaid meetmeid loodusvarade kasutamise absoluutse vähenemise ja muude keskkonnaalaste eesmärkide saavutamiseks;
7. on arvamusel, et kehtivatel ja kavandatavatel ELi keskkonnaalastel õigusaktidel on suur potentsiaal luua uusi töökohti sellistes valdkondades nagu lennundus, pinnas, vesi, energeetika, avalikud teenused, põllumajandus, transport, metsandus ja keskkonnakorraldus; kutsub liikmesriike üles rakendama ELi õigusakte, mis võiksid viia uute investeeringuteni keskkonnahoidlikesse tehnoloogiatesse ja töökohtadesse;
8. juhib tähelepanu, et keskkonnahoidlike tootmisviiside nõudmine tooks põllumajandussektoris kaasa tööhõive ja sissetulekute märkimisväärse suurenemise;
9. rõhutab vajadust toonitada kogu Euroopas „roheliste” töökohtade loomise kontekstis bioloogilist mitmekesisust, eriti Natura 2000 võrgustiku loomisel; juhib tähelepanu sellele, et ökoturism on „roheliste” töökohtade loomise mõttes juhtiv sektor, mille kasvumäär on umbes 20% aastas; rõhutab ka loodusega seotud vaba aja tegevustest tulenevate töökohtade potentsiaali;
10. rõhutab, et subsiidiumid linnatranspordi sektori keskkonnahoidlikumaks muutmise eest annaksid tööhõivealast kasu siis, kui need investeerida ühistransporti;
11. kutsub komisjoni üles pakkuma välja omapoolset „rohelise” töökoha määratlust; ergutab komisjoni lisaks taastuvenergia, energiatõhususe, jäätmehoolduse, ringlussevõtu ja hoonete renoveerimistööde alaseid poliitikavaldkondi arendades pidama esmatähtsaks „rohelisi” töökohti;
12. palub komisjonil esitada aastaks 2011 õigusloome-ja õigusloomeväliseid meetmeid sisaldav strateegia, et toetada „rohelisi” töökohti, mis on kasvu ja jõukuse allikas kõigile; palub komisjonil ja liikmesriikidel ühendada teiste ELi poliitikavaldkondadega poliitikavaldkonnad, mille sihiks on töötajate uute oskuste omandamine ja ümberõpe „rohelistel” töökohtadel töötamiseks; rõhutab vajadust hõlmata sellesse strateegiasse igat liiki töökohad, olgu need siis kõrge, keskmise või madala kvalifikatsiooniga;
13. märgib, et nõukogu 21. oktoobri 2009. aasta järelduste lõikes 8 paluti komisjonil vaadata kiireloomuliselt sektorite kaupa läbi subsiidiumid, millel on kahjulik keskkonnamõju ja mis ei ole kooskõlas säästva arenguga; kutsub komisjoni üles reageerima neile järeldustele viivitamata, uurides võimalusi nimetatud subsiidiumide eelarve piires ümberjaotamiseks, et toetada uusi säästva majandusega seotud tegevusi;
14. palub komisjonil lisada eluaegse õppe raamistikku üheksas põhipädevus, mis on seotud keskkonna, kliimamuutuse ja säästva arenguga ja mis on teadmusühiskonnas oluline;
15. kutsub liikmesriike üles kohandama haridus- ja koolitussüsteeme vastavalt uue säästva majanduse vajadustele;
16. usub, et kodanike heaolu seisukohast käivad keskkond ja sotsiaalpoliitika kohalikul, piirkondlikul, riiklikul ja Euroopa tasandil käsikäes; juhib tähelepanu sellele, et need organisatsioonid, mis investeerivad keskkonnahoidlikesse tegevustesse, aitavad luua töötajatele parema töökeskkonna ning saavutavad seetõttu suurema tootlikkuse; kutsub liikmesriike üles propageerima Euroopa keskkonnajuhtimis- ja -auditeerimissüsteemi (EMAS) ning julgustama kõiki majandussektoreid püüdlema EMASi liikmeks registreerimise poole;
17. tuletab meelde, et avalikud hanked moodustavad suure turuosa ja võiksid olla märkimisväärsed stiimulid majanduse keskkonnahoidlikumaks muutmiseks; nõuab seetõttu, et kõigi avalike hangete puhul nõutaks kõrgete keskkonnastandardite järgimist;
18. on veendunud, et ressursse säästva rohelise tehnoloogia kasutuselevõtust ei piisa säästva arengu saavutamiseks niikaua, kui tootlikkuse suurenemine vahetatakse sissetulekute suurenemise vastu; on lisaks seisukohal, et keskkonnaalasest perspektiivist lähtudes oleks mõistlik tootlikkuse suurenemise kompenseerimine vaba aja suurenemise ja lühemate tööpäevadega kõrgemate palkade ja järjest suureneva tarbimise asemel;
19. nõuab liikmesriikidelt tungivalt, et nad vahetaksid kliimamuutuse majandusliku, sotsiaalse ja keskkonnaalase mõjuga tegelemisel tööhõivealaseid kogemusi ja parimaid tavasid;
20. on arvamusel, et on vaja teha tunduvalt rohkem uurimistööd hindamaks keskkonnapoliitika ja kliimamuutuse poliitika mõju tööhõive netosuurenemisele; palub komisjonil muuta see kaheksandas raamprogrammis eelisvaldkonnaks;
21. usub, et väliskulude arvessevõtmiseks tuleks rohkem ära teha; kutsub komisjoni üles kasutama olemasolevaid poliitikavahendeid – või töötama vajadusel välja uusi –, et kulusid arvesse võtta ja kajastada tulemusi tulevastes poliitilistes ettepanekutes;
22. kutsub komisjoni ja liikmesriike üles käivitama teabe- ja avalikkuse teadlikkuse tõstmise kampaaniaid, mis käsitlevad „roheliste” töökohtade loomist säästva majanduse raames.
23. tunnistab, et valitsusvälised organisatsioonid ja ametiühingud etendavad tööandjatena „roheliste“ töökohtade potentsiaali arendamisel olulist rolli, andes oma panuse otsuste tegemisel, ja tõstes üldsuse teadlikkust.
PARLAMENDIKOMISJONIS TOIMUNUD LÕPPHÄÄLETUSE TULEMUS
Vastuvõtmise kuupäev
2.6.2010
Lõpphääletuse tulemus
+:
–:
0:
53
1
1
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
János Áder, Elena Oana Antonescu, Kriton Arsenis, Pilar Ayuso, Paolo Bartolozzi, Sandrine Bélier, Martin Callanan, Nessa Childers, Chris Davies, Bairbre de Brún, Esther de Lange, Anne Delvaux, Bas Eickhout, Edite Estrela, Jill Evans, Elisabetta Gardini, Gerben-Jan Gerbrandy, Julie Girling, Françoise Grossetête, Dan Jørgensen, Karin Kadenbach, Christa Klaß, Jo Leinen, Corinne Lepage, Peter Liese, Linda McAvan, Radvilė Morkūnaitė-Mikulėnienė, Vladko Todorov Panayotov, Gilles Pargneaux, Antonyia Parvanova, Andres Perello Rodriguez, Sirpa Pietikäinen, Mario Pirillo, Pavel Poc, Vittorio Prodi, Frédérique Ries, Oreste Rossi, Daciana Octavia Sârbu, Carl Schlyter, Horst Schnellhardt, Theodoros Skylakakis, Bogusław Sonik, Catherine Soullie, Salvatore Tatarella, Anja Weisgerber, Glenis Willmott, Sabine Wils, Marina Yannakoudakis
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed
Christofer Fjellner, Gaston Franco, Mairead McGuinness, Rovana Plumb, Bart Staes, Kathleen Van Brempt, Anna Záborská
24.6.2010
tööstuse, teadusuuringute ja energeetikakomisjonI ARVAMUS
tööhõive- ja sotsiaalkomisjonile
tööhõivevõimaluste arendamise kohta uue säästva majanduse raames
( 2010/2010(INI) )
Arvamuse koostaja:
Ilda Figueiredo
ETTEPANEKUD
Tööstuse, teadusuuringute ja energeetikakomisjon palub vastutaval tööhõive- ja sotsiaalkomisjonil lisada oma resolutsiooni ettepanekusse järgmised ettepanekud:
– võttes arvesse komisjoni 14. detsembri 2007. aasta teatist kommertskasutusele eelnevate hangete kohta (KOM(2007) 799);
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. mai 2010. aasta direktiivi 2010/31/EL hoonete energiatõhususe kohta (uuesti sõnastatud)
ELT L 153, 18.6.2010, lk 13. ;
– võttes arvesse nõukogu 22. ja 23. novembri 2007. aasta järeldusi teadusinfo kohta digitaalajastul: juurdepääs, levitamine ja säilitamine,
A. arvestades, et majandus- ja rahanduskriis on riikide eelarveid tõsiselt mõjutanud;
B. arvestades, et demograafilisi muutusi käsitlevas rohelises raamatus (KOM(2005) 94) esitatud arvandmed näitavad, et ajavahemikus 2005–2030 väheneb ELis tööealine elanikkond 20,8 miljoni (6,8%) inimese võrra, ning arvestades, et üle 60-aastaste inimeste arv tõuseb praegu kaks korda kiiremini kui enne 2007. aastat – ligi kahe miljoni võrra igal aastal varasema miljoni asemel,
1. on seisukohal, et uus, jätkusuutlik ELi majandus peab tagama tasakaalustatud majandusliku ja sotsiaalse arengu; nõuab põhjapanevat jätkusuutlikku tööstuspoliitikat, mis asetaks rõhu loodusvarade kasutamise tõhususele; toonitab, et keskkonnahoidlik majandus peab pakkuma väljavaateid inimväärsete ja hästitasustatud töökohtade olemasoluks, pöörates erilist tähelepanu keskkonnakaitsele;
2. peab oluliseks rakendada edasipüüdlikku, usaldatavat, ettearvatavat ja stabiilset poliitikat, eelkõige energeetika ja kliima valdkonnas; seepärast kutsub komisjoni ja liikmesriike üles koondama vahendeid kahel eesmärgil, võitluseks kliimamuutusega ning töökohtade ja säästva kasvu tekitamiseks, ning samal ajal järgima usaldusväärse eelarvehalduse põhimõtteid; rõhutab seetõttu, et oluline on teha Euroopa eesmärk vähendada 2020. aastaks energiatarbimist 20% võrra kohustuslikuks, ja kinnitab oma toetust nõukogu võetud kohustusele vähendada 2050. aastaks Euroopa kasvuhoonegaaside heitkoguseid 80–95% võrra;
3. on arvamusel, et tähelepanuta on siiski jäänud asjaolu, et ELi liikmesriikidel on palju ühiseid probleeme, mille puhul on mõttekad ainult Euroopa ühised algatused;
4. rõhutab, et vajadus kvaliteetsete tööhõivevõimaluste arendamise järele uue, jätkusuutliku majanduse raames tähendab seda, et sellistele ühiskonna ees seisvatele põhiprobleemidele nagu tööpuudus ja vaesus, kliimamuutus, rahvastiku vananemine ja loodusvarade nappus, tuleb leida lahendused uuenduste abil; juhib tähelepanu avatud innovatsioonil ja klastritel põhineva tööstuspoliitika ja teaduspoliitika olulisusele, et edendada teadmiste vahetamist erinevate avaliku sektori ja erasektori osalejate vahel ning uuendustegevust;
5. toonitab, kui oluline on kehtestada sidus ELi strateegia, mis hõlmab ökoloogilisi uuendusi ning keskendub nii heite vähendamisele kui ka ressursside tõhusale kasutamisele tootmisprotsessides; sel eesmärgil palub komisjonil välja töötada Euroopa tehnoloogiaplatvorm ressursihoidlike tööstuste jaoks;
6. kutsub komisjoni ja liikmesriike üles edendama rahastamisvahendite reformimist, et muuta need keskkonnahoidlikumaks ja suunitluselt pikaajalisemaks, mis tõmbaks ligi erainvesteeringuid ning looks tulevikus rohkem ja paremaid töökohti;
7. rõhutab, et rahastamismehhanismide ja -vahendite mõistlik kasutamine ning avalikud poliitilised suunised võivad olla abiks erasektorist pärit oluliste lisavahendite kaasamisel, et toetada investeeringuid ja luua uusi töökohti;
8. on arvamusel, et oluline on tagada ühenduse teadus-ja arendustegevuse raamistikele kohane ja piisav eelarve, et toetada avaliku ja erasektori teadustegevust ning muuta selle tulemused kergesti ligipääsetaval ja bürokratiseerimata kujul kättesaadavaks mikroettevõtetele ja VKEdele, kes tegelevad uuendustega sellistes valdkondades nagu energiatõhusus, energia infrastruktuur, uute ja taastuvenergiaallikate ning vähem CO2-heidet tekitavate tootmisprotsesside kasutuselevõtmine, ressursside taaskasutus ja tõhus ärakasutamine, ning seda seoses tagatud õigustega töökohtade loomisega; kordab, et teadus- ja arendustegevusse investeerimises tuleb saavutada 3% eesmärk tagamaks, et teadustegevus loob Euroopa majanduses lisandväärtust, millel võib olla positiivne mõju kõrgelt kvalifitseeritud tööjõu ELi territooriumil hoidmisele;
9. rõhutab, et VKEdel ja mikroettevõtetel on jätkusuutliku majanduse arendamisel peamine osa; avaldab kahetsust, et neil võib olla raskusi uute majandussuuniste ettenägemisel; kutsub komisjoni ja liikmesriike üles abistama neil ettevõtetel säästva majandusega seonduva potentsiaalse arengu valdkondade kindlaksmääramisel, eelkõige taastuvate energiaallikate ja energiasäästu alal, et pakkuda hõlpsamat juurdepääsu mikrokrediidile nt Euroopa mikrokrediidirahastu „Progress” abil, ja andma neile nõuetekohast teavet selle kohta, kuidas nimetatud rahastule taotlusi esitada;
10. rõhutab, et vajalikku majanduskasvu ja sellest tulenevat tööhõive suurenemist saab uuenduspõhises majanduses saavutada vaid siis, kui Euroopa teadlased ja ettevõtted on võimelised muutma oma uurimistulemused kaubanduslikeks toodeteks; viitab komisjoni innovatsiooni tulemustabelile, mis näitab, et innovatsioonierinevus USAga on 30% ja Jaapaniga 40%;
11. kutsub komisjoni üles tegema liikmesriikidega tihedamat koostööd, et koostada prognoosid keskpikaks ja pikaks perioodiks seoses tööturul nõutavate oskustega ning soodustada partnerlust ülikoolide ja ettevõtlussektori vahel, et edendada noorte siirdumist tööturule, aidates samas kaasa teadmistepõhise ühiskonna loomisele, rakendusuuringute arendamisele ja koolilõpetajate paremate väljavaadete loomisele tööturul;
12. on teadlik asjaolust, et ELi tasandi, riiklikud ja piirkondlikud rahastamiskavad on endiselt suures osas koordineerimata, ning rõhutab seetõttu, et on vaja programmide paremat mitmetasemelist koordineeritust ning toetust suuremale sünergiale erinevate ühiste poliitikate vahel, mis kasutavad struktuurifonde, põllumajanduse ja maaelu arengu fonde, teadusuuringute raamprogrammi ning konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogrammi ning mis on välja töötatud säästva ja ressursitõhusa majanduse saavutamiseks; on arvamusel, et seoses ühise põllumajanduspoliitika raames toimuva rahastamisega tuleb lähemalt kaaluda laialdasemat üleminekut otsetoetusmehhanismidelt maapiirkondade arengu ning looduskeskkonda säästva põllumajanduse arengu toetamisele;
13. juhib tähelepanu asjaolule, et üleminek uuele säästvale majandusele on keerukas, mistõttu tuleb erilist tähelepanu pöörata neile, keda mõjutab deindustrialiseerimine, rakendades asjakohaseid finantstoetusi ja mehhanisme ning integreeritud sekkumist, mis on suunatud säästvale arengule ja innovatsioonipõhisemale majandusele, mille raames on võimalik luua korralikke, tagatud õigustega töökohti ning vähendada sotsiaalset ebavõrdsust ja piirkondlikku tasakaalustamatust; peab nende eesmärkide saavutamisel oluliseks sotsiaalpartnereid;
14. on seisukohal, et demograafilised väljakutsed nõuavad üldisemat strateegiat, milles oleks ühendatud töökohtade loomine ja Euroopa tööturu uute ja tekkivate vajaduste rahuldamine; on arvamusel, et sellega seoses tuleb ELi töötajate, sh teadlaste ja muude spetsialistide liikuvuse parandamisel teha suuremaid edusamme eesmärgiga saavutada ELi siseturul ilma piirideta Euroopa;
15. kutsub komisjoni üles paluma liikmesriikidel vaadata läbi nende tööturule juurdepääsu reguleerivad üleminekusätted kui abinõud, et säilitada ülemaailmse majanduskriisi ajal ELi tööhõive;
16. tuletab meelde, et energia- ja ressursitõhusus võib olla tulevikus otsustav konkurentsieelis; toonitab, et energiatõhususe valimisel aidatakse edendada tööstusharude mitmekesistamist ja kasvuhoonegaaside heite vähendamist, kuid ühtlasi pakutakse ka sotsiaalseid hüvesid ja luuakse hulgaliselt tagatud õigustega töökohti, mis aitab liikmesriikidel praegusest majanduskriisist välja tulla ja alustada jätkusuutlikku majanduskasvu; kutsub komisjoni ja liikmesriike üles võtma oma energiastrateegia väljatöötamisel arvesse töömahukaid sektoreid;
17. on arvamusel, et üleminekuga uuele säästvale majandusele ning muutustega äriühingute või tööstusharude tootmisprotsessides peaks kaasneva piisav koolitus, eelkõige noorte kutsealane ettevalmistus, ja elukestva õppe kavad, eelkõige toimetulekuraskustega, üle 50-aastaste elanikkonnarühmade puhul, sest nii loodaks ühtlasi uusi töökohti; seepärast kutsub komisjoni ja liikmesriike üles tugevdama sellise koolituse ja kavade pakkumist; toonitab, kui oluline on tugevdatud dialoog olukorras, mis nõuab sotsiaalseid arenguid kohanemaks uue säästva majandusega, eelkõige ettevõtetes, mille tegevus põhineb fossiilkütustel; kutsub komisjoni, liikmesriike ja sotsiaalpartnereid üles tagama kõnealuse dialoogi toimumist, et leiaks aset õiglane ökoloogiline ümberkujundamine;
18. nõuab liikmesriikidevahelist koostööd deklareerimata töö vastases võitluses, sest varimajandus on probleem kogu Euroopas; on seisukohal, et liikmesriikides ja ELi tasandil tuleks tugevdada mitteametliku töötamise vastaseid meetmeid;
19. kutsub komisjoni üles koostama tööhõivesuunised, mis toetaksid aktiivselt alla 25- ja üle 50-aastaste töötajate tööhõive kasvu, ning pöörama vajalikku tähelepanu spetsiifilistele probleemidele, millega noored ja eakad silmitsi seisavad;
20. nõuab tungivalt, et komisjon ja liikmesriigid tegeleksid oskuste puudumise probleemiga, mis seoses olemasoleva tööjõu ja uute jätkusuutlike tööstusharude vajadustega juba tekkinud on; sellega seoses toonitab, kui oluline on toetada noorte õpipoisiaega kui üleminekut hariduse saamiselt kutseellu; lisaks kutsub liikmesriike üles nägema ette stiimulid tööandjatele, kes pakuvad madala kvalifikatsiooniga või kvalifikatsioonita inimestele väljaõpet ja praktilise töökogemuse võimalust otse töökohal; viimasena toonitab, et ELi ja liikmesriikide poliitikas tuleb jõuliselt toetada digitaalset kirjaoskust ja pädevust, sest need on põhioskused, mis tõhustavad sotsiaalset integratsiooni ja parandavad Euroopa tööjõu konkurentsieelist;
21. rõhutab, kui oluline on avalik sektor eeskuju näitajana tagatud õigustega töökohtade loomisel seoses progressiivsete hankestandardite vastuvõtmise, stiimulite ja teabe pakkumisega, eelkõige sellistes valdkondades nagu energeetika, infrastruktuuri ja hoonete ehitus, transport ja side; kutsub komisjoni ja liikmesriike üles edendama eriti kommertskasutusele eelnevate hangete lepingutesse keskkonna- ja sotsiaalnormide ning omamaise osaluse klausli lisamist ning jätkusuutliku ja solidaarse majanduse põhimõtteid järgivaid ettevõtjaid, eelkõike VKEsid;
22. rõhutab tungivalt ka erainvesteeringute tähtsust, toonitades, et rahastamisvajadusi saab täita vaid erainvesteeringute kaudu; juhib tähelepanu märkimisväärsetele erinevustele selles, kui suured on olnud eraettevõtete investeeringud teadus- ja arendustegevusse, mis moodustavad 5–7% tuludest info- ja kommunikatsioonitehnoloogia ja ravimitööstuse ning umbes 1% energiaettevõtete puhul; kutsub ELi üles looma õigeid raamtingimusi, et ajendada ettevõtteid investeerima;
23. kutsub uuesti komisjoni ja liikmesriike üles kasutama ära rekonstruktsioonifondi edu ning looma uue ühenduse algatuse (sh katseprojektid) uue, jätkusuutliku majanduse arendamiseks;
24. märgib, et on vaja teha lisapingutusi töötajate tervise ja ohutusega seotud tööaja korralduse miinimumnõuete tõhusa ühtlustamise tagamiseks ELis;
25. kutsub komisjoni ja liikmesriike üles looma avalikus sektoris töötanud ning majandus- ja rahanduskriisi tõttu töö kaotanute jaoks spetsiifilised toetusvahendid, mis sarnanevad Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondiga, mis toetab juhul, kui globaliseerumine või majanduskriis kahjustab ELi ettevõtteid.
PARLAMENDIKOMISJONIS TOIMUNUD LÕPPHÄÄLETUSE TULEMUS
Vastuvõtmise kuupäev
24.6.2010
Lõpphääletuse tulemus
+:
–:
0:
49
4
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
Zigmantas Balčytis, Ivo Belet, Bendt Bendtsen, Jan Březina, Reinhard Bütikofer, Maria Da Graça Carvalho, Jorgo Chatzimarkakis, Giles Chichester, Pilar del Castillo Vera, Christian Ehler, Ioan Enciu, Adam Gierek, Norbert Glante, Fiona Hall, Edit Herczog, Lena Kolarska-Bobińska, Béla Kovács, Philippe Lamberts, Judith A. Merkies, Angelika Niebler, Jaroslav Paška, Anni Podimata, Miloslav Ransdorf, Herbert Reul, Teresa Riera Madurell, Paul Rübig, Amalia Sartori, Francisco Sosa Wagner, Konrad Szymański, Britta Thomsen, Patrizia Toia, Ioannis A. Tsoukalas, Claude Turmes, Niki Tzavela, Marita Ulvskog, Vladimir Urutchev, Adina-Ioana Vălean, Alejo Vidal-Quadras, Henri Weber
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed
Ilda Figueiredo, Andrzej Grzyb, Jolanta Emilia Hibner, Yannick Jadot, Werner Langen, Marian-Jean Marinescu, Vladko Todorov Panayotov, Markus Pieper, Mario Pirillo, Vladimír Remek, Frédérique Ries, Hermann Winkler
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed (kodukorra art 187 lg 2)
Izaskun Bilbao Barandica, Jan Zahradil
24.6.2010
regionaalarengukomisjonI ARAMUS
tööhõive- ja sotsiaalkomisjonile
tööhõivevõimaluste arendamise kohta uue säästva majanduse raames
( 2010/2010(INI) )
Arvamuse koostaja: Kerstin Westphal
ETTEPANEKUD
Regionaalarengukomisjon palub vastutaval tööhõive- ja sotsiaalkomisjonil lisada oma resolutsiooni ettepanekusse järgmised ettepanekud:
1. on arvamusel, et ELi ühtekuuluvuspoliitika mängib jätkusuutliku majanduse tööhõivevõimaluste arendamisel otsustavat rolli, aidates vähendada piirkondlikke erinevusi ja elavdada majandust, eesmärgiga saavutada täielik tööhõive; tõstab esile piirkondliku ja kohaliku tasandi rolli jätkusuutliku majanduse edendamisel, rõhutab, et piirkonnad peaksid kasutama Euroopa struktuurifonde ja Ühtekuuluvusfondi, et näidata initsiatiivi uute, jätkusuutlike ja püsivate töökohtade loomiseks; rõhutab, et on oluline, et liikmesriigid kasutaksid Euroopa Sotsiaalfondi vahendeid oskuste, tööhõive, väljaõppe ja ümberõppega seotud tegevustesse investeerimiseks, et luua riiklike, piirkondlike ja kohalike projektide kaudu rohkem ja paremaid töökohti; on seisukohal, et vanemate inimeste kutsealane kogemus võib nendele algatustele samuti kaasa aidata, võttes arvesse vanemate inimeste üha suurenevat osakaalu ELi rahvastikus; soovitab piirkondlikel ja kohalikel asutustel luua asjakohased ja püsivad sidemed ettevõtluskeskkonna, tööandjaorganisatsioonide, ametiühingute ja valitsusväliste organisatsioonidega, eesmärgiga prognoosida tööturu vajadusi keskpikas ja pikaajalises perspektiivis;
2. rõhutab selles kontekstis linnade integreeritud arendamise lähenemisviisi tähtsust ning et ebasoodsas olukorras linnapiirkondade jätkusuutlik ümberehitus võib saada seejuures suunanäitajaks; on seisukohal, et selle eelduseks on selge poliitiline raamistik, sealhulgas linnamõõtme edendamise säilitamine struktuurifondide puhul;
3. rõhutab, et praeguse majanduskriisi ja kliimamuutuse probleemi kontekstis on äärmiselt oluline toetada keskkonnahoidliku majanduse arengut; juhib tähelepanu sellele, et kohalikud ja piirkondlikud omavalitsused etendavad keskset rolli liikumisel suurema jätkusuutlikkuse poole, eriti nende võime tõttu edendada õppe-, koolitus- ja teadusasutuste ning VKEde vahelisi sidemeid; rõhutab, et sel eesmärgil on ELi ühtekuuluvuspoliitika peamine vahend, mis võib aidata mitte üksnes võidelda intelligentse energiapoliitika abil kliimamuutusega, vaid luua kodanikele ka väljavaated uuteks majanduslikeks ja töövõimalusteks;
4. juhib tähelepanu, et Euroopas on kliimamuutusel piirkondadele erinev mõju, et vastavalt komisjoni uuringule
Komisjoni talituste töödokument „Piirkonnad 2020 – ELi piirkondade tulevaste väljakutsete analüüs”, november 2008, kättesaadav aadressil:
http://ec.europa.eu/regional_policy/sources/docoffic/working/regions2020/pdf/regions2020_en.pdf. on Lõuna- ja Ida-Euroopa piirkonnad, kus elab üle kolmandiku ELi elanikest, kliimamuutuse survest eriti ohustatud, et kõige kaitsetumad elanikkonnarühmad on enim puudutatud ja selle tulemusel võib suureneda piirkondlik ja sotsiaalne ebavõrdsus;
5. tunnistab kohalike ja piirkondlike omavalitsuste tähtsat rolli hariduses, mis on uute, tulevikku suunatud oskuste omandamise aluseks, sealhulgas elukestva õppe ja ümberõppe kaudu; juhib tähelepanu, et noorte, sealhulgas kvalifikatsioonita koolist lahkujate välja- ja täiendõppe raamtingimuste eest vastutavad paljudes riikides piirkondlikud ja kohalikud omavalitsused; julgustab seetõttu piirkondi kasutama struktuurifondide vahendeid hariduse infrastruktuuri jaoks, eelkõige ebasoodsas olukorras linnapiirkondades ja piirkondades, et võimaldada selle toetuse abil laialdane ja kõikehõlmav kooliharidus; juhib tähelepanu kohalike ja piirkondlike omavalitsuste ning äriühingute ja ühenduste vaheliste võrgustike loomise olulisele (haridus- ja koolitusalasele) potentsiaalile, et luua jätkusuutlikke töökohti kohaliku transpordi, linnalise liikuvuse, hariduse ning teadus- ja arendustegevuse sektoris, asetades rõhku võrdsetele võimalustele;
6. rõhutab Euroopa Regionaalarengu Fondi (ERF) tähtsust piirkondlike rühmituste loomisel teadustegevuse, innovatsiooni ja infrastruktuuri kohapealse sidumise kaudu uute tehnoloogiate raames, nagu taastuvenergia ja energiatõhusus; rõhutab lisaks, et eriti linnapiirkondades on piirkondlikel ja kohalikel omavalitsustel kõige paremad võimalused ja suutlikkus luua vajalikke tingimusi innovatiivsete ettevõtterühmade kasvuks; juhib tähelepanu, et selline rühmituste loomine võib otsustavalt edendada kohalikku majanduslikku arengut ja luua piirkondades uusi töökohti;
7. on teadlik asjaolust, et ELi, riiklikud ja piirkondlikud rahastamiskavad on endiselt suures osas kooskõlastamata, ning rõhutab seetõttu, et – eesmärgiga saavutada Euroopa 2020. aasta strateegia eesmärgid – on vaja programmide paremat mitmetasemelist kooskõlastamist ning toetust suuremale sünergiale erinevate ühiste poliitikavaldkondade vahel, kasutades struktuurifonde, põllumajanduse ja maaelu arengu fonde, teadusuuringute raamprogrammi ning konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogrammi;
8. rõhutab elukestva õppe lisandväärtust ja palub liikmesriikidel kohalik potentsiaal põhjalikult kaardistada, et korraldada nõudlusest lähtuvaid koolitusi, mis sobitab olemasolevad vahendid tegelike vajadustega, ning taastada kõrgetasemelise hariduse pakkumise kaudu keskerihariduse maine, eriti piirkondades, kus kohalik potentsiaal ja traditsioonilised tööharud nõuavad erioskuste ja -teadmiste täielikku väljaarendamist; palub komisjonil pakkuda liikmesriikidele kohalike vajaduste kaardistamiseks piisavat tehnilist toetust ning märgib, et kõrgetasemelised kutsekeskkoolid võiksid aidata vähendada kõrgkoolilõpetajate töötust ja viia jätkusuutliku tööhõiveni;
9. tuletab meelde VKEde võtmerolli innovatsiooni edendamisel Euroopas; innustab era- ja avalikku sektorit kasutama Euroopa Sotsiaalfondi vahendeid ettevõtlike hoiakute ja oskuste edendamiseks noorte hulgas ning samuti karjäärinõustamise võimaldamiseks töötutele;
10. rõhutab kooskõlas aluslepingutega töötajate geograafilise liikuvuse tähtsust; tunnistab, et liikuvuse parandamine kohaliku transpordi tõhustamise näol suurendab juurdepääsu töövõimalustele, kusjuures sellest tulenev võimendav mõju on eriti oluline kõrge tööpuuduse määraga piirialadel; julgustab seetõttu piirkondi ning piirialade kohalikke ja piirkondlikke omavalitsusi, ametiasutusi ja valitsusväliseid organisatsioone kasutama struktuurifondide ja Ühtekuuluvusfondi vahendeid riiklike ja regioonidevaheliste koostööprogrammide raames ellu viidavate infrastruktuurimeetmete jaoks, kasutades Euroopa Sotsiaalfondi vahendeid paremate haridus- ja töövõimaluste loomiseks maapiirkondade noortele;
11. rõhutab majanduskasvu ja tööhõive edendamise meetmete olulisust maapiirkondades, et võidelda elanike maapiirkondadest lahkumise vastu;
12. kutsub liikmesriikide vastutavaid ametiasutusi ja komisjoni pöörama suuremat tähelepanu ühiselt rahastatavate meetmete jätkusuutlikkusele, nagu näeb ette nõukogu 11. juuli 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1083/2006, millega nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi ja Ühtekuuluvusfondi kohta
ELT L 210, 31.7.2006, lk 25. ; nõuab tungivalt, et vastutavad ametiasutused tagaksid struktuurifondide vahendite pikaajalise sidumise ning toetuse andmise üksnes pärast toimingute kestvuse kindlakstegemist, nagu näeb ette nimetatud määruse artikkel 57; kutsub vastutavaid ametiasutusi üles võitlema sobivate karistusmehhanismide abil „toetuste ostlemise” vastu;
13. kinnitab oma toetust katseprojektile „Valitud kohalikele ja piirkondlikele esindajatele suunatud Erasmus”, mis aitaks kohalikel ja piirkondlikel omavalitsustel vahetada parimate tavade näidiseid ning millel võiks olla ka võimendav mõju tööturupoliitika valdkonnas; rõhutab vajadust täpsustada projekti rakendamisega seonduvat ning teha tihedat koostööd Regioonide Komitee ja piirkondade võrgustikke esindavate organisatsioonidega; palub komisjonil katseprojekti rakendamisprotsessi kiirendada; ergutab komisjoni põhjendama sel eesmärgil „kohaliku akadeemia” loomise ideed;
14. soovitab piirkondlikel omavalitsustel võtta vastu arengustrateegiad, mis on kooskõlas ELi 2020. aasta strateegiaga, eesmärgiga luua jätkusuutlikkus majanduses uusi töökohti.
PARLAMENDIKOMISJONIS TOIMUNUD LÕPPHÄÄLETUSE TULEMUS
Vastuvõtmise kuupäev
21.6.2010
Lõpphääletuse tulemus
+:
–:
0:
40
2
1
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
Luís Paulo Alves, Charalampos Angourakis, Sophie Auconie, Catherine Bearder, Jean-Paul Besset, Victor Boştinaru, Zuzana Brzobohatá, John Bufton, Alain Cadec, Salvatore Caronna, Tamás Deutsch, Rosa Estaràs Ferragut, Danuta Maria Hübner, Ian Hudghton, Evgeni Kirilov, Constanze Angela Krehl, Petru Constantin Luhan, Ramona Nicole Mănescu, Iosif Matula, Erminia Mazzoni, Miroslav Mikolášik, Franz Obermayr, Jan Olbrycht, Wojciech Michał Olejniczak, Markus Pieper, Tomasz Piotr Poręba, Monika Smolková, Georgios Stavrakakis, Nuno Teixeira, Lambert van Nistelrooij, Oldřich Vlasák, Kerstin Westphal, Joachim Zeller
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed
Jens Geier, Catherine Grèze, Andrey Kovatchev, Marie-Thérèse Sanchez-Schmid, Elisabeth Schroedter, Richard Seeber, Dimitar Stoyanov
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed (kodukorra art 187 lg 2)
Marian Harkin, Stanimir Ilchev, Alexandra Thein
24.6.2010
naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjonI ARVAMUS
tööhõive- ja sotsiaalkomisjonile
tööhõivevõimaluste arendamise kohta uue säästva majanduse raames
( 2010/2010(INI) )
Arvamuse koostaja:
Britta Thomsen
ETTEPANEKUD
Naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjon palub vastutaval tööhõive- ja sotsiaalkomisjonil lisada oma resolutsiooni ettepanekusse järgmised ettepanekud:
A. arvestades, et üleminekut uuele jätkusuutlikule majandusele ei tohiks kasutada ettekäändena erinevate võrdõiguslikkuse meetmete vähendamiseks, vaid selles tuleks näha ainulaadset võimalust suurendada ELi tööturul naiste osalust, kuna see on eeldus majanduskasvu tagamiseks ning ökoloogilise ümberkujundamise nõudmiste täitmiseks vananevas ühiskonnas,
B. arvestades, et üleminekut uuele säästvale majandusele ei tohiks kasutada ettekäändena kõige kaitsetumate ja kõige vähem kvalifitseeritud töötajate tööturult väljajätmiseks; arvestades, et seetõttu tuleks vältida nn kooreriibumise efekti, mille esimesteks ohvriteks oleksid kõige madalama kvalifikatsiooniga töötajad;
C. arvestades, et hiljutiste uuringute kohaselt annab naiste osalus kõigil vastutustasanditel ettevõtetele lisandväärtust, eelkõige majandustulemustes;
D. arvestades, et naised saavutavad ELis kõige rohkem ülikoolikraade ning moodustavad enamuse äri, juhtimise ja õigusteaduse erialadel õppijatest, kuid ettevõtete ja riigiasutuste juhtivatel kohtadel on nad endiselt vähemuses;
E. arvestades, et hariduses ja ühiskonnas püsivate sooliste stereotüüpide tõttu on naised alaesindatud ekslikult „mehelikeks” peetavatel aladel, nagu infotehnoloogia, inseneriteadus ja füüsika, samuti tehnilistel kutsealadel nagu mehaanika või müüriladumine;
F. arvestades, et uus majandus kujuneb väheneva töötajaskonnaga vananevas ühiskonnas, mistõttu tekib vajadus suurendada naiste huvi palgatöö vastu, kohandades töökorraldust ja valmistades kõigi valdkondade tööandjaid ette mitmekesisema tööjõu palkamiseks;
1. rõhutab, et ainult siis, kui suurendame naiste osalemist Euroopa tööturul, suudame uue majanduse kasvu- ja tööhõivevõimalusi täielikult ära kasutada, kuna meeste ja naiste tööhõivemäärade vahe vähendamine moodustab poole Euroopa üldisest tööhõivemäära kasvust ning veerandi aastasest majanduskasvust alates 1995. aastast;
2. rõhutab, et uuele säästvale majandusele üleminekul on oluline pöörata tähelepanu soolisele võrdõiguslikkusele, kuna ebakindlate tööhõivetingimuste ning püsiva palgaerinevuse tõttu naiste ja meeste vahel on naised tööturul suurema tõenäosusega ebakindlal positsioonil; möönab, et kui naised soovivad töötada, tuleb neile anda võimalus valida, millist tüüpi tööd nad tahavad teha; nõuab, et liikmesriikide tasandil töötataks välja soolist mõõdet käsitlev tööturupoliitika, mida toetavad programmid, mis suurendavad naiste võimalusi ja toetavad nende eneseusaldust; tuletab meelde, et seda on võimalik saavutada, pakkudes naistele ja tüdrukutele kõrgemal tasemel haridusvõimalusi erialadel, kus mehed on tavapäraselt enamuses;
3. on veendunud, et kuna tööhõives püsiv sooline eraldamine, mis tähendab, et töökohtade väärtus ja töötasu sõltub sellest, kas tegemist on peamiselt meeste või naiste kutsealadega, on tõsine ebavõrdsuse allikas, võivad keskkonnahoidlikud töökohad anda võimalusi naiste tööd paremini tasustada, et tagada naistöötajate sotsiaalse seisundi paranemine ning selle kaudu parandada soolist tasakaalu ning soopõhiseid palgaerinevusi;
4. nõuab ELi tasandi algatust eelkõige traditsiooniliste meeste kutsealade tööandjate teadlikkuse suurendamiseks mitmekesisema tööjõu vajadusest ja kasulikkusest vananevas ühiskonnas ning neile suuremaks mitmekesisuseks valmistumise vahendite pakkumist;
5. rõhutab, et keskkonnahoidlikud töökohad võivad osutuda tulevasel ELi tööturul oluliseks kasvusegmendiks, et juba praegu võib ELis rohkem kui 20 miljonit töökohta pidada keskkonnahoidlikumaks ja uutest tõenditest ilmneb, et töökohtade arv ainuüksi taastuvenergia sektoris võib aastaks 2020 kahekordistuda, ulatudes 2,8 miljonini; palub nõukogul, komisjonil ja liikmesriikidel tagada, et naised saaksid võrdväärset kasu;
6. juhib tähelepanu asjaolule, et sotsiaalsesse infrastruktuuri investeerimine on võimalus Euroopat moderniseerida ja võrdõiguslikkust edendada ning seda võib käsitleda kui paralleelset strateegiat füüsilise infrastruktuuri moderniseerimisele rohelisse tehnoloogiasse investeerimise kaudu; on seisukohal, et sooline võrdõiguslikkus peaks seetõttu olema poliitika esmaeesmärk ja põhivahend;
7. juhib tähelepanu sellele, et kuna ainult 30% kõikidest ettevõtjatest on naised ja vähesed neist on füüsilisest isikust ettevõtjad, tuleks eemaldada takistused, mille tõttu naised praegu ettevõtjaks ei hakka, pidades silmas säästva majanduse raames ettevõtjate suurt olulisust tootlikkuse ja majanduskasvu seisukohast;
8. kutsub liikmesriike võtma tõhusaid, eelkõige õiguslikke meetmeid, et toetada meeste ja naiste tasakaalustatud osalemist ettevõtete ning poliitiliste organite vastutavatel ametikohtadel; tervitab Norra valitsuse otsust kehtestada nii era- kui riigiettevõtete juhtkonnas kummagi soo minimaalseks esindatuseks 40%;
9. rõhutab, et soolise eraldatuse kaotamiseks tööturul on oluline teha eesmärgipäraseid jõupingutusi, et sooliste stereotüüpide vastu võideldes tagada naiste juurdepääs haridusele kõikidel tasanditel ja pakkuda elukestvat õpet; nõuab piisava koolituse võimaldamist, et vältida naistöötajate alaesindatust keskkonnahoidlikel töökohtadel, arvestades sellega, et naiste massiline kõrvalejäämine teadusest ja tehnoloogiast takistaks Euroopa majanduskasvu ja jätkusuutlikkust ning jätaks paljud andekad ja kvalifitseeritud noored naised sobiva töökoha ja majandusliku kindluseta;
10. palub liikmesriikidel koostada võrdsete tööhõivevõimaluste meetmed ning võtta kasutusele peresõbralikud töötavad, kuna see on säästva kasvu eelduseks nii majanduse kui keskkonna seisukohast;
11. nõuab spetsiaalset ELi algatust tüdrukute huvi suurendamiseks tehniliste kutsealade vastu (matemaatika, informaatika, loodusteadused ja tehnoloogia) ning neil aladel endiselt valitsevate stereotüüpide kummutamiseks; rõhutab, et ajakirjanduse ja hariduse roll on niisuguste stereotüüpide murdmisel otsustavalt tähtis;
12. rõhutab, et võrdse osaluse tagamiseks kutsehariduses ja elukestvas õppes tuleks pöörata rohkem tähelepanu sellele, et meestel ja naistel oleks võimalik täita oma perekondlikku rolli ja hoolduskohustusi; palub ELil ja liikmesriikidel tagada taskukohased, paindlikud ja kvaliteetsed lastehoiuvõimalused;
13. rõhutab, et kooli lõpetanud ja tööd otsivaid noori naisi tuleks suunata väljaõppekohtadele, kus neid on meestest vähem, kasutades selleks koolide, ülikoolide, koolitusagentuuride ja/või – firmade ühist planeerimist, et naised omandaksid konkreetseid oskusi (ka kõrgemal ja spetsialiseerunud tasemel) töökogemuse, korrapärase ja mitte ebakindla töö kaudu ning väljavaatega leida rahulduspakkuvat tööd;
14. kutsub ELi ja liikmesriike üles nägema Euroopa Sotsiaalfondi programmide raames ette rohkem keskkonnahoidlikke töökohti naiste jaoks, võttes arvesse asjaolu, et Euroopa Sotsiaalfond rahastab koolitusprojekte sellistes valdkondades nagu taastuvenergeetika ja ökoturism; rõhutab vajadust teha suuremaid jõupingutusi, et tõsta Euroopa Sotsiaalfondi toetatavates projektides naiste osalusmäära, kuna see on praegu alla 10%; nõuab soolisest võrdõiguslikkusest lähtuva eelarvestamise kasutuselevõtmist Euroopa Sotsiaalfondis, taastamiskavades ning struktuurilise kohandamise programmides, kindlustamaks, et need programmid ärataksid võrdselt ka naiste huvi ja aitaksid neid integreerida;
15. rõhutab, et püüdes uue säästva majanduse jaoks töökohti luua, peaks EL ühtlasi püüdma tugevdada vaeseimate töötajate kutseoskusi, sest ka nemad moodustavad tööjõuturul ühe dünaamilise rühma;
16. palub komisjonil pöörata erilist tähelepanu vaeseimatele kodanikele, eelkõige naistele, kelle igapäevaelu möödub suurimas vaesuses ja kelle pääsemiseks tööturule on vaja spetsiaalseid kaasmeetmeid;
17. palub lisaks ettevõtjatele ja sotsiaalpartneritele ka ELi ning riiklikel asutustel pöörata eriti tähelepanu tõrjutud vähemuste hulka kuuluvate naiste, näiteks romi naiste integreerimisele;
18. kutsub ELi ja riiklikke asutusi käsitlema uue säästva majandusega seotud teemasid Euroopa teema-aastate raames, nagu vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu võitlemise Euroopa aasta (2010), Euroopa vabatahtliku tegevuse aasta (2011) ning kavandatav aktiivsena vananemise ja põlvkondadevahelise solidaarsuse Euroopa aasta (2012), et rõhutada valdkondliku poliitika tugevdamise mõju;
19. rõhutab vajadust suurendada naiste osalust ebatraditsiooniliste tööhõivesektorite ametiühingutes, kuna uue majanduse töökohtade sotsiaalse jätkusuutlikkuse tagamiseks on ülimalt oluline kaitsta naiste õigusi, nagu õigus võrdsele töötasule, rasedus- ja sünnituspuhkusele, õiglasele tööajale ja mittediskrimineerivale töökeskkonnale;
20. palub liikmesriikidel teha riiklikele ja eraettevõtetele kohustuseks koostada soolise võrdõiguslikkuse edendamise kavad ning edusammudest aruandmise süsteem.
PARLAMENDIKOMISJONIS TOIMUNUD LÕPPHÄÄLETUSE TULEMUS
Vastuvõtmise kuupäev
23.06.2010
Lõpphääletuse tulemus
+:
–:
0:
30
1
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
Edit Bauer, Emine Bozkurt, Andrea Češková, Marije Cornelissen, Silvia Costa, Edite Estrela, Ilda Figueiredo, Iratxe García Pérez, Jolanta Emilia Hibner, Mary Honeyball, Sophia in ‘t Veld, Lívia Járóka, Teresa Jiménez-Becerril Barrio, Philippe Juvin, Nicole Kiil-Nielsen, Rodi Kratsa-Tsagaropoulou, Barbara Matera, Antonyia Parvanova, Frédérique Ries, Raül Romeva i Rueda, Joanna Katarzyna Skrzydlewska, Eva-Britt Svensson, Marc Tarabella, Britta Thomsen, Anna Záborská
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed
Christa Klaß, Elisabeth Morin-Chartier, Mariya Nedelcheva, Chrysoula Paliadeli
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed (kodukorra art 187 lg 2)
Julie Girling, Gesine Meissner
PARLAMENDIKOMISJONIS TOIMUNUD LÕPPHÄÄLETUSE TULEMUS
Vastuvõtmise kuupäev
14.7.2010
Lõpphääletuse tulemus
+:
–:
0:
43
1
3
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
Regina Bastos, Edit Bauer, Jean-Luc Bennahmias, Pervenche Berès, Mara Bizzotto, Milan Cabrnoch, Ole Christensen, Derek Roland Clark, Sergio Gaetano Cofferati, Marije Cornelissen, Tadeusz Cymański, Frédéric Daerden, Karima Delli, Proinsias De Rossa, Sari Essayah, Richard Falbr, Ilda Figueiredo, Pascale Gruny, Thomas Händel, Marian Harkin, Roger Helmer, Vincenzo Iovine, Liisa Jaakonsaari, Danuta Jazłowiecka, Martin Kastler, Ádám Kósa, Patrick Le Hyaric, Veronica Lope Fontagné, Olle Ludvigsson, Elizabeth Lynne, Thomas Mann, Elisabeth Morin-Chartier, Csaba Őry, Siiri Oviir, Rovana Plumb, Sylvana Rapti, Licia Ronzulli, Elisabeth Schroedter, Joanna Katarzyna Skrzydlewska, Jutta Steinruck, Traian Ungureanu
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed
Georges Bach, Raffaele Baldassarre, Françoise Castex, Jelko Kacin, Ria Oomen-Ruijten, Antigoni Papadopoulou, Csaba Sógor, Emilie Turunen
