LÕPLIK
A6-0130/2007
4.4.2007
RAPORT
Nõukogu aastaaruanne Euroopa Parlamendile ÜVJP peamiste aspektide ja põhivalikute, sealhulgas nende rahalise mõju kohta Euroopa ühenduste üldeelarvele (6. mail 1999. aastal sõlmitud institutsioonidevahelise kokkuleppe punkti H lõige 40) – 2005
(2006/2217(INI))
Väliskomisjon
Raportöör:
Elmar Brok
PE 382.414v04-00
SISUKORD
EUROOPA PARLAMENDI RESOLUTSIOONI ETTEPANEK................................................3
eelarvekomisjon I ARVAMUS.......................................................................................18
MENETLUS..............................................................................................................................22
EUROOPA PARLAMENDI RESOLUTSIOONI ETTEPANEK
nõukogu aastaaruande kohta Euroopa Parlamendile ÜVJP peamiste aspektide ja põhivalikute, sealhulgas nende rahalise mõju kohta Euroopa ühenduste üldeelarvele (6. mail 1999. aastal sõlmitud institutsioonidevahelise kokkuleppe punkti H lõige 40) – 2005 ( 2006/2217(INI) )
Euroopa Parlament ,
– võttes arvesse nõukogu aastaaruannet (10314/1/2006);
– võttes arvesse EÜ asutamislepingu artiklit 21;
– võttes arvesse 29. oktoobril 2004 Roomas allkirjastatud Euroopa põhiseaduse lepingut;
– võttes arvesse 12. detsembril 2003 Euroopa Ülemkogu poolt vastu võetud Euroopa julgeolekustrateegiat;
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni vahel 6. mail 1999 sõlmitud institutsioonidevahelist kokkulepet eelarvemenetluse parandamise ja eelarvedistsipliini kohta
EÜT C 172, 18.6.1999, lk 1. , eriti selle lõiget 40;
­– võttes arvesse Euroopa Parlamendi 17. mai 2006. aasta otsust institutsioonidevahelise kokkuleppe kohta eelarvedistsipliini ja usaldusväärse finantsjuhtimise kohta
ELT C 297 E, 7.12.2006, lk 182. ;
– võttes arvesse 16.–17. juunil 2005 Brüsselis kokku tulnud Euroopa Ülemkogu eesistujariigi järeldusi ja eriti deklaratsiooni Euroopa põhiseaduse lepingu ratifitseerimise kohta ning Euroopa Ülemkogu 15.–16. juuni ja 14.–15. detsembri 2006. aasta kohtumiste eesistujariigi järeldusi;
– võttes arvesse 15.-16. detsembril 2005 Brüsselis kokku tulnud Euroopa Ülemkogu eesistujariigi järeldusi finantsperspektiivi 2007–2013 kohta;
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi 12. jaanuari 2005. aasta resolutsiooni Euroopa põhiseaduse lepingu kohta
ELT C 247 E, 6.10.2005, lk 88. ;
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi 2. veebruari 2006. aasta resolutsiooni ühise välis- ja julgeolekupoliitika kohta – 2004
ELT C 288 E, 25.11.2006, lk 59. ;
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi 16. novembri 2006. aasta resolutsiooni Euroopa julgeolekustrateegia rakendamise kohta EJKP kontekstis
Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2006)0495 . ;
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi 14. juuni 2006. aasta resolutsiooni järgmiste sammude kohta järelemõtlemis- ja analüüsiperioodil Euroopa tuleviku üle
Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2006)0263 . ning 4.–5. detsembril 2006 Brüsselis toimunud paralmentaarse ühiskohtumise tulemusi teemal „Euroopa tulevik: mõtetelt tegudele”;
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi 16. veebruari 2006. aasta resolutsiooni aastatuhande eesmärkidega seotud arengu uute rahastamisvahendite kohta
ELT C 290 E, 29.11.2006, lk 396. ;
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi 15. juuni ja 13. detsembri 2006. aasta resolutsioone ELi ja Venemaa tippkohtumise kohta
Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2006)0270 ja P6_TA(2006)0566 . ;
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi 1. juuni 2006. aasta resolutsioone ELi ja USA suhete parandamise kohta Atlandi-ülese partnerluslepingu raames ning ELi ja USA Atlandi-üleste majandussuhete kohta
ELT C 298 E, 8.12.2006,lk 226 ja 235. ;
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi 23. oktoobri 2003. aasta resolutsiooni rahu ja väärikuse kohta Lähis-Idas ning 7. septembri 2006. aasta resolutsiooni olukorra kohta Lähis-Idas
ELT C 82 E, 1.4.2004, lk 610 ja vastuvõetud tekstid, P6_TA(2006)0348 . ;
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi 7. septembri 2006. aasta resolutsiooni ELi ja Hiina suhete kohta
Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2006)0346 . ;
– võttes arvesse 15.-16. detsembril 2005 Brüsselis kokku tulnud Euroopa Ülemkogu eesistujariigi järeldusi teemal „EL ja Aafrika: teel strateegilise partnerluse suunas”;
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi 10. märtsi 2005. aasta resolutsiooni tuumarelva leviku tõkestamise lepingu läbivaatamise kohta – tuumarelvad Põhja-Koreas ja Iraanis
ELT C 320 E, 15.12.2005, lk 253. , milles kinnitatakse, et "No Say, No Pay" on põhimõte, mida EL oma tegevuses Korea poolsaare puhul järgib;
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi 23. märtsi 2006. aasta resolutsiooni Euroopa Liidu energiavarustuse kindluse kohta
ELT C 292 E, 1.12.2006, lk 112. ;
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi 18. mai 2006. aasta resolutsiooni inimõiguste olukorda maailmas 2005. aastal käsitleva aastaaruande ja ELi poliitika kohta antud valdkonnas
ELT C 297 E, 7.12.2006, lk 341. ning 14. veebruari 2006. aasta resolutsiooni inimõiguste- ja demokraatiaklausli kohta Euroopa Liidu kokkulepetes
ELT C 290 E, 29.11.2006, lk 107. ;
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi 13. detsembri 2006. aasta resolutsiooni institutsiooniliste aspektide kohta, mis käsitlevad Euroopa Liidu võimet integreerida uued liikmesriigid
Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2006)0569 . ;
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi 13. detsembri 2006. aasta resolutsiooni laienemisstrateegia ja peamiste väljakutsete kohta aastatel 2006–2007
Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2006)0568 . ;
– võttes arvesse kodukorra artiklit 112 lõiget 1;
– võttes arvesse väliskomisjoni raportit ja eelarvekomisjoni arvamust ( A6‑0130/2007 ),
A. loodab, et nõukogu a posteriori lähenemisviisi, mis seisneb selles, et ta edastab üksnes kirjeldava nimekirja eelmisel aastal läbi viidud ühise välis- ja julgeolekupoliitika (ÜVJP) tegevustest, selle asemel et konsulteerida eelnevalt parlamendiga, nagu on ette nähtud Euroopa Liidu lepingu artiklis 21, edaspidi muutub, kasutades 17. mai 2006. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppe eelarvedistsipliini ja usaldusväärse finantsjuhtimise kohta
ELT C 139, 14.6.2006, lk 1. punktide 42 ja 43 konstruktiivset tõlgendust;
B. arvestades, et nõukogu peaks lõpuks ometi asendama selle tava parlamendiga tegeliku konsulteerimisega, et tagada parlamendi seisukohtade reaalne mõju järgmiseks aastaks tehtavatele valikutele;
C. arvestades, et pärast ELi viiendat laienemist on 18 liikmesriiki põhiseaduse lepingu ratifitseerinud, kuid taotleda tuleb lepingu täielikku ratifitseerimist ja jõustumist, tagamaks Euroopa Liidu valmisolekut toime tulla globaalse vastutuse ning tänapäeva maailma ähvarduste ja väljakutsetega;
D. arvestades, et uue põhiseaduse lepingu välissuhteid käsitlevaid sätteid ei ole ratifitseerimisprotsessi käigus vaidlustatud, seetõttu saaks ÜVJP etendada olulist rolli üldsuse usalduse suurendamisel Euroopa Liidu vastu;
E. arvestades, et Euroopa Liidu välistegevuses tervikuna ja eriti ÜVJPs tuleb arvesse võtta Euroopa Liidu huve, asjaomaste kolmandate riikide ja piirkondade lähedust Euroopa mudelile ja väärtustele ning tõsiasja, et Euroopa Liit ühe tähtsaima geopoliitilise osalejana maailmaareenil toimib rahu taotleva poliitilise, majandusliku, sotsiaalse ja keskkonnaalase riikide ja rahvaste liiduna, kes tegutseb demokraatia, õigusriigi ja sotsiaalse õigluse põhimõtteid järgides, ning vajab seetõttu tugevaid ja usaldusväärseid poliitilisi ja majanduspartnereid;
F. arvestades, et ühise välispoliitika tõhusust ja usaldusväärsust on hiljuti kahjustanud teatavate liikmesriikide poolt veto kasutamine kahepoolsetes küsimustes, hoolimata teiste liikmesriikide tehtud jõupingutustest kompromissi leidmiseks; arvestades, et liikmesriigid peaksid toimima erapooletult ning hoiduma veto kasutamise õigusest, piirdudes selle menetluse rakendamisel eriti tundlike küsimustega Euroopa tasandil;
G. arvestades, et demokraatia ning õigusriigi arendamine ja tugevdamine ning inimõiguste ja põhivabaduste austamine on jätkuvalt ÜVJP peamised eesmärgid ning et ÜVJP peaks põhimõtteliselt keskenduma majandusintegratsioonile, diplomaatiale, tsiviilkriiside ennetamisele ja konfliktide ohjamisele;
H. arvestades, et usaldusväärsuse tagamiseks tuleb ÜVJP-le ning Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitikale (EJKP) eraldada täiendavaid vahendeid vastavalt nende ambitsioonidele;
I. arvestades, et Euroopa Liidu sõjaliste operatsioonide rahastamine jääb tegelikult nii riikide parlamentide kui ka Euroopa Parlamendi demokraatliku kontrolli kohaldamisalast välja,
Põhiseaduse lepingu ratifitseerimine kui ÜVJP üks peamisi aspekte ja põhivalikuid 2007. aastal
1. on seisukohal, et Euroopa Liit ei saa ilma 18 riigi poolt ratifitseeritud põhiseaduse lepinguta kujundada välis- ja julgeolekupoliitikat, mis vähemalt osaliselt vastaks kõige olulisematele väljakutsetele, nagu globaliseerumine, mittetoimivad ja nõrgad riigid, piiriülene ränne, rahvusvaheline terrorism, energiasõltuvus ja kliimamuutused; on arvamusel, et ÜVJP tõhusus eeldab vajalike ressursside ja võimekuse arendamist, et kaitsta Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide julgeolekut, sõltumatust ja terviklikkust; tuletab sellega seoses meelde kõikides liikmesriikides leiduvat laialdast avalikku toetust liidu suuremale rollile maailmas, sest liikmesriigid eraldi ei saa enam seda rolli kodanike jaoks täita; rõhutab põhiseaduse lepingu lõpuleviimise vajadust, mis on üks peamisi prioriteete ELi praeguse eesistujariigi ja tulevaste eesistujariikide jaoks;
2. peab vajalikuks välisministri ametikoha loomist, kes samaaegselt on komisjoni liige ja välismininistrite nõukogu juhataja, et ÜVJP oleks järjekindel ja ühtne ning Euroopa saaks rääkida ühel häälel;
3. on seisukohal, et ELi välisministri uue ametikoha loomisega peaks kaasnema liikmesriikide tegelik kohustus sellise reaalse ja tõhusa ühise välispoliitika määratlemiseks ja rakendamiseks, mis kajastaks Euroopa Liidu üldisi huve;
4. märgib, et vastastikuse abistamise klausel, struktuuriline koostöö, Euroopa Liidu välisteenistus ning juriidilise isiku staatuse omamine on näited põhiseaduse lepingus sätestatud väga vajalike edusammude kohta;
5. juhib tähelepanu, et poliitiline ja sotsiaalne konsensus välis- ja julgeolekupoliitika suurema integratsiooni küsimuses annab kindla aluse põhiseadusliku protsessi edasiviimiseks;
6. nõuab riigi- ja valitsusjuhtidelt veel kord tungivalt, et põhiseaduse lepinguga jõutaks lõpule 2008. aasta lõpuks, see pole üksnes edasiste laienemiste eeltingimus, vaid võimaldab ühtlasi Euroopa Liidul tegutseda nii välistegevuse kui ka ÜVJP/EJKP valdkonnas tõhusamalt, läbipaistvamalt ja demokraatlikumalt;
ÜVJP tõhususe, ühtsuse ja nähtavuse suurendamine
7. tervitab Euroopa Kaitseagentuuri asutamist, lahingugrupi kontseptsiooni väljatöötamist, ELi naabruspoliitika loomist ning solidaarsusklausli kohaldamist terrorismiohu või terrorirünnakute tõrjumiseks ning samuti peamiste tsiviileesmärkide, tsiviilreageerimisrühmade ja rahu tagamise partnerluse loomist stabiliseerimisvahendi raames; nõuab tungivalt, et komisjon looks tsiviilotstarbelise rahukorpuse, mida Euroopa Parlament on mitmes resolutsioonis nõudnud;
8. toetab seisukohta, et nõukogu ja komisjon kasutaksid oma protseduurilisi ja korralduslikke võimalusi ning tugevdaksid seejuures ühtlasi sidemeid esimese ja kolmanda samba vahel, kasutades selleks järgmisi võimalusi:
a) ÜVJP kõrge esindaja ja komisjoni poolt nõukogule esitatavd ühised ettepanekud, mis käsitlevad ÜVJPd ja välistegevust;
b) välissuhetega tegelevate volinike töörühma, ÜVJP kõrge esindaja ja Euroopa Parlamendi väliskomisjoni delegatsioonide korrapärased ühiskohtumised, et paremini hinnata ja koordineerida strateegilisi prioriteete;
c) nõukogu töörühmade ja alaliste esindajate komitee (COREPER), komisjoni ja Euroopa Parlamendi raportööride korrapärased ühiskohtumised üksteise seisukohtade parema mõistmise eesmärgil;
d) „ELi tuumikrühmade” mehhanismi sagedasem kasutamine, see loodi esmakordselt 2004. aastal tegelemaks Somaalia poliitiliste küsimustega, tegemist on mehhanismiga, mis tugevdab institutsioonilisi sidemeid ja ühendab ÜVJP kõrge esindaja ning nõukogu, komisjoni, eesistujariigi ja tegutsemisvalmis liikmesriigid; rõhutab, et see mehhanism sobib siiski eelkõige selliste välispoliitiliste küsimuste lahendamiseks, mis ei kutsu esile suuri lahkarvamusi liikmesriikide seas, kuid on paljudele olulise tähtsusega;
e) liidu, tema institutsioonide ja liikmesriikide talituste, delegatsioonide, eriesindajate, saatkondade jt koostatud teabe, aruannete ja analüüside piiranguteta jagamine;
f) ühenduse kolme institutsiooni välistegevuse direktoraatide koostöö parandamine, hõlbustades korrapäraste töökoosolekute läbiviimist ning vahetusi kõrg- ja keskastmel, sealhulgas välisküsimustega tegelevate Euroopa ametnike rotatsiooni ja vahetusi;
g) dialoogi julgustamine ja menetluste algatamine ELi diplomaatilise akadeemia loomiseks;
h) komisjoni ergutamine, et ta arendaks oma vastutusalasse kuuluvad delegatsioonid Euroopa Liidu „saatkondadeks”;
i) kolmandas riigis ELi eriesindaja ülesannete automaatne omistamine ELi delegatsiooni juhile selles riigis, nagu see on Endises Jugoslaavia Makedoonia Vabariigis;
j) koostöö parandamine ühelt poolt EÜ 127 delegatsiooni ja esinduse ning teiselt poolt muude ELi institutsioonide ja delegatsioonide, liikmesriikide välisministrite ja saatkondade vahel, korraldades selleks korrapäraseid kohtumisi ja koosolekuid, pakkudes praktilist abi ning korraldades liikmesriikide diplomaatiliste töötajate ja asjaomaste institutsioonide ametnike vastastikust vahetust;
9. kutsub üles ELi liikmesriike, kes on ÜRO Julgeolekunõukogus, pärast teiste liikmesriikidega nõupidamist võtma arvesse nende ettepanekuid ning püüdma julgeolekunõukogus koordineeritult tegutseda, kajastades Euroopa kõige laialdasemaid seisukohti;
10. kutsub üles ELi liikmesriike, kes on ühtlasi ÜRO Julgeolekunõukogu liikmed, parandama omavahelist koordineerimist selles raamistikus, et suurendada ELi tegevuse tõhusust maailmaareenil ning otsustada lähitulevikus Euroopa ühise liikmekoha üle;
11. on seisukohal, et kui ÜVJP küsimuste hääletamisel ei võeta kasutusele kvalifitseeritud häälteenamust, kahjustab see tugevalt Euroopa Liidu välistegevuse ühtsust, tõhusust ja nähtavust;
12. on arvamusel, et poliitilist dialoogi kolmandate riikide ja piirkondadega, eriti peamiste partneritega saab veelgi rohkem tugevdada ning samuti saab olla veelgi aktiivsem suhetes rahvusvaheliste organisatsioonidega; on seisukohal, et komisjoni delegatsioonide võrgustikku saaks kasutada paindlikumalt ja dünaamilisemalt;
13. juhib tähelepanu sellele, et tõhustada tuleb poliitilist dialoogi kolmandate riikidega, muu hulgas inimõiguste valdkonnas; on samuti veendunud, et ühenduse institutsioonid ja liikmesriigid peavad tagama, et nende delegatsioonide liikmed oleksid teadlikud nõukogu poolt heaks kiidetud inimõiguste suunistest, toetuksid neile ja tegutseksid neile vastavalt;
14. tuletab sellega seoses meelde, et parlamentaarne diplomaatia võib etendada olulist rolli täiendava vahendina Euroopa Liidu suhetes kolmandate riikide ja piirkondadega; kutsub nõukogu ja komisjoni üles looma koostööl põhinevaid tihedamaid sidemeid kolme suure parlamentidevahelise assambleega (AKV–ELi parlamentaarne ühisassamblee, Euroopa – Vahemere piirkonna parlamentaarne assamblee, ELi – Ladina-Ameerika parlamentaarne assamblee), mis etendavad olulist rolli ning toovad kokku parlamendiliikmeid kogu maailmast, tugevdades seeläbi demokraatlikku legitiimsust ja pakkudes väärtuslikke poliitilisi foorumeid üldiseks dialoogiks; teeb Euroopa Parlamendi vastutavatele organitele ülesandeks koordineerida ja tugevdada neile parlamentidevahelistele assambleedele antavat haldustuge;
15. on seisukohal, et ületamaks käesolevat ühtsuse puudumist ning täitmaks praegust lünka suutlikkuse ja ootuste vahel, peaks EL kasutama kõiki olemasolevaid vahendeid välistegevuse vallas, nagu kaubandus- ja välisabi poliitika, välispoliitika ja EJKP, samuti keskkonna-, teadus-, transpordi-, põllumajandus-, kalandus- ja sisepoliitika välismõõde;
Soovitused erinevate temaatiliste aspektide kohta 2007. aastaks
16. nõuab, et heaolu ja julgeoleku tagamiseks antaks prioriteet piiratud arvule valdkondadele, mis paremini seostuvad Euroopa kodanike soovide ja muredega ning nende ootustega sellest rollist, mida EL peab etendama rahvusvahelistes küsimustes, sellised valdkonnad on näiteks: demokraatia tugevdamine, inimeste julgeolek ja terrorismivastane võitlus, rände haldamine, kultuuridevaheline dialoog, energiavarustuse kindlus, kliimamuutused, relvastuskontroll ja desarmeerimine, massihävitusrelvade leviku tõkestamine ning Euroopa Liidu toetus vaesuse vähendamiseks, aastatuhande arengueesmärkide saavutamiseks ning sotsiaalseks arenguks;
17. kutsub komisjoni üles keskenduma neis prioriteetsetes valdkondades poliitilistele, majanduslikele ja finantsilistele vahenditele ning strateegiatele esimese samba all kehtivate lepingute raames, teenimaks paremini Euroopa Liidu eesmärke maailma asjades; on seisukohal, et ELi välistegevusele tuleks kasuks ka suurema arvu naiste esindatus juhtivatel kohtadel, sealhulgas ühise välis- ja julgeolekupoliitika valdkonnas;
18. kordab, et Euroopa Liidu julgeolekustrateegiat tuleks ajakohastada, säilitades selle tsiviil-sõjalise kahese lähenemisviisi ning konfliktide ennetamise ja tõhusa mitmepoolsuse võtmekontseptsioonid ning inkorporeerides sellesse Euroopa Liidu julgeoleku peamised väljakutsed – energiavarustuse kindluse, kliimamuutused ja vaesuse leviku tõkestamise kogu maailmas;
19. rõhutab, et terrorism kujutab peamist ohtu Euroopa Liidu julgeolekule, ent selle vastu tuleb võidelda – sealjuures demokraatia, õigusriigi, inimõiguste ja põhivabaduste üldisi väärtusi rikkumata ja neid kaitstes – tihedas koostöös rahvusvaheliste partneritega ning kooskõlas ÜRO kehtestatud strateegiaga;
20. kordab, et samal ajal kui terrorismivastane võitlus on Euroopa Liidu välistegevuse põhivaldkond, peavad inimõiguste ja kodanikuvabaduste austamine jääma ELi prioriteediks; on seisukohal, et terrorismivastases võitluses tuleks rohkem ära teha rahvusvahelise koostöö tugevdamiseks rahvusvahelise õiguse ja ÜRO harta alusel;
21. rõhutab energiavarustuse kindluse küsimuste tähtsat välispoliitilist mõõdet, sealhulgas Euroopa Liidu sõltuvust energiast ja teistest strateegilistest tarnetest, mis pärinevad üha ebastabiilsematest riikidest ja piirkondadest, samuti rõhutab alternatiivsetele allikatele juurdepääsu ja nende arendamise küsimust; lükkab tagasi igasugused energiavarustuse piirangud poliitilise vahendina ning rõhutab ELi liikmesriikide solidaarsuse vajadust energiapoliitikas; on seisukohal, et kasutada tuleks kõiki jõupingutusi nimetatud sõltuvuse vähendamiseks; rõhutab, et ELi välistegevus peab olema suunatud ühisele strateegiale ja projektide toetusele, mille eesmärk on energiaallikate mitmekesistamine;
22. rõhutab Euroopa Liidu olulist huvi ülemaailmse valitsemise, rahvusvaheliste institutsioonide ja rahvusvahelise õiguse väärtuse tugevdamiseks; nõuab kindlalt, et ÜRO etendaks põhirolli ülemaailmse valitsemise arendamisel; kordab vajadust kaasata Hiina ja India kui tekkivad suurjõud ning ka Venemaa ülemaailmse valitsemise olukorra ja globaalsete väljakutsete lahenduste eest vastutamisse, kusjuures ka Atlandi-ülesed partnerid peaksid selles kontekstis ühiselt etendama asendamatut rolli;
23. rõhutab piirkondliku koostöö mõõtme edasiarendamise tähtsust Euroopa Liidu välispoliitikas, eriti selle naabruspiirkondades, tugevdades sel eesmärgil suhteid Musta mere piirkonna riikidega ja edendades koostööd nii naabrite vahel kui ka Euroopa Liidu ja selle naabrite vahel, et pakkuda piirkondlikke lahendusi, mis edendavad stabiilsust, arengut ja heaolu;
24. tuletab Euroopa Liidule meelde vajadust nõuda oma partneritelt demokraatia, inimõiguste ja õigusriigi arendamise ning tugevdamise jätkamist, sest need kriteeriumid on jõuka ja turvalise maailma aluseks;
25. väljendab sellega seoses muret satelliiditõrje relva esimese katsetuse üle, mille Hiina viis läbi 2007. aasta jaanuaris; peab seda avakosmoses võidurelvastumise märgiks; kutsub nõukogu üles algatama ÜRO tasandil mitmepoolsete läbirääkimiste alustamist selliste relvade rahvusvahelise keelustamise üle;
26. on arvamusel, et välistegevuse seisukohast tuleks palju rohkem ära teha, et tõkestada vaesuse levikut maailmas, seista vastu häbimärgistamisele ja diskrimineerimisele ning võidelda laialt levinud haigustega; kinnitab veel kord, kui oluline on, et Euroopa Liit säilitaks kohustused saavutada aastatuhande arengueesmärgid;
27. tervitab komisjoni ja nõukogu jõupingutusi tegelda ebaseadusliku sisserände ja elamaasumise probleemiga kui liidu välistegevuse olulise valdkonnaga nii suhetes päritolu- kui ka transiidiriikidega; on seisukohal, et arengukoostöö peaks tegelema ka massilise sisserände algpõhjustega ning aastatuhande arengueesmärkide saavutamiseks peaks EL arengukoostöö raames näitama üles suuremat aktiivsust konfliktide lahendamisel, seda eelkõige seoses Aafrika riikidega; rõhutab, et võitlus ebaseadusliku sisserände vastu peaks piirduma õigusalaste ja politsei meetmetega ning et ELi poliitika peaks samuti tegelema ebaseadusliku sisserände algpõhjustega;
28. viitab veel kord parlamendi 14. veebruari 2006. aasta resolutsioonile inimõiguste- ja demokraatiaklausli kohta Euroopa Liidu kokkulepetes ning kutsub komisjoni ja nõukogu üles järgima kõnealuses resolutsioonis sätestatud soovitusi, et paremini reguleerida Euroopa Liidu ja arvukate partnerriikide vahel sõlmitavaid erinevaid lepinguid, milles demokraatiaklausel on järjekindlalt üks põhielemente; kinnitab oma kohustust võidelda nende inimeste karistamatuse vastu, kes on süüdi sõjakuritegudes, inimsusevastastes kuritegudes ja muudes tõsistes inimõiguste rikkumistes, muu hulgas tugevdades selleks Rahvusvahelise Kriminaalkohtu rolli;
29. rõhutab, et kolmandate riikidega sõlmitavates erinevates lepingutes on vaja tulemuslikult rakendada inimõigusi, relvade leviku tõkestamist ja terrorismivastast võitlust käsitlevaid klausleid, vältides ühtsuse ja efektiivsuse tagamise huvides eriotstarbelisi muudatusi; palub komisjonil esitada uue stabiliseerimisvahendi, ühinemiseelse rahastamisvahendi, Euroopa naabruse ja partnerluse instrumendi (ENPI) ning arengukoostöö rahastamisvahendi (DCI) raames ning nende vahendite asjaomase kohaldamisala piires ettepanekuid kolmandatele riikidele tehnilise ja finantsabi andmiseks, et aidata neil täita eespool nimetatud klauslitest tulenevaid kohustusi; rõhutab, et neid uusi vahendeid tuleb kohaldada viisil, mis on kooskõlas demokraatia ja inimõiguste Euroopa uue rahastamisvahendiga ning täiendab seda;
Prioriteedid geograafilistes piirkondades 2007. aastal
30. soovitab võtta meetmeid selleks, et Euroopa Liidu laienemine jääks liidu poliitilise tegevuskava põhieesmärgiks ka 2007. aastal, kuigi see peab olema kooskõlas liidu suutlikkusega uusi liikmesriike integreerida (arvestades laienemise mõju Euroopa Liidu institutsioonidele, tema rahalistele vahenditele ja suutlikkusele järgida oma poliitilisi eesmärke); et tugevdada Euroopa naabruspoliitikat, sealhulgas algatuste abil majanduslike, poliitiliste, julgeoleku- ja energiaalaste suhete tugevdamiseks ELi ja Musta mere piirkonna riikide vahel; et teha jõupingutusi toetamaks stabiilsust Lääne-Balkani riikides, sealhulgas ettevalmistusi ELiga ühinemiseks kooskõlas „Thessaloniki arengukavaga”; et jätkata Serbiaga läbirääkimisi stabiliseerimis- ja assotsiatsioonilepingu üle; tugevdada ELi ja Vahemere piirkonna koostööd; arendada tasakaalustatud, laialdast partnerlust Venemaaga, mis hõlmaks rahvusvahelisi väljakutseid, kaubandust ja energeetikat, kuid ennekõike inimõiguste ja demokratiseerimisküsimusi; ning et süvendada suhteid Kesk-Aasiaga, tehes selleks laialdast koostööd piirkonnas tegutsevate vastavate rahvusvaheliste organisatsioonidega;
31. on seisukohal, et rahvusliku solidaarsuse, stabiilsuse, rahu ning demokraatliku ja majandusliku arengu edendamine peavad lähiaastatel olema jätkuvalt Euroopa Liidu Afganistani poliitika prioriteedid; nõuab, et nimetatud ülesannetele eraldataks piisavalt rahalisi vahendeid, mida saaks kavandada keskpikaks perioodiks; peab vajalikuks, et Euroopa Liit toetaks eelkõige tugevate rahvuslike ja riiklike institutsioonide arendamist, riigi majanduslikku ja kultuurilist arengut, relvarühmituste desarmeerimist ning narkootikumide kasvatamise ja narkokaubanduse vastast võitlust;
32. tervitab eesistujariigi Saksamaa esitatud uut Kesk-Aasia algatust, mille tulemuseks võib olla sellele piirkonnale suunatud tõhusam ja aktiivsem lähenemisviis Euroopa Liidu välispoliitikas; arvab, et see algatus võib arendada ainulaadset, laialdast koostööd ELi ja Kesk-Aasia riikide vahel; on seisukohal, et Euroopa Liidu huvides on selle piirkonna suurem majandusarengu stabiilsus, parem valitsemistava ja inimõiguste olukord;
33. kinnitab tõhusat mitmepoolsust arvestades vajadust jätkata ÜRO reforme täies mahus, pöörates erilist tähelepanu julgeolekunõukogu reformimisele; tervitab sellega seoses ÜRO Peaassamblee presidendi algatatud paljulubavaid reformipüüdlusi;
34. on arvamusel, et tuleks püüda kasutada kõiki võimalusi, et stabiliseerida olukord Liibanonis, ning komisjon peaks üksikasjalikult ja põhjalikult kontrollima mooduseid, kuidas ELi finantsabi kasutatakse; kutsub nõukogu üles suurendama jõupingutusi Lähis-Ida neliku (Ameerika Ühendriigid, Venemaa Föderatsioon, EL ja ÜRO) raames, et edendada läbirääkimisi iisraellaste ja palestiinlaste vahel jõudmaks laialdase rahuleppeni, mis põhineb kahel turvalisel ja toimival riigil; soovitab liidul aktiivsemalt toetada neliku seisukohta (vägivallast loobumise kohustus, Iisraeli riigi tunnustamine ning varasemate kokkulepete ja kohustuste, sealhulgas rahuplaani aktsepteerimine); on seisukohal, et Palestiina uus rahvusliku ühtsuse valitsus ja Iisraeliga varem sõlmitud lepingute tunnustamine peaksid ELi ajendama tõhustama oma osalust Palestiinas; sellest hoolimata usub, et Iisraeli ja Palestiina valitsus peaksid põhimõtteliselt tunnustama 1967. aasta piiri eraldusjoonena kahe teineteist tunnustatud sõltumatu riigi vahel; on arvamusel, et Araabia riikide otsene kaasamine selles küsimuses võib osutuda samuti kasulikuks; toetab neliku nõuet jätkata rahvusvahelise abi andmist Palestiina rahvale;
35. soovitab ühtlasi võtta meetmeid, et tugevdada võrdsetel alustel Atlandi-üleseid suhteid ühelt poolt Ameerika Ühendriikidega ning teiselt poolt Ladina-Ameerikaga, hoogustades selle integratsiooniprotsesse, need suhted hõlmavad ka terrorismivastast võitlust, kusjuures järgitakse inimõigusi ja rahvusvahelist õigust, aluseks on uus Atlandi-ülene partnerlusleping, millega asendatakse praegu kehtiv uus Atlandi-ülene tegevuskava; soovitab sellega seoses luua Atlandi-ülese partnerluslepingu tarvis Euroopa julgeolekustrateegia järelevalvekorraga sarnase korrapärase järelevalvekorra, mille puhul ELi ja Ameerika Ühendriikide eksperdid püüavad pidevalt parandada Atlandi-ülest partnerlust, kasutamaks kõiki selle võimalusi;
36. lisaks soovitab liikuda edasi läbirääkimistel partnerluslepingu üle Hiinaga, tingimusel et demokraatia ja inimõiguste valdkonnas on saavutatud olulist edu; süvendada strateegilist partnerlust Indiaga ning tõhustada poliitilist ja majanduslikku koostööd Jaapani ja ASEANi riikidega, taotledes Korea poolsaare lahendamata küsimustes ELile aktiivset rolli, mis ei piirduks üksnes rahastamisega;
37. soovitab tungivalt võtta meetmeid, et rakendada otsusekindlalt ELi Aafrika strateegiat laiemalt kui traditsiooniline arenguabi poliitika, pidades silmas tulevast eesistujariiki Portugali, kes korraldab järgmise ELi ja Aafrika tippkohtumise, ning et hoogustada Ladina-Ameerika piirkondlikke integratsiooniprotsesse, viies lõpuni ELi-Mercosuri assotsiatsioonilepingu sõlmimise ning alustades läbirääkimisi samalaadsete lepingute üle Kesk-Ameerika riikide ja Andide ühendusega;
38. rõhutab vajadust anda uus tõuge Barcelona protsessile, eesmärgiga edendada kõnealuste riikide tasakaalustatud majanduslikku, sotsiaalset ja demokraatlikku arengut;
39. on seisukohal, et arvestades ÜRO Julgeolekunõukogu eelseisvat otsust põhjaliku ettepaneku kohta Kosovo staatuse lahendamiseks, peab EL olema täiesti valmis täitma oma uusi ülesandeid ja kohustusi selles piirkonnas; ühtlasi kutsub nõukogu üles võtma otsustavamaid ja tõhusamaid meetmeid seoses külmutatud konfliktidega Lõuna-Kaukaasias ja Transnistrias;
40. viitab oma põhjalikele resolutsioonidele ja raportitele liidule huvi pakkuvate erinevate geograafiliste piirkondade kohta, kuna need sisaldavad väärtusliku panust arutelusse selle üle, kuidas peaks liidu poliitika nende geograafiliste piirkondade suhtes arenema;
Parlamentaarne kontroll ühise välis- ja julgeolekupoliitika üle
41. võtab teadmiseks ÜVJP 2005. aasta tegevust kirjeldava aastaaruande, mille nõukogu esitas 30. juunil 2006; kordab, et nõukogu peaks Euroopa Parlamenti mitte üksnes teavitama, vaid teda eelkõige täiel määral kaasama arutellu ÜVJP peamiste aspektide ja põhivalikute üle 2007. aastal;
avaldab kahetsust, et nõukogu on 2006. aastal eelseisvate aspektide ja valikute suhtes taas kord mitte järginud Euroopa Parlamendi õigust iga-aastasele eelnevale konsulteerimisele, nagu on sätestatud Euroopa Liidu lepingu artiklis 21 ja 6. mail 1999. aastal sõlmitud institutsioonidevahelises kokkuleppes;
42. märgib, et vaatamata Euroopa Liidu lepingu artikli 21 rikkumisele nõukogu poolt ei ole protseduurilistel põhjustel võimalik pöörduda nõukogu tavaga seoses Euroopa Kohtu poole, kuna ELi lepingu artikli 46 kohaselt ei kuulu artikkel 21 ammendavasse loetellu juhtudest, mille korral EÜ asutamislepingu sätteid, mis käsitlevad Euroopa Kohtu poole pöördumist, kohaldatakse ka ÜVJP valdkonna suhtes;
43. rõhutab siiski, et nõukogu tava Euroopa Parlamenti üksnes teavitada ja edastada kirjeldav nimekiri eelmisel aastal läbiviidud ÜVJP tegevustest, selle asemel et parlamendiga iga aasta algul konsulteerida selle aasta peamiste aspektide ja põhilivalikute osas ning anda hiljem parlamendile aru, kas ja kuidas on arvesse võetud parlamendi panust, on de facto artikli 21 sisuline rikkumine;
44. kutsub komisjoni üles antud olukorda parandama, tõlgendades eelarvedistsipliini ja usaldusväärset finantsjuhtimist käsitleva uue institutsioonidevahelise kokkuleppe punkte 42 ja 43 laiemalt ja paindlikumalt, et oleks tagatud Euroopa Parlamendi õigus iga-aastasele eelkonsulteerimisele eelseisvate ÜVJP aspektide ja valikute osas; rõhutab, et kehtivates lepingutes ei ole viidet sellele, et mõistel „konsultatsioon” oleks eespool nimetatud artiklis 21 mõni muu tähendus, kui ELi õiguses tavaks;
45. rõhutab oma valmidust korraldada iga aasta algul nõukogu ja kõrge esindaja / nõukogu peasekretäriga arutelu ÜVJP peamiste aspektide ja põhivalikute üle eeloleval aastal, kuna see annab ideaalse võimaluse Euroopa Parlamendiga konsulteerida; ühtlasi arvab, et eriti kasulik oleks kõrge esindaja / peasekretäri ametikohale kandideerijatel tutvustada oma programme Euroopa Parlamendi väliskomisjoni ees;
46. ergutab nii nõukogu kui ka liikmesriike tugevdama veelgi EJKP parlamentaarset kontrolli, kusjuures tagatakse Euroopa Parlamendi oluline roll, kasutades selleks uue institutsioonidevahelise kokkuleppega ette nähtud struktureeritud dialoogi mehhanismi ning tihendades koostööd Euroopa Parlamendi ja liikmesriikide parlamentide vahel;
47. rõhutab vajadust kaasata tegelikult Euroopa Parlament aruteludesse ELi ning kolmandate riikide vaheliste rahvusvaheliste lepingute ja kokkulepete üle ning nende sõlmimise menetlusse;
48. teeb ettepaneku, et võetaks meetmeid eelkõige parlamendi kontrolli tugevdamiseks luure- ja julgeolekuteenistuste üle:
a) ELi institutsioonide ja asutuste vahelistes suhetes:
– andes Euroopa Parlamendile õiguse määrata ametisse ja vabastada ametist terrorismivastase võitluse koordinaator ning kriisivaatluskeskuse (SitCen), ELi satelliidikeskuse (EUSC) ja Eurojusti direktorid;
– tagades, et terrorismivastase võitluse koordinaator, SitCeni, EUSCi ja Eurojusti direktorid esitavad Euroopa Parlamendile aastaaruande oma tegevuse ja eelarve kohta ning et kõiki Euroopa Parlamendi poolt seejärel antavaid soovitusi ja märkusi võetakse nõuetekohaselt arvesse;
b) liikmesriikide ning ELi institutsioonide ja asutuste vahelistes suhetes:
– arendades koostööd Euroopa Parlamendi ja liikmesriikide parlamentide vahel, et tagada ELi luureasutuste ja luureorganite demokraatlik kontroll ning Euroopa Liidu kodanikele läbipaistvus ja kindlustunne, mis puudutab luure- ja julgeolekuteenistuste tegevust nii ELi kui ka siseriiklikul tasandil;
– ajakohastades 7. novembril 2002 sõlmitud institutsioonidevahelist kokkulepet Euroopa Liidu Solidaarsusfondi rahastamise kohta
EÜT C 283, 20.11.2002, lk 1. , et tundlik teave sisalduks kõigis ÜVJP tegevustes ja et oleks tagatud Euroopa Parlamendi täielik informeeritus kogu valdkonna kättesaadavast teabest;
– suurendades eelkõige Euroopa Parlamendi praeguse erikomisjoni osatähtsust, nagu on märgitud 20. novembri 2002. aasta institutsioonidevahelises kokkuleppes Euroopa Parlamendi juurdepääsu kohta nõukogu tundliku sisuga teabele julgeoleku- ja kaitsepoliitika valdkonnas
EÜT C 298, 30.11.2002, lk 1. , et erikomisjon saaks kontrollida ELi tasandil uusi luureorganeid (EUSC, SitCen, terrorismivastase võitluse koordinaatori ametkond, Eurojust ja ELi sõjaline staap);
– andes terrorismivastase võitluse koordinaatori ametkonnale reaalsed volitused, tugevdades selleks koordinaatori pädevust ja mandaati;
c) ELi ja kolmandate riikide vahelistes suhetes:
– algatades teabe ja heade tavade vahetamise Euroopa Parlamendi erikomisjoni ja USA Kongressi luurekomisjonide vahel;
– paludes kolmandatel riikidel ja eriti ühinevatel riikidel või assotsieerunud riikidel jagada neile kättesaadavat tundlikku teavet või ÜVJPga seonduvat luurematerjali oma parlamentide või valitsuste kaudu oma vastavatele ELi partneritele;
ÜVJP/EKJP rahastamine
49. on seisukohal, et ÜVJPle eraldatud kogusumma 1 740 miljonit eurot ajavahemikuks 2007–2013 on ebapiisav Euroopa Liidu kui globaalse osaleja ambitsioonide saavutamiseks, tunnistades samas, et 2007. aastaks ÜVJP rahastamiseks kokku lepitud summa 159, 2 miljonit eurot on varasemate vahendite eraldamisega võrreldes suur samm edasi;
50. tervitab ÜVJP peatüki tugevdamist, mille osas Euroopa Parlament ja nõukogu lõpuks läbirääkimiste käigus kokkuleppele jõudsid, lubades ÜVJP jaoks ajavahemikuks 2007–2013 vähemalt 1 740 miljonit eurot; tuletab meelde, et kavandatav rahastamismäär on võrreldes vana finantsperspektiiviga enam kui kolmekordistunud ning et just seetõttu peaks sellega kaasnema tugevdatud parlamentaarne kontroll ja nõukogupoolne tõhustatud koostöö;
51. tervitab 17. mai 2006. aasta institutsioonidevahelist kokkuleppet eelarvedistsipliini ja usaldusväärse finantsjuhtimise kohta, mis jõustus 1. jaanuaril 2007, ning mis eelkõige suurendab Euroopa Parlamendi osalemist ÜVJP otsustusprotsessis, võimaldab suuremat demokraatlikku kontrolli Euroopa Liidu välistegevuse ja ÜVJP meetmete rahastamise üle ning kindlustab ja laiendab varasemaid ÜVJPd käsitlevaid sätteid korrapärase poliitilise konsulteerimise kohta Euroopa Parlamendiga;
52. väljendab veelkord oma pettumust, et nõukogu aastaaruanded on siiani piirdunud peamiselt ülevaatega ÜVJP tegevustest, nagu nõukogu ka ise eessõnas märgib, vaatamata asjaolule, et ELi lepingu artiklis 28 nähakse ette konsulteerimine ÜVJP peamiste aspektide ja põhivalikute, sealhulgas rahalise mõju üle ning Euroopa Parlamendi seisukohtadega arvestamine;
53. võtab eelkõige teadmiseks 2006. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppe punktid 42 ja 43, mis käsitlevad ÜVJP rahastamist ja näevad ette struktureeritud dialoogi nõukogu ja Euroopa Parlamendi vahel, ning mis aitaksid konstruktiivse ja paindliku tõlgendamise korral kaasa tegelikule konsulteerimisele vastutava komisjoniga; sel eesmärgil käsitleb selgitavat kirjavahetust eesistujariigi Soome ja kahe osaleva komisjoni esimehe vahel Euroopa Parlamendiga konsulteerimise nõude osalise täitmisena;
54. hoiatab institutsioonidevahelise kokkuleppe punkti 43 piirava tõlgendamise eest, mis võib viia olukorrani, kus minnakse mööda parlamendiga tegelikust konsulteerimisest iga aasta algul selle aasta peamiste aspektide ja põhivalikute osas vastavalt ELi lepingu artiklile 21;
55. usub, et ELi eelarvele avalduva rahalise mõju tõelist hindamist on siiani takistanud nõukogupoolse eelteabe puudumine, ehkki selles küsimuses on viimastel aastatel peetud ühiseid koosolekuid; on seisukohal, et koos uue institutsioonidevahelise kokkuleppe allkirjastamisega on saabunud aeg rakendada nii vormiliselt kui ka sisuliselt sätteid, mis on nüüd ametlikult vormistatud;
56. peab kahetsusväärseks nõukogu varasemat seisukohta esitada olulist finantsteavet alles pärast lõplike otsuste vastuvõtmist, mistõttu kogu toiming kaotab oma mõtte; tunneb siiski heameelt asjaolu üle, et selles küsimuses on toimunud edasiminek, eriti seoses uue Kosovo missiooniga, ning loodab, et selline tegevus jätkub korrapäraselt;
57. rõhutab seoses sellega uue institutsioonidevahelise kokkuleppe punkte 42 ja 43; rõhutab eriti, et nõukogu peaks Euroopa Parlamendiga nõu pidama tulevikku suunatud dokumendi osas, millega määratakse kindlaks ÜVJP peamised aspektid ja põhivalikud, sealhulgas nende rahaline mõju, ning tegema seda täielikult kooskõlas uue institutsioonidevahelise kokkuleppega iga aasta 15. juuniks; rõhutab, et lisaks tuleb läbi viia eelneval aastal käivitatud meetmete hindamine ning usub, et kõik see koos võetult võib olla aluseks tõeliselt tõhustatud demokraatlikule kontrollile;
58. avaldab kahetsust, võttes arvesse ÜVJPle ajavahemikuks 2007–2013 eraldatud ebapiisavat summat, et Euroopa Liidu eriesindajatele eraldi artikli pühendamine ÜVJPd käsitlevas eelarvepeatükis ei välista seda liiki saadikute liigset arvukust, keda tuleks ametisse nimetada üksnes erijuhtudel ja kes ei tohiks nõrgendada komisjoni delegatsioonide rolli kohapeal;
59. tuletab meelde, et Euroopa Liidu eriesindajad kuuluvad ÜVJP eelarve alla ning et institutsioonidevahelise kokkuleppe punkti 42 asjakohased sätted kehtivad ka nende volituste pikendamisest tulenevate rahaliste tagajärgede kohta; on seisukohal, et ELi eriesindajate nimetamiseks ja atesteerimiseks tuleb kehtestada kriteeriumid, sealhulgas tuleb määratleda nende tööülesanded ja eesmärk, mandaadi kestus, koordineerimine ja vastastikune täiendavus EK delegatsioonidega esimese samba raames, ning hinnata potentsiaalset „lisandväärtust”, mida nad pakuvad; kutsub nõukogu ja komisjoni üles tegema selles osas koostööd, sealhulgas võimaldades õigeaegset juurdepääsu hindamisaruannetele, mis peaksid sisaldama olulist, põhjalikku ja objektiivset teavet ning mis tuleks koostada kõrge esindaja vastutusel;
60. on eriti mures sellepärast, et ÜVJP kombineeritud meetmeid, mis hõlmavad nii tsiviilmeetmetest kui ka sõjalise või kaitsepoliitilise tähendusega meetmetest tulenevaid kulusid, on parlamentidel olnud siiani peaaegu võimatu hinnata; juhib tähelepanu sellele, et nimetatud probleemi põhjuseks on killustunud olukord, kus ühest küljest riikide parlamentidel on ülevaade rahastamise sõjalisest/kaitsepoliitilisest osast ning teisest küljest Euroopa Parlamendil on ülevaade üksnes tsiviilaspektidest; rõhutab, et kombineeritud tsiviil-sõjalisi meetmeid peaks saama kontrollida täies ulatuses ning kutsub seetõttu nõukogu ja komisjoni üles tegema tihedat koostööd selleks, et leida võimalusi üldpildi saamiseks kõnealustest missioonidest ja nende mitmekülgsest rahastamisstruktuurist;
61. avaldab kahetsust, et uus institutsioonidevaheline kokkulepe ei näe otseselt ette EJKP raames läbiviidavate sõjaliste operatsioonide ühiste kulude rahastamist ühenduse eelarvest, mis lõpetaks praeguse tava kasutada liikmesriikide täiendavaid eelarveid või käivitusfonde;
62. avaldab seepärast kahetsust, et uus institutsioonidevaheline kokkulepe ei muuda EJKP operatsioonide kohta kehtivaid eeskirju, nagu põhimõtet, et osapooled kannavad ise oma kulud ( costs lie where they fall ) või teisi ajutisi kokkuleppeid nagu niinimetatud „ATHENA mehhanism”; tuletab meelde, et niisugune kord jätab samaks nende liikmesriikide finantskoormuse, kelle panus kohapeal on suurim, ohustades seeläbi edaspidist osalemist EJKP operatsioonides ja luues olukorra, mis oleks hõlpsasti välditav niisuguste operatsioonide rahastamisega ELi eelarvest;
63. peab kahetsusväärseks, et nõukogu rahastas vähemalt ühel juhul teatud kulusid valitsustevahelise „ATHENA mehhanismi” kaudu, ehkki komisjon leidis üheselt, et kõnealuseid kulusid oleks tulnud rahastada ELi eelarvest; arvab, et nõukogu ja komisjon on kahtlusi tekitavate küsimuste puhul kohustatud Euroopa Parlamenti teavitama ja temaga konsulteerima, ning ei saa nõustuda nõukogu ühepoolsete otsustega;
64. palub nõukogul esitada Euroopa Parlamendile ajakohastatud teave uute sätete kohta, mis käsitlevad 2006. aasta detsembris ministrite poolt vastu võetud „ATHENA mehhanismi”; on üllatunud, et nõukogu ei pidanud vajalikuks 2006. aasta sügisel toimunud kahe ühise koosoleku ajal Euroopa Parlamenti selles osas teavitada, ehkki seda teemat käsitleti kõnealuse aasta alguses;
65. kordab sellega seoses oma ettepanekut võtta kasutusele uus eelarvemetoodika, et suurendada EJKP kulutuste läbipaistvust ning toetada Euroopa julgeolekustrateegia eesmärkide saavutamiseks vajamineva sõjalise ja tsiviilsuutlikkuse arengut järgmiste meetmetega:
a) algetapil töötab nõukogu välja eelarvedokumendi, milles kajastub liikmesriikide kohustus täita 2008. aasta peamine tsiviileesmärk ja 2010. aasta peamine sõjaline eesmärk;
b) teisel etapil peaksid liikmesriigid siduma end ise EJKPga soovitusliku eelarve kaudu, mida igal aastal arutavad ühiselt Euroopa Parlament ja ELi liikmesriikide parlamendid ning milles liikmesriigid lubaksid mitmeaastases perspektiivis eraldada EJKP operatsioonide varustuse ja personali rahastamiseks vajalikke rahalisi vahendeid, see näitaks liikmesriikide valmidust teha kulutusi EJKPle ning tagaks sõjaliste kulutuste osas suurema läbipaistvuse;
c) lõpuks jõutakse ühiste otsusteni ÜVJP ja EJKP eelarve tõhustamise kohta (sealhulgas riikide kulude arvestamine ELi tasandil julgeoleku- ja kaitsevaldkonnas) liidu muudetud finantssüsteemi raames, mis on kavandatud aastateks 2008–2009;
66. märgib, et komisjon käsitleb igasugust alakulutamist (eelkõige tagasilaekumisi) ÜVJP peatükis vastavalt finantsmäärusele kui „sihtotstarbelist tulu” ja lisab selle järgneval aastal uuesti eelarvereale; ei ole veendunud, et see on kooskõlas finantsmäärusega ja palub kontrollikojal seda küsimust uurida.
*
* *
67. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile, liikmesriikide parlamentidele, ÜRO peasekretärile, NATO peasekretärile ja Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee presidendile.
28.2.2007
eelarvekomisjon I ARVAMUS
väliskomisjonile
nõukogu aastaaruande kohta Euroopa Parlamendile ÜVJP peamiste aspektide ja põhivalikute, sealhulgas nende rahalise mõju kohta Euroopa ühenduste üldeelarvele (6. mail 1999. aastal sõlmitud institutsioonidevahelise kokkuleppe punkti H lõige 40) – 2005
(2006/2217 (INI))
Arvamuse koostaja:
Antonis Samaras
ETTEPANEKUD
Eelarvekomisjon palub vastutaval väliskomisjonil lisada oma resolutsiooni ettepanekusse järgmised ettepanekud:
1. tunneb heameelt eelarvedistsipliini ja usaldusväärset finantsjuhtimist käsitleva 17. mai 2006. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppe üle, mis jõustus 1. jaanuaril 2007 ning mis kindlustab ja laiendab varasemaid ÜVJP-d käsitlevaid sätteid korrapärase poliitilise konsulteerimise kohta Euroopa Parlamendiga; on seisukohal, et nimetatud kokkuleppe täitmine on olulise tähtsusega tõhustatud demokraatliku kontrolli teostamiseks ÜVJP meetmete rahastamise üle;
2. tervitab ÜVJP peatüki tugevdamist, mille osas Euroopa Parlament ja nõukogu lõpuks läbirääkimiste käigus kokkuleppele jõudsid, lubades ÜVJP jaoks ajavahemikuks 2007–2013 vähemalt 1 740 miljonit eurot; tuletab meelde, et kavandatav rahastamismäär on võrreldes vana finantsperspektiiviga enam kui kolmekordistunud ning et just seetõttu peaks sellega kaasnema tugevdatud parlamentaarne kontroll ja nõukogupoolne tõhustatud koostöö;
3. väljendab veelkord oma pettumust, et nõukogu aastaaruanded on siiani sisaldanud peamiselt ülevaadet ÜVJP tegevustest, nagu nõukogu ka ise eessõnas märgib, ehkki ELi lepingu artiklis 28 nähakse ette konsulteerimine ÜVJP peamiste aspektide ja põhivalikute, sealhulgas rahalise mõju üle ning Euroopa Parlamendi seisukohtadega arvestamine;
4. usub, et ELi eelarvele avalduva rahalise mõju tõelist hindamist on siiani takistanud nõukogupoolse eelteabe puudumine, ehkki selles küsimuses on viimastel aastatel peetud ühiseid koosolekuid; on seisukohal, et koos uue institutsioonidevahelise kokkuleppe allkirjastamisega on saabunud aeg rakendada nii vormiliselt kui ka sisuliselt sätteid, mis on nüüd ametlikult vormistatud;
5. peab kahetsusväärseks nõukogu varasemat seisukohta esitada olulist finantsteavet alles pärast lõplike otsuste vastuvõtmist, mistõttu kogu toiming kaotab oma mõtte; tunneb heameelt selles küsimuses toimunud edasimineku üle, eriti seoses uue Kosovo missiooniga, ning loodab, et selline tegevus jätkub korrapäraselt;
6. rõhutab seoses sellega uue institutsioonidevahelise kokkuleppe punkte 42 ja 43; rõhutab eriti, et nõukogu peaks Euroopa Parlamendiga nõu pidama tulevikku suunatud dokumendi osas, millega määratakse kindlaks ÜVJP peamised aspektid ja põhivalikud, sealhulgas nende rahaline mõju, ning tegema seda täielikult kooskõlas uue institutsioonidevahelise kokkuleppega iga aasta 15. juuniks; rõhutab, et lisaks tuleb läbi viia eelneval aastal käivitatud tegevuste hindamine ning usub, et kõik see koos võetult võib olla aluseks tõeliselt tõhustatud demokraatlikule kontrollile;
7. on eriti mures sellepärast, et ÜVJP kombineeritud tegevust, mis hõlmab nii tsiviilmeetmetest kui ka sõjalise või kaitsepoliitilise tähendusega meetmetest tulenevaid kulusid, on parlamentidel olnud siiani peaaegu võimatu hinnata; juhib tähelepanu sellele, et nimetatud probleemi põhjuseks on killustunud olukord, kus ühest küljest riikide parlamentidel on ülevaade rahastamise sõjalisest/kaitsepoliitilisest osast ning teisest küljest Euroopa Parlamendil on ülevaade üksnes tsiviilaspektidest; rõhutab, et kombineeritud tsiviil-sõjalist tegevust peaks saama kontrollida täiel määral ning kutsub seetõttu nõukogu ja komisjoni üles tegema täielikku koostööd selleks, et leida võimalusi üldpildi saamiseks kõnealustest missioonidest ja nende mitmekülgsest rahastamisstruktuurist;
8. tuletab meelde, et Euroopa Liidu eriesindajad kuuluvad ÜVJP eelarve alla ning et institutsioonidevahelise kokkuleppe punkti 42 asjakohased sätted kehtivad ka nende volituste pikendamisest tulenevate rahaliste tagajärgede kohta; on seisukohal, et ELi eriesindajate nimetamiseks ja atesteerimiseks tuleb kehtestada kriteeriumid, sealhulgas tuleb määratleda nende tööülesanded ja eesmärk, mandaadi kestus, koordineerimine ja vastastikune täiendavus EK delegatsioonidega esimese samba raames, ning hinnata potentsiaalset „lisandväärtust”, mida nad pakuvad; kutsub nõukogu ja komisjoni üles tegema selles osas koostööd, sealhulgas võimaldades õigeaegset juurdepääsu hindamisaruannetele, mis peaksid sisaldama olulist, põhjalikku ja objektiivset teavet ning mis tuleks koostada kõrge esindaja vastutusel;
9. peab kahetsusväärseks, et nõukogu rahastas vähemalt ühel juhul teatud kulusid valitsustevahelise „ATHENA mehhanismi” kaudu, ehkki komisjon leidis üheselt, et kõnealuseid kulusid oleks tulnud rahastada ELi eelarvest; arvab, et nõukogu ja komisjon on kahtlusi tekitavate küsimuste puhul kohustatud Euroopa Parlamenti teavitama ja temaga konsulteerima, ning ei saa nõustuda nõukogu ühepoolsete otsustega;
10. palub nõukogul esitada Euroopa Parlamendile ajakohastatud teave uute sätete kohta, mis käsitlevad 2006. aasta detsembril ministrite poolt vastu võetud „ATHENA mehhanismi”; on üllatunud, et nõukogu ei pidanud vajalikuks 2006. aasta sügisel toimunud kahe ühise koosoleku ajal Euroopa Parlamenti selles osas teavitada, ehkki seda teemat käsitleti kõnealuse aasta alguses;
11. märgib, et komisjon käsitleb igasugust alakulutamist, eelkõige tagasilaekumisi, ÜVJP peatükis vastavalt finantsmäärusele kui „sihtotstarbelist tulu” ja lisab selle järgneval aastal uuesti eelarvereale; ei ole veendunud, et see on kooskõlas finantsmäärusega ja palub kontrollikojal seda küsimust uurida.
MENETLUS
Pealkiri
2005. aasta aruanne ühise välis- ja julgeolekupoliitika kohta
Menetluse number
2006/2217(INI)
Vastutav komisjon
AFET
Arvamuse esitaja(d)
istungil teada andmise kuupäev
BUDG 28.9.2006
Tõhustatud koostöö
istungil teada andmise kuupäev
Arvamuse koostaja nimetamise kuupäev
Antonis Samaras
20.9.2004
Endine arvamuse koostaja
Arutamine parlamendikomisjonis
24.1.2007
27.2.2007
Vastuvõtmise kuupäev
27.2.2007
Lõpphääletuse tulemused
poolt:
vastu:
erapooletuid:
20
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
Reimer Böge, James Elles, Szabolcs Fazakas, Salvador Garriga Polledo, Louis Grech, Catherine Guy-Quint, Jutta Haug, Anne E. Jensen, Sergej Kozlík, Janusz Lewandowski, Vladimír Maňka, Mario Mauro, Umberto Pirilli, Petre Popeangă, Antonis Samaras, László Surján, Helga Trüpel, Kyösti Virrankoski
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed
Hans-Peter Martin, Margarita Starkevičiūtė
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed (kodukorra art 178 lg 2)
Märkused (andmed on kättesaadavad ainult ühes keeles)
...
MENETLUS
Pealkiri
Nõukogu aastaaruanne Euroopa Parlamendile ÜVJP peamiste aspektide ja põhivalikute, sealhulgas nende rahalise mõju kohta Euroopa ühenduste üldeelarvele (6. mail 1999. aastal sõlmitud institutsioonidevahelise kokkuleppe punkti H lõige 40) – 2005
Menetluse number
2006/2217(INI)
Vastutav komisjon loa kinnitamisest istungil teada andmise kuupäev
AFET 28.9.2006
Arvamuse esitaja(d) istungil teada andmise kuupäev
BUDG 28.9.2006
Arvamuse esitamisest loobumine otsuse kuupäev
Tõhustatud koostöö istungil teada andmise kuupäev
Raportöör(id) nimetamise kuupäev
Elmar Brok 13.9.2006
Endine raportöör / Endised raportöörid
Arutamine parlamendikomisjonis
23.1.2007
21.3.2007
Vastuvõtmise kuupäev
27.3.2007
Lõpphääletuse tulemused
+
-
47
6
2
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
Roberta Alma Anastase, Angelika Beer, Panagiotis Beglitis, Bastiaan Belder, Elmar Brok, Adrian-Mihai Cioroianu, Simon Coveney, Véronique De Keyser, Giorgos Dimitrakopoulos, Michael Gahler, Bronisław Geremek, Maciej Marian Giertych, Ana Maria Gomes, Jana Hybášková, Jelko Kacin, Helmut Kuhne, Joost Lagendijk, Vytautas Landsbergis, Francisco José Millán Mon, Philippe Morillon, Pasqualina Napoletano, Janusz Onyszkiewicz, Justas Vincas Paleckis, Ioan Mircea Paşcu, Alojz Peterle, Tobias Pflüger, João de Deus Pinheiro, Mirosław Mariusz Piotrowski, Bernd Posselt, Michel Rocard, Raül Romeva i Rueda, Libor Rouček, Katrin Saks, Jacek Saryusz-Wolski, Hannes Swoboda, Konrad Szymański, Charles Tannock, Inese Vaidere, Geoffrey Van Orden, Kristian Vigenin, Jan Marinus Wiersma, Josef Zieleniec
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed
Giulietto Chiesa, Alexandra Dobolyi, Árpád Duka-Zólyomi, Glyn Ford, Milan Horáček, Gisela Kallenbach, Tunne Kelam, Jaromír Kohlíček, Evgeni Kirilov, Aloyzas Sakalas, Luis Yañez-Barnuevo García
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed (kodukorra art 178 lg 2)
Proinsias De Rossa, Ria Oomen-Ruijten
Esitamise kuupäev
4.4.2007
Märkused (andmed on kättesaadavad ainult ühes keeles)
