2.2.2010 B7-0066/2010 RESOLUTSIOONI ETTEPANEK nõukogu ja komisjoni avalduste alusel
vastavalt kodukorra artikli 110 lõikele 2
Kopenhaageni kliimamuutuste tippkohtumise tulemused
Corinne Lepage
,
Jens Rohde
,
Lena Ek
,
Chris Davies
,
Fiona Hall
, Gerben‑Jan Gerbrandy
fraktsioon ALDE nimel
PE432.916v01-00 B7‑0066/2010 Euroopa Parlamendi resolutsioon Kopenhaageni kliimamuutuste tippkohtumise tulemuste kohta
Euroopa Parlament ,
– võttes arvesse ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni (UNFCCC) ja selle Kyoto protokolli;
– võttes arvesse Bali tegevuskava (otsus 1 / COP 13);
– võttes arvesse hiljutist konverentsi COP 15 Kopenhaagenis;
– võttes arvesse oma 25. novembri 2009. aasta resolutsiooni ELi strateegia kohta Kopenhaageni kliimamuutuste konverentsil Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2009)0089 .
;
– võttes arvesse kodukorra artikli 110 lõiget 2,
A. arvestades, et rohkem kui 100 riigipea kohalolek ei suutnud tagada lepingu sõlmimist Kopenhaagenis;
B. arvestades, et üha rohkem teaduslikke tõendeid viitab asjaolule, et kliimamuutused toimuvad kiiremini kui seni arvatud, ning arvestades, et viimased uurimistulemused on ajendanud rohkem kui sadat riiki nõudma eesmärgi seadmist, et ülemaailmne soojenemine ei ületaks tööstusrevolutsiooni eelset temperatuuri rohkem kui 1,5°C varasema üldiselt heaks kiidetud taseme 2°C asemel;
C. arvestades, et ÜRO protsess taolises tehniliselt ja poliitiliselt tundlikus valdkonnas on ilmutanud seni suutmatust sellise ülemaailmse probleemi käsitlemisel, nagu seda on kliimamuutused, kuivõrd konsensuse nõue muudab võimatuks ühitada arenguriikide nõudmisi arenenud riikide valmisolekuga;
D. arvestades, et EL ei tohiks lubada kliimameetmete vallas oma kohustustes järeleandmist, isegi kui mõned meie peamised läbirääkimispartnerid näitavad jätkuvalt üles soovimatust või suutmatust piirata oma heitkoguseid;
E. arvestades, et kuna ÜRO protsessi ei saa kõrvale heita, peab EL ühelt poolt kohandama oma läbirääkimispositsiooni praegust olukorda silmas pidades ja teiselt poolt uuesti määratlema oma eesmärgid järgmiseks UNFCCC kohtumiseks Méxicos,
1. märgib, et Kopenhaageni tippkohtumise lõpul esitatud kokkulepet ei saa pidada õiguslikult siduvaks, kuna seda heaks ei kiidetud ja see ei sisalda mingeid siduvaid vähendamiskohustusi ega olulisi kontrolli-, seire- ja aruandlusmenetlusi;
2. kinnitab meie juba õiguslikult siduvat kohustust vähendada 2020. aastaks heitkoguseid 20% võrra ja meie soovi liikuda edasi 30% vähendamise suunas, isegi kui siduv rahvusvaheline kokkulepe puudub; märgib ühtlasi, et ELi sisesed algatused edendada ja hoogustada keskkonnasäästlikku majandust muudavad 30%-lise vähendamise kohustuse järjest kergemini saavutatavaks;
3. on seisukohal, et siduv rahvusvaheline kokkulepe on võimalik ainult siis, kui EL, Ameerika Ühendriigid ja Hiina suudavad kokku leppida vastuvõetavates heitkoguste vähendamise eesmärkides koos vähendamise seire-, kontrolli- ja aruandlusmehhanismidega; ELi esmatähtis ülesanne on teha tööd sellise kokkuleppe saavutamiseks lähikuudel;
4. on veendunud – kuna ÜRO ei ole siiani välja pakkunud toimivat lahendust kliimamuutustest tingitud globaalsele ohule –, et EL peab muutma läbirääkimised paralleelseks protsessiks, mis hõlmab suuremaid saastajaid, et täiendada ÜRO protsessi ja tagada sisuline kokkuleppe enne COP 16 kohtumist Méxicos;
5. on veendunud, et EL peaks alustama kohe läbirääkimisi meie USA partneritega tagamaks seda, et tekkiv CO 2 -turg USAs oleks ühildatav siinse turuga, luues seeläbi Atlandi-ülese CO 2 -turu ülemaailmse turu eelkäijana; on seisukohal, et me peaksime lisaks sellele tugevdama oma CO 2 -turgu, soodustades näiteks investeeringuid vähese süsinikdioksiidiheitega tehnoloogiatesse, karmistades regulatsiooni ja kehtestades minimaalse süsinikdioksiidihinna;
6. on seisukohal, et México kohtumine saab olla edukas üksnes siis, kui eelnevalt saavutatakse laiapõhjaline kokkulepe EL, USA ja Hiina vahel; on seetõttu arvamusel, et kahe- või kolmepoolseid läbirääkimisi Hiinaga tuleks alustada alles siis, kui oleme saavutanud USAga kõikehõlmava kokkuleppe süsinikdioksiidi heitkoguste vähendamise kohta;
7. ühtlasi usub, et kokkulepe Méxicos on võimalik üksnes siis, kui suuremad saastajad suudavad enne novembrit kokkuleppele jõuda; on arvamusel, et tähtsamate majandusriikide foorum oleks selliste läbirääkimiste jaoks ideaalne raamistik, sest seal on esindatud süsinikdioksiidiheite kõige olulisemad tekitajad;
8. peab kahetsusväärseks, et Hiina ei ole nõus seadma pikaajalisi heitkoguste vähendamise eesmärke, isegi mitte arenenud riikide jaoks; kutsub eriti Hiinat üles tunnistama oma kohustusi arenguriikide ees, sest nemad saavad ilmselt tunda kliimamuutuste kõige tõsisemaid tagajärgi;
9. rõhutab, et EL peab rääkima ühtse blokina kõigil tulevastel ÜRO kliimakohtumistel (nagu me seda teeme Maailma Kaubandusorganisatsioonis), selle asemel et lubada erinevate riiklike seisukohtade väljakäimist läbirääkimiste ajal;
10. märgib, et oluline on investeerida keskkonnasäästlikesse tehnoloogiatesse, seda eriti praeguse majanduslanguse ajal; on samuti seisukohal, et energiatõhusus, taastuvenergeetika ning süsinikdioksiidi kogumine ja säilitamine võivad mängida väga tähtsat osa süsinikdioksiidi heitkoguste vähendamisel;
11. palub komisjonil tagada, et meie panus äsja loodud Kopenhaageni Rohelise Kliima Fondi oleks täienduseks muule arenguabile, samuti palub komisjonil esitada ettepanekud meie toetuste allikate ja nende kriteeriumide kohta, mida komisjoni arvates tuleks kohaldada projektide suhtes, mida hakatakse sellest fondist rahastama;
12. juhib tähelepanu üldsuse üha suurenevale teadlikkusele kliimamuutuste mõju kohta arengumaades, kuid ka sellistes kiiresti areneva majandusega riikides nagu Hiina; nõuab tihedamat dialoogi eelkõige vähim arenenud riikidega, vähearenenud väikeste saareriikide ja Aafrikaga, kuidas saavutada siduv rahvusvaheline kokkulepe kliimamuutuste kohta, et vähendada kliimamuutuste ennustatavaid tagajärgi ja mõju demograafiale, rahvatervisele, rändele ja majandusele neis piirkondades;
13. kutsub komisjoni presidenti üles tagama, et uue komisjoni ühe peamise poliitikavaldkonna eest vastutaval kliimameetmete volinikul oleksid kõik vajalikud ressursid, eelkõige personali ja eelarve osas, et ta saaks kliimamuutuse tegevuskava ülemaailmsel tasandil edasi viia;
14. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile, Ameerika Ühendriikide, Hiina, Jaapani, India, Brasiilia, Mehhiko ja Lõuna-Aafrika valitsusele ning ÜROle.
