13.2.2006
RESOLUTSIOONI ÜHISETTEPANEK
Vastavalt kodukorra artikli 103 lõikele 4 esitanud
– Michael Gahler ja Charles Tannock fraktsiooni PPE-DE nimel,
– Pasqualina Napoletano fraktsiooni PSE nimel,
– Annemie Neyts-Uyttebroeck fraktsiooni ALDE nimel,
– Michał Tomasz Kamiński, Konrad Szymański ja Ģirts Valdis Kristovskis fraktsiooni UEN nimel,
asendades järgnevate fraktsioonide esitatud resolutsiooni ettepanekuid:
– ALDE (B6‑0096/2006),
– UEN (B6‑0099/2006),
– PSE (B6‑0102/2006),
– PPE-DE (B6‑0103/2006).
Erimeelsused Iraani ja rahvusvahelise üldsuse vahel
Euroopa Parlamendi resolutsioon erimeelsuste kohta Iraani ja rahvusvahelise üldsuse vahel
Euroopa Parlament ,
–
võttes arvesse järgmisi varasemaid resolutsioone: 13. oktoober 2005, Iraani teemal, 17. november 2005, Iraani presidendi Mahmoud Ahmadinejadi hiljutiste avalduste teemal Iisraeli kohta;
–
võttes arvesse 30. jaanuari 2006. aasta üldasjade nõukogu järeldusi;
–
võttes arvesse Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri (IAEA) juhatuse 24. septembri 2005. aasta ja 4. veebruari 2006. aasta resolutsioone tuumarelva leviku tõkestamise lepingu (NPT) kaitsemeetmete lepingu rakendamise kohta Iraani Islamivabariigis;
–
võttes arvesse IAEA juhatuse 2. septembri 2005. aasta ja 18. novembri 2005. aasta aruandeid;
–
võttes arvesse 22. aprillil 1970. aastal jõustunud tuumarelva leviku tõkestamise lepingut, eriti lepingu artiklit IV, kus sätestatakse, et "midagi lepingus ei saa tõlgendada nii, et see vähendaks kõikide lepinguosaliste võõrandamatut õigust arendada teaduslikku uurimistööd, tuumaenergiat toota ja kasutada rahuotstarbel ilma diskrimineerimata ja kooskõlas lepingu artiklitega I ja II";
–
võttes arvesse E3/ELi 13. jaanuari 2006. aasta avaldust ja välisministri Jack Straw avaldust, mille ta esitas pärast Hiina, Prantsusmaa, Saksamaa, Venemaa, Ühendkuningriigi ja Ameerika Ühendriikide välisministrite ning Euroopa Liidu kõrge esindaja kohtumist Londonis 30. jaanuaril 2006. aastal;
–
võttes arvesse 29. novembril 2004. aastal Iraani Islamivabariigi (Iraani) ning Ühendkuningriigi, Prantsusmaa ja Saksamaa (E3) vahel sõlmitud Pariisi kokkulepet, ning Iraani 1. augusti 2005. aasta otsust taaskäivitada uraani töötlemine, mis on vastuolus Pariisi kokkuleppega;
–
võttes arvesse kodukorra artikli 103 lõiget 4,
A.
arvestades, et president Ahmadinejad eitas oma avalduses Iisraeli õigust eksisteerida ning eitas holokausti tegelikkust;
B.
arvestades, et IAEA peadirektor Mohammed El Baradei on mitmel korral väljendanud oma tõsist muret ning on teatanud, et IAEA ei suuda endiselt, pärast kaks ja pool aastat kestnud põhjalikke inspekteerimisi ja uurimist, selgitada mõningaid tähtsaid küsimusi;
C.
arvestades, et Iraan otsustas 1. augustil 2005 taaskäivitada uraani töötlemise, mis on vastuolus Pariisi kokkuleppe kohustustega ja arvestades, et Iraan taaskäivitas 8. augustil 2005 uraani töötlemise uraanitöötlusrajatises Isfahanis ning võttis 10. jaanuaril 2006 meetmeid uraani rikastamisega seotud tegevuse taaskäivitamiseks;
D.
arvestades, et IAEA 4. veebruari 2006. aasta resolutsioonis väljendatakse umbusku Iraani tuumaenergiaprogrammi rahumeelsusesse ning edastatakse seisukoht, et Iraani täielik läbipaistvus, mille oleks pidanud saavutama juba varem, on IAEAle lahendamata küsimuste selgitamiseks hädavajalik;
E.
arvestades, et IAEA väljendas taas oma muret Iraani tuumaprogrammi mitme levikutundliku aspekti jätkuva mittemõistmise pärast;
F.
arvestades, et IAEA on korduvalt nõudnud Iraanilt koostööd aruannetele vastamisel, pakkudes erinevaid lahendusi, sealhulgas uraani rikastamist Venemaal, kuid Iraan ei ole ettepanekute kohta oma selgeid seisukohti edastanud;
G.
arvestades, et 2005. aasta novembris teatas IAEA peadirektor, et Iraani valduses on dokument, mis käsitleb väikestes kogustes uraanheksafluoriidi (UF6) metalliks redutseerimise protsessinõudeid ning rikastatud, loodusliku ja vaesestatud uraanimetalli valu ja töötlemist poolkerakujulisse vormi, mis IAEA andmetel on tuumarelva koostisosade tootmisega seotud protsess;
H.
arvestades, et Hiina, Pranstusmaa, Saksamaa, Venemaa, Ühendkuningriigi ja Ameerika Ühendriikide välisministrid ning ELi kõrge esindaja leppisid 30. jaanuaril 2006. aastal kokku, et IAEA erakorralisel juhatuse koosolekul tuleks ÜRO Julgeolekunõukogule aru anda, lükates kogu tegevuse edasi 6. märtsini, kui IAEA peadirektor edastab uue aruande;
I.
arvestades, et Iraani valitsus teatas 5. veebruaril 2006, et peatab kogu vabatahtliku koostöö IAEAga ja ei luba edaspidi IAEA spontaanseid inspekteerimisi Iraani tuumarajatistes, mida võimaldab tuumarelva leviku tõkestamise lepingu lisaprotokoll, ning lisaks teatas 6. veebruaril 2006, et kõrvaldab rajatistelt ja tuumaseadmetelt IAEA jälgimiskaamerad ja plommid;
J.
arvestades, et viimane 2005. aasta tuumarelva leviku tõkestamise lepingu läbivaatamise konverents ei suutnud tugevdada tuumarelvade ja massihävitusrelvade leviku ohu vastast mitmepoolset algatust;
K.
arvestades, et ELi suhted Iraaniga on tuginenud kolmeosalisele lähenemisele, mida iseloomustavad kaubandus- ja koostöölepingu sõlmimise läbirääkimised, poliitiline dialoog ja inimõiguste alane dialoog ning arvestades, et poliitiline dialoog on praeguse kriisi tõttu peatatud,
1.
väljendab taas oma hukkamõistu president Ahmadinejadi Iisrali vastu suunatud ähvardavate märkuste tõttu, mis ei tugevda usku Iraani valitsuse kavatsustesse võtta endale rahumeelne ja konstruktiivne roll Lähis-Idas; kritiseerib seetõttu president Ahmadinejadi hiljutist Süüria visiidi ajal toimunud kohtumist Palestiina Islami Džihaadi esindajatega ning nõuab, et Iraan lõpetaks viivitamatult terrorirühmituste toetamise;
2.
väljendab sügavat muret Iraani ametivõimude käesoleva suhtumise pärast Iraani tuumaprogrammi, eriti mitmetelt tuumaseadmetelt plommide eemaldamisse ja otsusesse jätkata rikastamisega seotud tegevus;
3.
toetab IAEA juhatuse 4. veebruari 2006. aasta resolutsiooni lõppjäreldusi, milles Iraani kritiseeritakse IAEA soovituste täitmata jätmise pärast ja rõhutatakse sellest tingitud umbusku Iraani tuumaenergiaprogrammi rahumeelsusesse;
4.
toetab IAEA juhatuse otsust paluda IAEA peadirektoril ÜRO Julgeolekunõukogule kõigi IAEA poolt selles küsimuses vastu võetud aruannete ja resolutsioonide kohta aru anda;
5.
leiab, et vastavalt IAEA resolutsioonile peab Iraan täielikult ja jäädavalt peatama kogu uraani rikastamise ja ümbertöötlemisega seotud tegevuse, kaaluma uuesti raske vee aeglustiga reaktori ehitamist ning ratifitseerima kiiresti ja jõustama täies ulatuses lisaprotokolli ja kokkuvõttes rakendama läbipaistvust tagavad meetmed, mida nõuab IAEA peadirektor;
6.
rõhutab, et Iraanil on tuumarelva leviku tõkestamise lepingu artikli IV kohaselt õigus arendada tuumaprogrammi ning toetab EU3 (Prantsusmaa, Saksamaa ja Ühendkuningriigi) ja teiste rahvusvaheliste partnerite algatusi ning ettepanekuid arendada koostööd Iraaniga rahumeelse tuumaenergia valdkonnas; samas kordab üleskutset Iraani valitsusele hoiduda mistahes riikide mistahes ähvardamisest ja austada Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni põhikirja põhimõtteid;
7.
leiab, et ÜRO Julgeolekunõukogu kaasamine vastavalt IAEA ettepanekule on vajalik samm praeguse olukorra hindamiseks ja nõustub nõukogu järeldustega tugevdada IAEA rolli; on arvamusel, et see samm peaks välistama praeguse olukorra edasist halvenemist; kutsub ELi liikmesriike tõhusalt koordineerima oma algatusi IAEAs ja ÜROs;
8.
kinnitab, et see küsimus tuleb lahendada kooskõlas rahvusvahelise õiguse normidega ja on seisukohal, et see nõuab Iraani valitsuse koostööle ja läbipaistvusele suunatud lähenemisviisi IAEA suhtes; toetab sellega seoses EU3 kohustust tõkestada tuumarelvade levikut ja kutsub kõiki asjaomaseid pooli tegema jõupingutusi, et jõuda enne IAEA peadirektori järgmist aruannet 6. märtsil 2006 tuumavaidluse lahendamiseni;
9.
rõhutab, et on oluline teha koostööd USA, Venemaa, Hiina ja mitteühinenud riikidega, et arvesse võtta täiendavaid kontseptsioone ning saavutada Iraaniga tema tuumarajatisi ja nende kasutamist ning Iraani julgeolekuküsimusi puudutav üldine kokkulepe;
10.
kutsub Iraani tõsiselt kaaluma Venemaa uraanirikastusprotsessi ettepanekut, mida toetab ka EU3, mis võimaldaks Iraanil tuumaprogrammi arendada mitmepoolsete suhete raamistikus; leiab, et sellist lahendust tuleb arvestada kui ettepanekut praeguste eeskirjade parandamiseks kõikide huvitatud riikide jaoks IAEA kontrolli all, ning kutsub Euroopa Liitu toetama selliseid ettepanekuid, nagu on esitanud näiteks ÜRO kõrgetasemeline ekspertgrupp, luua uraani rikastamise mitmepoolne administratsioon, näiteks Lähis-Ida piirkonna jaoks, et jaotamine toimuks IAEA kontrolli all;
11.
kiidab IAEA peadirektorit ja sekretariaati professionaalsete ja erapooletute jõupingutuste eest kaitsemeetmete kokkuleppe rakendamisel Iraanis, rõhutab, et Julgeolekunõukogu kaasamine ei lõpeta IAEA praegusi kohustusi ja nõuab tungivalt, et Iraan lubaks IAEA-l jätkata täielikku kontrollimis- ja inspektsioonitegevust;
12.
kutsub Iraani üles kasutama riigi võimsaid energiavarusid ja tehnoloogilisi teadmisi, et investeerida taastuva energia arendamisse ning fossiilse energia kaasajastatud ja ratsionaalsesse kasutamisse;
13.
on seisukohal, et läbirääkimistest massihävitusrelvade vaba tsooni loomiseks Lähis-Idas võib saada oluline samm selle piirkonna turvaprobleemide lahendamisel; kutsub EU3 käsitlema seda ideed läbirääkimistel Iraaniga;
14.
kutsub komisjoni rakendama kogu tegevust, mis kaasatakse Euroopa demokraatia ja inimõiguste algatuse raamesse, et parandada sidemeid ning koostööd Iraani kodanikuühiskonna, sõltumatu meedia ja demokraatliku opositsiooniga ning lisaks toetada koos Euroopa Parlamendiga demokraatiat ja inimõiguste järgimist Iraanis;
15.
teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile, liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele ning Iraani Islamivabariigi ja kõikide käesolevas resolutsioonis nimetatud riikide valitsustele ja parlamentidele, IAEA peadirektorile ja ÜRO peasekretärile.
