LÕPLIK
A6-0164/2005
26.5.2005
RAPORT
Euroopa Parlamendi soovituse ettepanek nõukogule ELi terrorismivastase tegevuskava kohta
(2004/2214(INI))
Kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjon
Raportöör:
Rosa Díez González
PE 347.130v03-00
SISUKORD
EUROOPA PARLAMENDI SOOVITUSE ETTEPANEK NÕUKOGULE................................3
EXPOSÉ DES MOTIFS............................................................................................................10
SOOVITUSE ETTEPANEK NÕUKOGULE (B6‑0071/2004).................................................15
VÄLISKOMISJONI ARVAMUS.............................................................................................17
MENETLUS..............................................................................................................................22
MENETLUS..............................................................................................................................23
EUROOPA PARLAMENDI SOOVITUSE ETTEPANEK NÕUKOGULE
ELi terrorismivastane tegevuskava kohta
( 2004/2214(INI) )
Euroopa Parlament ,
– võttes arvesse Antoine Duquesne’i poolt fraktsiooni ALDE nimel esitatud soovituse ettepanekut nõukogule ELi parandatud terrorismivastase tegevuskava/tööprogrammi kohta ( B6‑0071/2004 );
– võttes arvesse Euroopa põhiseaduse lepingut ja eriti artikleid I-3, II-62, II-63, II-64, II-67, II-82, II-107, II-108, II-109, II-110, III-257, III-261, III-271, III-272, III-273, III-274, III-275 ja III-276;
– võttes arvesse Euroopa Liidu lepingu artikleid 6 ja 7 ning V jaotist;
– võttes arvesse Euroopa Liidu lepingu VI jaotist ja eriti artikleid 29, 30, 31, 32, 34, 39 ja 42;
– võttes arvesse 4. novembril 1950. aastal Roomas allkirjastatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni, mida on muudetud protokolliga nr 11, ja eriti artikleid 3, 5, 6, 8, 9 ja 10;
– võttes arvesse 10. detsembril 1948. aastal allkirjastatud inimõiguste ülddeklaratsiooni ja eriti artikleid 1, 2, 3, 5, 7, 12, 13 ja 19;
– võttes arvesse kahtteist ÜRO terrorismivastast konventsiooni;
– võttes arvesse 17. juulil 1998. aastal ÜRO saadikute diplomaatilise konverentsi poolt vastu võetud Rahvusvahelise Kriminaalkohtu Rooma statuuti;
– võttes arvesse Brüsselis 21. septembril 2001. aastal erakorralise Euroopa Ülemkogu poolt vastu võetud terrorismivastast tegevuskava;
– võttes arvesse 19. oktoobril 2001. aastal Gentis toimunud riigipeade ja valitsusjuhtide mitteametliku kohtumise deklaratsioone;
– võttes arvesse 14. ja 15. detsembril 2001. aastal Laekenis toimunud Euroopa Ülemkogu järeldusi;
– võttes arvesse nõukogu 28. veebruari 2002. aasta otsust, millega moodustatakse Eurojust, et tugevdada võitlust raskete kuritegude vastu
EÜT L 63, 6.3.2002, lk 1. ;
– võttes arvesse nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsust Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta
1 EÜT L 190, 18.7.2002, lk 1. ;
– võttes arvesse nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsust terrorismivastase võitluse kohta
2 EÜT L 164, 22.6.2002, lk 3. ;
– võttes arvesse nõukogu 13. juuni 2002 . aasta raamotsust ühiste uurimisrühmade kohta
3 EÜT L 162, 20.6.2002, lk 1. ;
– võttes arvesse nõukogu 22. juuli 2003. aasta raamotsust 2003/577/JSA vara või tõendite arestimise otsuste täitmise kohta Euroopa Liidus
4 ELT L 196, 2.8.2003, lk 45. ;
– võttes arvesse 25. ja 26. märtsil 2004. aastal Brüsselis toimunud Euroopa Ülemkogu järeldusi;
– võttes arvesse Madridi Klubi poolt Hispaania pealinnas 8.–11. märtsini 2005. aastal korraldatud rahvusvahelise demokraatia-, terrorismi- ja julgeolekuteemalise tippkohtumise lõppjäreldusi;
– võttes arvesse Euroopa Ülemkogu 25. märtsi 2004. aasta deklaratsiooni terrorismivastase võitluse kohta;
– võttes arvesse 17. ja 18. juunil 2004. aastal Brüsselis toimunud Euroopa Ülemkogu järeldusi;
– võttes arvesse Euroopa Ülemkogu 17. ja 18. juunil 2004. aastal toimunud kohtumisel vastu võetud ELi parandatud terrorismivastast tegevuskava/tööprogrammi;
– võttes arvesse 4. ja 5. novembril 2004. aastal Brüsselis toimunud Euroopa Ülemkogu järeldusi;
– võttes arvesse Euroopa Ülemkogu poolt 4. ja 5. novembril 2004. aastal Brüsselis vastu võetud Haagi programmi vabaduse, turvalisuse ja õiguse konsolideerimise kohta Euroopa Liidus
5 ELT C 53, 3.3.2005, lk 1. ;
– võttes arvesse 16. ja 17. detsembril 2004 Brüsselis toimunud Euroopa Ülemkogu järeldusi;
– võttes arvesse kodukorra artikli 114 lõiget 3 ja artiklit 94;
– võttes arvesse kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjoni raportit ning väliskomisjoni arvamust ( A6‑0164/2005 ),
A. arvestades, et inimõigused on üleantamatud, jagamatud ja võõrandamatud, et demokraatia kõige olulisem ülesanne on kaitsta kodanike vabadust ja põhiõigusi ning et terrorismivastase võitlusega ei või õigustada niisuguste õigusaktide väljatöötamist, mis lähevad selle ülesandega vastuollu;
B. arvestades, et põhiõiguste tõhus kaitse ja edendamine on Euroopa demokraatia liikumapanev jõud ning Euroopa Liidu terrorismivastase tegevuskava koostamise oluline tingimus;
C. arvestades, et seevastu terrorism ohustab põhivabadusi, põhjustab ühiskonnas ohtlikku lõhenemist ja püüab vägivaldsete vahenditega hävitada demokraatiat, luues keskkonna, mis võtab inimestelt õiguse elada rahu ning vabaduse tingimustes;
D. arvestades, et terroriaktid mis tahes kujul on oma olemuselt otsene rünnak inimõiguste ülddeklaratsioonis määratletud kodanike õiguste ja vabaduste ning demokraatia ja õigusriigi vastu;
E. arvestades, et terrorism on üks tõsisemaid ohte demokraatiale ning Euroopa kodanike üks peamisi probleeme, ohustades tõsiselt ELi põhiõiguste hartas määratletud vabadusi;
F. arvestades, et tänapäeval ei ole terrorismioht piiratud teatud geograafiliste piirkondadega, kuna terroristlikud ühendused saavad oma vägivalla- ja terroriaktide toimepanekuks kasutada piiriüleseid võrgustikke ning suudavad tekitada hävitavaid tagajärgi üheaegselt mitmes riigis;
G. arvestades, et ükski liikmesriik ei suuda terrorismi vastu võidelda üksi ning on vaja ühist terrorismivastase võitluse koostalitluspoliitikat;
H. arvestades, et terrorismivastases võitluses tuleb kasutada kõiki õigusriigi ja Euroopa Liidu vahendeid;
I. arvestades, et ELi sise- ja välisjulgeoleku poliitika peaksid üksteist täiendama ja olema ühtsed ning see peaks peegelduma ELi institutsioonide tegevuses;
J. arvestades, et inimõiguste edendamine on parim moodus võitlemiseks terrorismi, ekstremismi ja sallimatuse vastu, et seejuures tuleb tegutseda terroriakte seadustava sotsiaalse keskkonna ja neid õigustava tegevuse vastu ning mõista hukka vägivalla kui poliitiliste, majanduslike, sotsiaalsete või muud liiki konfliktide lahendamise meetodi kasutamine ning vägivallale õhutamine, samuti edendada vägivalla vastu suunatud pedagoogilisi abinõusid;
K. arvestades, et kuna Euroopas ja kogu maailmas eksisteerivad terrorismi erinevad vormid, tuleb tõhusaks võitlemiseks nende vastu võtta spetsiifilisi meetmeid;
L. arvestades, et Euroopa on kohustunud järgima demokraatia põhimõtteid ja väärtusi ning dünaamilisel tsiviilühiskonnal on strateegiline tähtsus ekstremistlikele ideoloogiatele vastu töötamisel ning solidaarsuse ja kultuurilise mitmekesisuse austamise ergutamisel;
M. arvestades, et on vaja rakendada terrorismivastase võitluse meetmeid, eelkõige edendades uusi algatusi rahu sobitamiseks ja lepituseks ühiskondades, mida iseloomustavad konfliktid ja lõhenemine, võttes kaubanduse, abi ja investeeringute valdkonnas vastu pikaajalisi poliitikaid, mis võimaldavad võidelda vaesusega ning tugevdada riiklikul ja ülemaailmsel tasandil demokraatlikke institutsioone ja läbipaistvust asjakohaste algatuste abil;
N. arvestades, et Euroopa tõhusa reageerimise terrorismivastases võitluses saavad tagada ainult demokraatia ning inimõiguste ja põhivabaduste tingimusteta austamine;
O. arvestades, et terroristide toimepandavad mõrvad, piinamised, jälitamised, röövid ja ähvardused on sellised hukkamõistmist väärivad ja taunitavad tegevused, mida pole võimalik mingil viisil õigustada; arvestades, et oluline vahend terrorismi vastu võitlemiseks on selle väljaarvamine kõigist moraalsetest, põhjuslikest või poliitilistest kaalutlustest, mis siiski ei takista analüüsimast konteksti ja keskkonda, mis võivad põhjustada üksikisiku muutumise terroristiks, ning tegutsemast sellest analüüsist lähtuvalt;
P. arvestades, et EL on väljendanud solidaarsust terrorismiohvritega, eriti järgmiste meetmete abil:
· 25. märtsi 2004. aasta deklaratsioon, millega Euroopa Ülemkogu kuulutas 11. märtsi terrorismiohvrite Euroopa päevaks;
· nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/80/EÜ
ELT L 261, 6.8.2004, lk 15. vastuvõtmine kuriteoohvrite, kaasa arvatud terroriaktide ohvrite hüvituse kohta;
· katseprogrammi loomine alates 2004. aastast terrorismiohvrite ja nende perekondade psühholoogilise, meditsiinilise ja sotsiaalse abi projektide rahastamiseks;
ning arvestades, et neid meetmeid tuleb arendada ja ajakohastada;
Q. arvestades, et terrorismiohvrid on demokraatia proovikivi ning avalik võim peab nende häält kuulda võtma ja tagama, et sellega arvestataks otsuste vastuvõtmisel, mis puudutavad võitlust nendega, kes on ohvrid vastu nende tahtmist selle draama osalisteks muutnud;
R. arvestades, et Euroopa Parlament kui Euroopa Liidu rahvaste esindaja kontrollib ELi terrorismivastase võitluse abinõusid ametlikult ja läbipaistvalt ning püüab selleks luua tugevama dialoogi riikide parlamentidega,
1. esitab nõukogule ja Euroopa Ülemkogule järgmised soovitused ELi parandatud terrorismivastase tegevuskava/tööprogrammi rakendamiseks:
a) luua terrorismiohvrite abistamise poliitika Euroopa üksus, mis kuuluks Euroopa terrorismivastase võitluse koordinaatori otsesesse vastutusalasse ja pädevusse.
Kõnealune üksus oleks antud temaatikaga seonduva Euroopa poliitika viitepunktiks ning selle ülesanne oleks ohvrite vastuvõtmine, ärakuulamine, teavitamine ja abistamine ning asjaajamist hõlbustavate meetmete rakendamise edendamine.
Komisjon ja Euroopa terrorismivastase võitluse koordinaator annavad Euroopa Parlamendile igal aastal oma tegevusest aru.
Euroopa Parlament annab nende aruandele hinnangu ning teeb vajadusel ettepanekuid, mida ta vajalikuks peab.
Üksus kutsub vähemalt korra aastas kokku Euroopa terrorismiohvrite foorumi, mis koondab Euroopa Liidu institutsioonide, Euroopa Nõukogu, riikide parlamentide ja valitsuste ning terrorismiohvrite assotsiatsioonide ja fondide esindajaid.
Foorumi põhieesmärk on tagada, et pädevad ametivõimud võtaksid korrapäraselt kuulda ohvrite häält ning arvestaksid sellega;
b) teha Euroopa Liidule ja liikmesriikidele ettepanek toetada ÜRO raames üksmeelselt jõupingutusi terrorismi ühtse määratluse vastuvõtmiseks ning rahvusvahelise terrorismi vastase üldkonventsiooni võimalikult kiireks sõlmimiseks; kaaluda sellega seoses terroriaktide võimalikku käsitlemist Rahvusvahelise Kriminaalkohtu pädevusse kuuluvate kuritegudena, nii et need kuriteod oleksid aegumatud, nende üle oleks võimalik kohut mõista igas maailmajaos ja neid käsitletaks juriidiliselt kuritegudena, mida ühiskond ja rahvusvaheline õigus peavad kõige raskemateks ning vastuvõetamatuteks.
Samal ajal tuleb liikmesriikides propageerida terrorismi kuulutamist aegumatuks, väljendades sellega terrorismi üheks kõige raskemaks ja andestamatumaks inimsusevastaseks kuriteoks pidava rahvusvahelise üldsuse hukkamõistu;
c) edendada kooskõlas Euroopa põhiseaduse lepingu mõttega koostööd riiklike ametkondade ja prokuratuuride ning Eurojusti vahel, et uurida, jälitada ja kohtu alla anda piiriüleste raskete kuritegude toimepanijaid, eriti terrorismikuritegude toimepanijaid ja nende kaasosalisi, ning töötada õiguslike eelduste loomise suunas, mis võimaldavad luua Euroopa prokuröri ametikoha nimetatud eesmärkide elluviimiseks;
d) edendada Europoli muutmist Euroopa Parlamendi ja nõukogu demokraatliku kontrolli ning Euroopa Kohtu jurisdiktsiooni all olevaks Euroopa Liidu ametiks; luua selles tähenduses juba enne Euroopa põhiseaduse lepingu jõustumist ühine õiguslik alus Europoli tööks;
e) tugevdada esmajärjekorras liikmesriikide luureteenistuste ja Europoli vahel ning luureteenistuste endi vahel ennetava teabe vahetamise meetmeid, järgides andmekaitse tagamise põhimõtteid; edendada Europoli ja Eurojusti vahelise koostöö ning teabevahetuse viise, täpsustades nende kahe asutuse koostöö korda;
f) võtta komisjoni ettepaneku alusel vastu otsus, millega nähakse ette Euroopa terrorismivastase koordinaatori viimine komisjoni juurde ning tõhus parlamentaarne järelevalve Euroopa koordinaatori tegevuse üle;
g) nõuda, et komisjon jälgiks täpselt kõigi ELi poolt vastu võetud terrorismivastaste kohtulike vahendite ülevõtmist riiklikesse õigusaktidesse ning nende täielikku ja usaldusväärset rakendamist ja koostaks korrapäraselt loetelu liikmesriikidest, kes ei ole neid meetmeid veel oma riiklikesse õigusaktidesse üle võtnud;
h) asuda enne 2005. aasta lõppu koostöös Euroopa Parlamendiga koostama üksikasjalikku hindamisaruannet ELi parandatud terrorismivastase tegevuskava/tööprogrammi rakendamise kohta, et teha kindlaks selle elluviimise ja tõhususe tase, lähtudes samal ajal nii kollektiivse julgeoleku kui üksikisiku vabaduse vaatenurgast; hindamisaruandes võetakse arvesse vastu võetud meetmete tõhusust ja proportsionaalsust ning võimalikke uusi sündmusi; aruanne tuleb koostada igal aastal;
i) viia läbi uuring uute kohtulike vahendite kavandamise ja rakendamise kohta, eesmärgiga suuta tõhusamalt kindlaks teha terrorismiaktide rahastamisvahendite kogumist ja jaotamist, millega tegeletakse seaduslikult asutatud finantsasutuste äärealadel;
j) nõuda liikmesriikidelt kaheteistkümne olemasoleva rahvusvahelise terrorismivastase võitluse konventsiooni allkirjastamist ja ratifitseerimist ning kaheksa OECD terrorismi finantseerimise vastase erisoovituse vastuvõtmist; nõuda samasugust tegutsemist kõigilt kolmandatelt riikidelt, kellega Euroopa Liidul on suhted;
k) kutsuda komisjoni üles määratlema ja uurima terrorismivastase poliitikaga ning äärmusluse ennetamisega seonduvaid parimaid meetodeid, mis on kasutusel liikmesriikides ja teistes maades ning mis võiksid olla komisjoni strateegia aluseks;
l) viia ellu meedia vahendusel edastatavaid haridusprogramme eesmärgiga:
– mõista hukka mis tahes vägivalla vormid, eelkõige terrorism;
– võidelda sotsiaalse keskkonna vastu, mis võib soodustada rassilist, usulist ja ideoloogilist vihkamist,
m) nõuda liikmesriikidelt kooskõlas Euroopa põhiseaduse lepingu mõtte ja ELi lepingu artikliga 42 otsuse vastuvõtmist, et Euroopa Ühenduse asutamislepingu IV jaotis hõlmaks ELi lepingu artiklis 29 osutatud terrorismi ja piiriüleste kuritegude vastu võitlemise abinõusid, et nende suhtes kohaldataks kaasotsustamismenetlust Euroopa Parlamendiga ja nõukogus kvalifitseeritud häälteenamuse nõuet ning nad oleksid Euroopa Kohtu pädevuses;
n) käsitleda terrorismivastast võitlust mitte ainult liidu ühe prioriteedi ja ühe põhielemendina liidu välistegevuses Euroopa julgeolekustrateegia raames, vaid käsitleda terrorismi, eriti nende radikaalsete rühmituste terrorismi, kes väidavad end kaitsvat islamit – ja kui see on seotud massihävitusrelvade leviku ohuga –, Euroopa kodanike peamiseks probleemiks ning ohuks demokraatiale, õigusriigi põhimõtetele, Euroopa Liidu põhiõiguste hartale ja Ühinenud Rahvaste Organisatsooni põhikirjale;
o) lähtuda sellest ühtaegu nii sise- kui ka välispoliitilisest prioriteedist selgelt kõikidel suhtlemistasanditel kolmandate riikidega;
p) võtta arvesse terrorismi mitmekesist olemust ja terrorismi kasutavate organisatsioonide ning seda toetavate, rahastavate ja kasutavate riikide ja muude mitteriiklike osalejatega seotud kindlusetust, samuti asjaolu, et tegemist on muutuva ja ettearvamatu nähtusega, mille puhul on olulisel kohal ajaline faktor (see kehtib iseäranis nende radikaalsete rühmituste terrorismi kohta, kes väidavad end kaitsvat islamit), ning ELi jaoks vältimatut vajadust viia sellega võitlemisel ellu pigem ennetavat kui reageerivat poliitikat;
q) lähtuda põhimõttest, et ükski riiklike või mitteriiklike osalejate poolt toetatava või praktiseeritava terrorismi vastu suunatud välispoliitiline abinõu ei saa olla tõhus, kui sellega ei kaasne ELis endas selge veendumus ja otsusekindlus, mis toetub hästi informeeritud avalikule arvamusele;
r) võtta iga terroristliku organisatsiooniga võitlemiseks vastavad meetmed, pidades silmas, et igal sellisel organisatsioonil on oma eriomased eesmärgid, ülesehitus ja tegutsemismeetodid,
2. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev soovitus Euroopa Ülemkogule ja nõukogule ning teavitamise eesmärgil komisjonile, liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele, Euroopa Nõukogule ning ÜRO-le ja selle spetsialiseeritud asutustele.
EXPOSÉ DES MOTIFS
I. INTRODUCTION - LE TERRORISME CONTEMPORAIN
Le terrorisme constitue aujourd'hui une des plus graves menaces pesant en permanence sur chacun des États membres de l'Union européenne et sur tous les pays du monde.
La menace terroriste ne se limite pas actuellement à des zones géographiques déterminées où les terroristes commettent des actes de violence et de terreur pour promouvoir leur cause.
De nos jours, les terroristes agissent par le biais de réseaux internationaux et transfrontaliers, en utilisant des moyens dont les effets peuvent être dévastateurs et affecter simultanément plusieurs pays.
Le terrorisme n'est pas un phénomène nouveau sur le territoire de l'UE, étant donné que dans plusieurs États membres, il constitue depuis de nombreuses années une menace permanente pour la démocratie, le libre exercice des droits de l'homme et le développement économique et social.
Depuis les tragiques événements du 11 septembre 2001 à New York et à Washington, et les attaques terroristes qui se sont produites par la suite, nul ne peut mettre en doute que l'un des plus grands défis auxquels est confrontée l'humanité au cours du XXI e siècle est celui de la lutte contre le terrorisme.
En tant qu'Européens nous devons affirmer que la sécurité est aujourd'hui le principal défi à relever et le terrorisme le principal risque qui se présente.
À ce que nous pourrions appeler le terrorisme interne, s'est ajouté un nouveau type de terrorisme, le fondamentalisme islamique.
Il s'agit d'un terrorisme devant lequel nous ne savons comment réagir et que M. Gijs de Vries, coordinateur européen de la lutte contre le terrorisme, définit comme "terrorisme de destruction massive", en fonction de la stratégie employée pour commettre les attentats.
II.
LA LUTTE DE L'UNION EUROPÉENNE CONTRE LE TERRORISME
1.
Justification et nécessité
Le terrorisme est une atteinte directe aux droits de l ' homme et à la pluralité des sociétés démocratiques.
L ' Union européenne a l ' obligation de promouvoir et de protéger les droits de l ' homme et les libertés fondamentales et de garantir aux citoyens européens l ' exercice effectif de leurs obligations, en particulier celles découlant des dispositions prévues dans le traité sur l ' Union européenne au quatrième tiret de l ' article 2; ainsi qu ' au paragraphe 4 de l ' article 6 ou à l ' article 29, qui fait obligation à l ' Union "d ' offrir aux citoyens un niveau élevé de protection dans un espace de liberté, de sécurité et de justice"; c'est ce que réitère, dans les mêmes termes, le paragraphe 3 de l'article 257 du traité établissant une Constitution pour l'Europe.
Aucun État membre ne peut combattre individuellement le phénomène terroriste.
La sécurité des citoyens européens est indivisible et l'on ne saurait tolérer, comme actuellement, que les criminels et les terroristes puissent circuler librement sur le territoire de l'Union européenne alors que l'on note toujours l'existence de 25 frontières judiciaires, pénales et policières entre les 25 États membres qui composent l'Union européenne.
Les citoyens européens exigent de façon massive et urgente que l'Union européenne lutte avec détermination, sans relâche et efficacement contre la menace terroriste, en utilisant tous les moyens dont elle dispose et en créant, le cas échéant, de nouveaux instruments, en se fondant sur les valeurs communes et partagées de liberté, de respect des droits de l'homme et des libertés fondamentales.
2.
L'incidence des attentats terroristes du 11 septembre 2001 et le Plan d'action de lutte contre le terrorisme
Dès 1975, dans le cadre du groupe de Trevi, les États membres de l'Union européenne ont entrepris une coopération intergouvernementale pour les questions liées au terrorisme.
Ultérieurement, les traités de Maastricht en 1992, d'Amsterdam en 1997 et de Nice en 2001 ont attribué des pouvoirs à l'Union européenne pour lutter contre le terrorisme, dont les mandats politiques ont été consignés dans le "Plan d'action de Vienne" de 1998 et dans les conclusions de la présidence du Conseil européen de Tampere de 1999.
Les attentats terroristes du 11 septembre 2001 aux États-Unis ont servi de catalyseur pour accélérer l'adoption d'un large éventail de mesures de lutte contre le terrorisme.
À partir de cette date, la lutte contre le terrorisme est devenue un des objectifs prioritaires tant pour les États membres que pour l'Union européenne et ses institutions.
Le Conseil européen, lors de sa réunion extraordinaire du 21 septembre 2001, a adopté un "Plan d'action de lutte contre le terrorisme", qui a été suivi de l'adoption d'un "Plan de travail" circonstancié, ayant pour objet la mise en œuvre du Plan d'action.
Les résultats ont été immédiats, puisque, lors du Conseil européen de Laeken du 15 décembre 2001, un accord politique a été obtenu permettant:
a) la création, en juin 2002, du mandat d'arrêt européen et des procédures de remise entre les États membres, en remplacement des mécanismes lents et inefficaces d'extradition;
b) la définition harmonisée pour tous les États membres du délit de terrorisme ainsi que les peines correspondantes;
c) la mise en place d'équipes conjointes d'enquête.
Par ailleurs, le Conseil JAI du 28 février 2002 est parvenu à un accord politique concernant la création d'Eurojust et l'exécution sur le territoire de l'Union européenne des ordres d'embargo de biens et de preuves.
3.
L'impact des attentats terroristes du 11 mars 2004 à Madrid et la déclaration du 25 mars 2005 de lutte contre le terrorisme du Conseil européen
Après les sanglants attentats terroristes de Madrid, le Conseil européen des 25 et 26 mars 2004 a adopté une déclaration sur la lutte contre le terrorisme en vue d'accroître la coordination et la coopération en matière de lutte contre le terrorisme, dont les éléments essentiels sont les suivants:
a) la création d'un poste de coordinateur européen de la lutte contre le terrorisme;
b) l'intégration d'un Centre de situation renforcé de l'UE au sein du Secrétariat du Conseil qui, conformément aux conclusions de la présidence du Conseil européen des 17 et 18 juin, permettra au Conseil, à compter du 1 er janvier 2005, de procéder à des évaluations stratégiques des menaces fondées sur l'information des services nationaux, tout comme permettra un meilleur échange d'informations avec Europol;
c) le renforcement du rôle d'Europol, d'Eurojust et de l'Unité opérationnelle des chefs de police des États membres;
d) l'adoption de la clause de solidarité entre les 25 États membres contre le terrorisme (de la même teneur littérale que l'article 42 du traité établissant une Constitution pour l'Europe), visant à ce que les États membres agissent dans un esprit de solidarité lorsqu'un État membre est l'objet d'une attaque terroriste;
e) l'établissement d'une Agence européenne des frontières, qui entrera en fonction en mai 2005;
f) la définition de nouvelles propositions destinées à empêcher le financement du terrorisme;
g) la demande, adressée aux États membres, de mettre en œuvre les mesures adoptées par le Conseil, qui sont prévues dans le Plan d'action de lutte contre le terrorisme du 21 septembre 2001, ou de proposer d'autres initiatives;
h) l'établissement de sept objectifs stratégiques actualisés, afin que le Conseil puisse adopter un Plan d'action révisé/feuille de route de l'Union européenne contre le terrorisme, et fasse rapport au Conseil européen de juin 2004.
4.
Le Plan d'action révisé/feuille de route 2004 de l'Union européenne contre le terrorisme
Le Conseil européen des 16 et 17 juin 2004 a donné le feu vert au Plan d'action révisé contre le terrorisme, élaboré par le Conseil, concernant près de 200 mesures destinées à mettre en œuvre les sept objectifs stratégiques de haut niveau énoncés ci-après:
a) renforcer le consensus international et intensifier les efforts internationaux pour lutter contre le terrorisme;
b) restreindre l'accès des terroristes aux ressources financières et à d'autres ressources économiques;
c) accroître au maximum la capacité des organes de l'UE et des États membres pour découvrir, enquêter et poursuivre les terroristes et prévenir les attentats terroristes;
d) sauvegarder la sécurité des transports internationaux et garantir des systèmes efficaces de contrôle des frontières;
e) renforcer la capacité des États membres à affronter les conséquences d'un attentat terroriste;
f) examiner les facteurs qui favorisent le soutien du terrorisme et le recrutement des terroristes;
g) prévoir des actions, dans le cadre des relations extérieures de l'UE, vers des pays tiers prioritaires au sein desquels il est nécessaire d'améliorer la capacité antiterroriste ou l'engagement de lutte contre le terrorisme.
La plupart de ces mesures sont assorties d'une date limite de mise en œuvre.
Le Conseil européen a examiné pour la première fois l'application du Plan d'action lors de sa réunion des 16 et 17 décembre 2004 et le fera par la suite deux fois l'an.
5.
Le programme de La Haye
Le Conseil européen des 4 et 5 novembre 2004 a adopté le "Programme de La Haye" intitulé "Renforcer la liberté, la sécurité et la justice dans l'Union européenne", qui est un programme pluriannuel (2005‑2009) qui traite tous les aspects des politiques liées au renforcement de la liberté, de la sécurité et de la justice dans l'Union européenne et, en particulier, la lutte contre le terrorisme, dans l'esprit des réformes contenues dans le traité établissant une Constitution pour l'Europe, dont l'entrée en vigueur est prévue pour 2006.
En général, en ce qui concerne l'échange d'informations en matière répressive, le Programme de La Haye a établi qu'à compter du 1 er janvier 2008, l'échange d'informations sera régi par le principe de "disponibilité".
Il s'agit là d'un principe révolutionnaire qui signifie que, dans l'ensemble de l'Union européenne, tout agent des services répressifs d'un État membre qui a besoin de certaines informations dans l'exercice de ses fonctions, peut les obtenir d'un autre État membre.
En particulier, en ce qui concerne la lutte contre le terrorisme, le programme de La Haye souligne que pour prévenir le terrorisme, les États membres ne peuvent limiter leurs activités au maintien de leur propre sécurité, mais doivent les axer également sur la sécurité de l'ensemble de l'Union.
III.
ÉVALUATION DU PLAN D'ACTION RÉVISÉ/FEUILLE DE ROUTE 2004 DE L'UNION EUROPÉENNE CONTRE LE TERRORISME ET CONCLUSIONS
La lutte contre le terrorisme requiert une politique commune de l'UE, comme le percevaient et le demandaient 85% des citoyens européens, selon l'eurobaromètre d'avril 2002.
Alors que le terrorisme se mondialise, parallèlement à la mondialisation de l'économie, la réponse à un tel phénomène ne saurait se limiter au cadre national ou à la coopération intergouvernementale des États membres au sein de l'UE.
Elle requiert également une définition et une stratégie européennes et internationales.
Le rôle de l'Union européenne en matière de lutte contre le terrorisme, contrairement aux exigences des citoyens européens, est très limité.
La plupart des instruments et des compétences dans le domaine de la lutte contre le terrorisme demeurent confiées aux États membres qui, trop fréquemment, protègent jalousement leurs prérogatives souveraines et leurs systèmes d'information au lieu de les partager en toute confiance et avec efficacité pour assurer la protection des citoyens.
Un grand nombre des mesures adoptées par l'Union européenne n'ont même pas été intégrées correctement dans les droits nationaux ni appliquées par certains États membres dans les délais indiqués.
Sur les douze Conventions adoptées par l'ONU pour combattre le terrorisme à l'échelle planétaire, seules quatre d'entre elles ont été ratifiées par les parlements nationaux des 25 États membres.
C'est pourquoi votre rapporteur a l'honneur de proposer à l'examen des membres de cette commission parlementaire une série de recommandations qui entendent aller au-delà de la critique minutieuse des mesures du Plan d'action en vigueur de lutte contre le terrorisme, et ouvrir de nouvelles voies permettant à l'Union européenne de se doter des instruments adéquats pour garantir, dans le strict respect des droits de l'homme, la défense d'un véritable espace de liberté, de sécurité et de justice.
5.10.2004
SOOVITUSE ETTEPANEK NÕUKOGULE ( B6‑0071/2004 )
vastavalt kodukorra artikli 114 lõikele 1
Antoine Duquesne
fraktsiooni ALDE nimel
ELi parandatud terrorismivastane tegevuskava/tööprogramm
Euroopa Parlament,
– võttes arvesse Euroopa Ülemkogu 24.–25. märtsi 2004. aasta kohtumisel vastu võetud deklaratsiooni terrorismivastase võitluse kohta;
– võttes arvesse Euroopa Ülemkogu 17. ja 18. juunil 2004. aastal kohtumisel vastu võetud ELi parandatud terrorismivastast tegevuskava/tööprogrammi;
– võttes arvesse terrorismivastases tegevuskavas sisalduvat meetmete paketti, mida arutatakse 17. detsembril 2004. aastal toimuval Euroopa Ülemkogu kohtumisel;
– võttes arvesse kodukorra artikli 114 lõiget 1,
A. arvestades, et hea koostöö edendamine ELi institutsioonide vahel on ELi terrorismivastase poliitika üks olulisemaid aspekte;
B. arvestades, et tuleb kasutada võimalust ergutada ja arendada kõikehõlmavat ja tõhusat terrorismivastast poliitikat,
1. esitab nõukogule järgmised soovitused:
a) töötada välja ELi terrorismivastane poliitika eesmärgiga võidelda kõigi faktorite vastu, mis aitavad kaasa terrorismi tekkimisele ja arengule nii ELis kui ka mujal maailmas;
b) nõuda, et liikmesriigid rakendaksid täielikult ja tõhusalt nõukogu vastu võetud terrorismivastased meetmeid;
c) võtta võimalikult kiiresti vastu kõik ulatusliku ja selge terrorismivastase raamistiku loomiseks vajalikud õiguslikud meetmed, sealhulgas julgeolekujõudude ja -organite vahelist tõrgeteta koostööd tagavad meetmed;
d) rakendada eeldatava terrorirünnaku korral Euroopa põhiseaduse lepingu eelnõu artiklis 42 ning 25. ja 26. märtsi 2004. aasta Euroopa Ülemkogu kohtumisel vastu võetud deklaratsioonis sisalduvat solidaarsusklauslit;
e) ELi iga-aastasesse eelarves tuleb ette näha terrorismiohvritele piisava abi ja hüvitise tagamiseks vajalikud rahalised vahendid;
2. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev soovitus nõukogule ning teavitamise eesmärgil Euroopa Ülemkogule ja komisjonile.
21.4.2005
VÄLISKOMISJONI ARVAMUS
Saaja: kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjon
ELi terrorismivastase võitluse tegevuskava
( 2004/2214(INI) )
Arvamuse koostaja:
Jaime Mayor Oreja
ETTEPANEKUD
Välisasjade komisjon palub vastutaval kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjonil lisada oma resolutsiooni ettepanekusse järgmised ettepanekud, lähtudes põhimõttest, et terrorismile ei ole mitte mingit õigustust:
1. soovitab nõukogul:
a) käsitleda terrorismivastast võitlust mitte ainult liidu ühe prioriteedi ja ühe põhielemendina liidu välistegevuses Euroopa julgeolekustrateegia raames, vaid käsitleda terrorismi, eriti nende radikaalsete rühmituste terrorismi, kes väidavad end kaitsvat islamit – ja kui see on seotud massihävitusrelvade leviku ohuga – , Euroopa kodanike peamise probleemina ning ohuna demokraatiale, õigusriigi põhimõtetele, Euroopa Liidu põhiõiguste hartale ja Ühinenud Rahvaste Organisatsooni põhikirjale;
b) lähtuda sellest ühtaegu nii sise- kui ka välispoliitilisest prioriteedist selgelt kõikidel suhtlemistasanditel kolmandate riikidega;
c) võtta arvesse terrorismi mitmekesist olemust ja terrorismi kasutavate organisatsioonide ning seda toetavate, rahastavate ja kasutavate riikide ja muude mitteriiklike osalejatega seotud kindlusetust, samuti asjaolu, et tegemist on areneva ja ettearvamatu nähtusega, mille puhul on olulisel kohal ajaline faktor (see kehtib iseäranis nende radikaalsete rühmituste terrorismi kohta, kes väidavad end kaitsvat islamit), ning ELi jaoks vältimatut vajadust viia sellega võitlemisel ellu pigem ennetavat kui reageerivat poliitikat;
d) lähtuda põhimõttest, et ükski riiklike või mitteriiklike osalejate poolt toetatava või praktiseeritava terrorismi vastu suunatud välispoliitiline abinõu ei saa olla tõhus, kui sellega ei kaasne ELis endas selge veendumus ja otsusekindlus, mis toetub hästi informeeritud avalikule arvamusele;
e) tõkestada terrorismi kõikides selle vormides kõigi õigusriigi põhimõtete ja liidu õigusaktide kohaselt tema käsutuses olevate vahendite abil, austades sealjuures inimõigusi, et kõrvaldada ekstremism ja sallimatus, töötada välja tõhusamad meetmed terrorismi erinevatele vormidele vastu seismiseks, andes riikidele vajaduse korral abi, jälgides rangelt kõiki ohtlikke materjale ning tagades ohvritele vajaliku kaitse;
f) võtta iga terroristliku organisatsiooniga võitlemiseks vastavad meetmed, pidades silmas, et igal sellisel organisatsioonil on oma eriomased eesmärgid, ülesehitus ja tegutsemismeetodid;
g) võtta vastu kõikehõlmav ja pikaajaline strateegia, mille eesmärk on nende tegurite käsitlemine, mis soodustavad radikaliseerumist ja terroristlikesse rühmitustesse lisajõudude värbamist, ühendades kõik liidu kättesaadavad poliitilised vahendid, kaasa arvatud kogu tema välispoliitika (ÜVJP, EJKP, kaubandus, arenguabi jne) ning ohvriabi, tõhusa koostöö õigus- ja politseiasutuste vahel, vaesusevastase võitluse, konfliktide vältimine ning põhiõiguste ja õigusriigi edendamise;
h) nõuda, et kõik kolmandad riigid tunnustaksid Rahvusvahelise Kriminaalkohtu kohustuslikku pädevust, ning kuulutada terrorism inimsusevastaseks kuriteoks, mida peaks vajaduse korral kohtulikult arutama Rahvusvaheline Kriminaalkohus;
2. soovitab suhetes kolmandate riikidega muuta liidu terrorismivastase võitluse poliitika sidusamaks ja tõhusamaks järgmiste meetmete abil:
a) edendades terrorismi käsitlevat poliitilist dialoogi kõikide kolmandate riikidega;
b) tegeledes terrorismi toetamise vastu võitlemise keerulise küsimusega, sh mõõdukalt islamiusuliste maade julgustamisega;
c) kohaldades rangelt kolmandate riikidega sõlmitud lepingutes sisalduvat terrorismivastase võitluse klauslit;
d) kehtestades institutsioonidevahelise toimimisjuhendi Euroopa Liidu välissuhete kohta vastavalt Euroopa Parlamendi 2002. aasta ettepanekule;
e) edendades koostööd rahvusvaheliste ja piirkondlike organisatsioonidega, mis mängivad otsustavat rolli rahu ja julgeoleku tagamisel kogu maailmas, näiteks Ühinenud Rahvaste Organisatsiooniga (iseäranis Julgeolekunõukogu ja selle terrorismivastase võitluse komiteega), Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni, Euroopa Nõukogu ja NATOga;
f) edendades ÜRO julgeolekunõukogu resolutsiooni nr 1540 (2004) täpset ja tõhusat ülemaailmset rakendamist, vältimaks olukorda, et valitsusvälised osalejad ja tuumarelva leviku tõkestamise lepinguga mitteühinenud riigid omaksid tuuma-, keemia- või bioloogilisi relvi, ning tehes koostööd nimetatud resolutsiooni alusel loodud Julgeolekunõukogu komiteega;
g) tõhustades arvatava terroristliku tegevuse teemalist teabevahetust, koostööd terrorismi rahastamise vastu võitlemisel ja kiirreageerimist terroriaktidele; eriti tuleks rakendada erimeetmeid Europoli, Interpoli ja Eurojusti vahelise parema suhtluse tagamiseks, et paremini kontrollida kapitali ülekandmist nn maksuparadiisidesse ning parandada terrorismi ja organiseeritud kuritegevuse muude liikide vaheliste ühenduste leidmist ja tõkestamist;
h) andes tõhusa panuse terrorismivastase võitluse strateegia kehtestamisse, mida soovitab Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretär oma 21. märtsi 2005. aasta raportis „Laialdasem vabadus: areng, turvalisus ja inimõigused kõigile” ning mille eesmärk on veenda inimesi mitte kasutama ega toetama terrorismi, takistada terroristide juurdepääsu rahale ja materjalidele, takistada riikidel terrorismi toetamist, arendada riikide võimet terrorismiga võidelda ning kaitsta inimõigusi – strateegia, mis peab põhinema õigusriigi põhimõtete, inimõiguste igakülgse arvestamise ning nimetatud raportis toodud “ohu” ja “terrorismi” määratluste rangel järgimisel;
i) allkirjastades ja ratifitseerides 12 olemasolevat terrorismivastast lepingut kõigi liikmesriikide ja ELi poolt; kinnitades OECD poolt terrorismi rahastamise kohta koostatud kaheksa erisoovitust ning paludes teha sama ka kõigil kolmandatel riikidel, kellega EL suhtleb;
j) täites ÜRO kõrgetasemelise paneeli aruandes esitatud soovitused, mis seonduvad tuuma-, radioaktiivsete, keemiliste ja bioloogiliste materjalide tarnimise range kontrolli ning tugevate tervishoiusüsteemide loomisega, arvestades asjaolu, et teatud terroristlike rühmituste eesmärk on panna toime massiliste ohvritega rünnakuid, nagu märgitakse Euroopa julgeolekustrateegias;
k) kohaldades Euroopa Liidu ja Ameerika Ühendriikide 2004. aasta deklaratsiooni terrorismivastase võitluse kohta,
3. soovitab suurendada stabiilsust väljaspool liitu, kasutades kõiki välistegevuse elluviimisel liidu käsutuses olevaid mehhanisme ja vahendeid, sealhulgas:
a) toetada komisjoni välja töötatud abistrateegiat kolmandate riikide abistamiseks terrorismiohuga tegelemisel ning viia seda ellu selliste programmide nagu CARDS, TACIS, MEDA jne kaudu;
b) kohaldada seda strateegiat kõikides liidu välistegevuse valdkondades (nagu seda hiljuti tehti Euroopa naabruspoliitika tegevuskavade terrorismiga seotud osades) ja kõikidele peamistele arenguabiprogrammidele;
c) kasutada sagedamini tsiviil- ja militaarkiirreageerimise mehhanismi;
d) luua komisjoni struktuuri kuuluva administratiivüksusena Terrorismiohvrite Abistamise Euroopa büroo, mis tegutseks suunamis- ja kontaktpunktina nende Euroopa kodanike jaoks, kelle põhiõigusi on rikutud Euroopa ja muu maailma kohal lasuva terrorismiohu tõttu;
e) luua ÜRO uue terrorismivastase võitluse strateegia raames samalaadne büroo, mille eesmärgiks on osutada terrorismiohvritele abi olenemata nende kodakondsusest;
f) määratleda rahvusvaheline terrorismiohvrite päev,
4. soovitab Euroopa põhiseadusest tulenevaid võimalusi kasutada selliste algatuste arendamiseks nagu:
a) viivitamatu situatsioonplaanide vastuvõtmine selleks, et rakendada (nii ohu vältimise kui terrorirünnaku puhul abi osutamisega seoses) vastavalt põhiseaduse artiklile I-43 vastastikust abi käsitlevat solidaarsusklauslit terrorismiohu või terrorismirünnakute vältimiseks;
b) vajadusel Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika raames politsei- ja/või sõjaliste erioperatsioonide kasutamine osana liidu reageerimisest terrorismile;
c) protokollis nr 23 nimetatud alaliste struktureeritud koostöö- ja võitlusüksuste kohandamine uute ülesannete käsitlemiseks, mis tähendaks ka C4 ISR süsteeme (juhtimine, kontroll, side, infotöötlus, luure, järelevalve ja eelteabe kogumine) mõjutavatest puudustest ülesaamist;
d) jõu kasutamise selgete kriteeriumide kehtestamine, millega võetakse nõuetekohaselt arvesse Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretäri 21. märtsi 2005. aasta raporti soovitusi ning ÜRO julgeolekunõukogu olulist rolli kollektiivse julgeoleku poole püüdlemisel, selle säilitamisel ja taastamisel,
5. institutsioonide ja eelarve osas soovitab nõukogul:
a) koostada institutsioonidevahelise kokkuleppe, mis väljub puhtalt pädevusel põhinevast terrorismikäsitlusest ja täidab lüngad mitmesuguste siseriiklike, ühenduse ja liidu meetmete vahel, kasutades selleks praktilisi vahendeid, näiteks hiljuti Euroopa Parlamendi poolt eelarvemenetluse raames kinnitatud selliste radikaalsete rühmituste, kes väidavad end kaitsvat islamit, terrorismi vastu võitlemise katseprojektis soovitatud vahendeid;
b) õhutada tihedamat luurealast koostööd liikmesriikide politsei ja tolli ning Europoli ja Eurojusti vahel;
c) tagada Euroopa Parlamendi aktiivne kaasamine põhiseaduse artiklis III-329 sätestatud solidaarsusklausli rakendamisse, sealhulgas juhtudel, mil vastuvõetud otsused mõjutavad Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitikat;
d) tagada Euroopa Parlamendi korrapärane teavitamine selles valdkonnas tehtavatest edusammudest ning Euroopa Parlamendi teavitamine ja temaga konsulteerimine suuremate terrorirünnakute puhul, vajadusel 20. novembril 2002 sõlmitud institutsioonidevahelises kokkuleppes sätestatud erikomisjoni kaudu;
e) kaaluda kõikide tulevikus Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika raames terrorismivastase võitluse ühiste kulude katmist ühenduse eelarvest,
6. peab oma panust terrorismivastasesse võitlusesse väga oluliseks; soovitab seetõttu väliskomisjonil ning kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjonil leida sobiv menetlus selleteemaliste soovituste ettevalmistamiseks nii nõukogule kui ka komisjonile; kutsub seoses sellega nõukogu üles täielikult teavitama väliskomisjoni ning kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjoni ning konsulteerima nendega nõukogu 27. detsembri 2001. aasta ühise seisukoha 2001/931/ÜVJP terrorismivastaste erimeetmete rakendamise kohta (terrorirühmituste ja-organisatsioonide nimekiri) korrapärase ajakohastamise osas, võttes arvesse arenguid alates 2001. aastast; tervitab seoses sellega eesistujariigi Luksemburgi positiivset reaktsiooni.
MENETLUS
Pealkiri
ELi terrorismivastase võitluse tegevuskava
Menetluse number
2004/2214(INI)
Vastutav komisjon
LIBE
Nõuandev komisjon istungil teada andmise kuupäev
AFET 28.10.2004
Arvamuse koostaja nimetamise kuupäev
Jaime Mayor Oreja 10.11.2004
Arutamine komisjonis
16.3.2005
19.4.2005
Ettepanekute vastuvõtmise kuupäev
20.4.2005
Lõpphääletuse tulemused
poolt:
vastu:
erapooletuid:
47
8
4
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
Angelika Beer, Monika Beňová, André Brie, Elmar Brok, Simon Coveney, Véronique De Keyser, Maciej Marian Giertych, Alfred Gomolka, Richard Howitt, Toomas Hendrik Ilves, Jelko Kacin, Ioannis Kasoulides, Bogdan Klich, Helmut Kuhne, Joost Lagendijk, Vytautas Landsbergis, Cecilia Malmström, Emilio Menéndez del Valle, Willy Meyer Pleite, Francisco José Millán Mon, Annemie Neyts-Uyttebroeck, Baroness Nicholson of Winterbourne, Vural Öger, Cem Özdemir, João de Deus Pinheiro, Mirosùaw Mariusz Piotrowski, Bernd Posselt, Poul Nyrup Rasmussen, Michel Rocard, Libor Roucek, José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra, Jacek Emil Saryusz-Wolski, György Schöpflin, Gitte Seeberg, Marek Maciej Siwiec, Ursula Stenzel, István Szent-Iványi, Antonio Tajani, Charles Tannock, Paavo Väyrynen, Inese Vaidere, Karl von Wogau, Luis Yañez-Barnuevo García, Josef Zieleniec
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliikmed
Laima Liucija Andrikienë, Glyn Ford, Jaromír Kohlíček, Alexander Lambsdorff, Pasqualina Napoletano, Aloyzas Sakalas, Pierre Schapira, Inger Segelström
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliikmed (kodukorra art 178 lg 2)
Margrete Auken, María del Pilar Ayuso González, Salvador Garriga Polledo, Luis de Grandes Pascual, Cristina Gutiérrez-Cortines, Małgorzata Handzlik, Javier Moreno Sánchez
MENETLUS
Pealkiri
ELi terrorismivastase võitluse tegevuskava
Menetluse number
2004/2214(INI)
Esialgne resolutsiooni ettepanek/Esialgsed resolutsiooni ettepanekud
B6-0071/2004
Menetlusalus
art 114 lg 3 ja art 94
Vastutav komisjon
istungil teada andmise kuupäev
LIBE 28.10.2004
Raporti koostamise otsuse vastuvõtmise kuupäev
13.9.2004
Nõuandev komisjon / Nõuandvad komisjonid istungil teada andmise kuupäev
AFET 24.2.2005
Raportöör(id)
nimetamise kuupäev
Rosa Díez González 13.9.2004
Arutamine komisjonis
12.10.2004
25.11.2004
12.4.2005
24.5.2005
Vastuvõtmise kuupäev
24.5.2005
Lõpphääletuse tulemused
poolt:
vastu:
erapooletuid:
37
5
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
Alexander Nuno Alvaro, Edit Bauer, Mario Borghezio, Mihael Brejc, Michael Cashman, Giusto Catania, Charlotte Cederschiöld, Carlos Coelho, Fausto Correia, Agustín Díaz de Mera García Consuegra, Rosa Díez González, Antoine Duquesne, Kinga Gál, Lívia Járóka, Ewa Klamt, Magda Kósáné Kovács, Wolfgang Kreissl-Dörfler, Barbara Kudrycka, Henrik Lax, Sarah Ludford, Edith Mastenbroek, Jaime Mayor Oreja, Claude Moraes, Martine Roure, Amalia Sartori, Inger Segelström, Ioannis Varvitsiotis, Tatjana Ždanoka
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliikmed
Gérard Deprez, Ignasi Guardans Cambó, Luis Francisco Herrero-Tejedor, Sylvia-Yvonne Kaufmann, Mary Lou McDonald, Antonio Masip Hidalgo, Javier Moreno Sánchez, Bill Newton Dunn, Siiri Oviir, Herbert Reul, Marie-Line Reynaud, Agnes Schierhuber
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliikmed (kodukorra art 178 lg 2)
Antonio López-Istúriz White, Antolín Sánchez Presedo
Esitamise kuupäev – A6
26.5.2005
A6‑0164/2005
Esialgne/esialgsed resolutsiooni ettepanek/ettepanekud
Number B6
Esitaja(d)
Pealkiri
Vastutav komisjon
Nõuandev komisjon / nõuandvad komisjonid
Istungil teada andmise kuupäev
B6-0071/2004 Antoine Duquesne fraktsiooni ALDE nimel ELi parandatud terrorismivastane tegevuskava/tööprogramm
LIBE AFET
