Sahharovi auhinna 20. aastapäev: austades julgust ja eneseohverdust
Inimõigused
2008-12-01 - 07:02
Sahharovi auhind - 20 aastat toetust inimõiguste kaitsjatele Euroopa Parlament on juba 20 aastat andnud Sahharovi auhinna inimestele, kes on oma elu pühendanud inimõiguste kaitsmisele ja vastastikuse mõistmise saavutamisele.
Igal laureaadil on oma ainulaadne lugu, kuid kõik nad jagavad ühiseid ideaale, kaasa arvatud usuvabadus ja tolerantsus, ajakirjandusvabadus, inimõigused ja lepituse saavutamine ning demokraatia.
Ehkki nende võitlused piirduvad sageli ühe maailmajaoga, puudutab see meid kõiki.
Laureaadid on näidanud eesmärkide saavutamisel üles julgust ja meelekindlust.
Ent hind on olnud kõrge.
Neid on pandud vangi, neid on taga kiusatud, nad on kaotanud oma vabaduse või on seisnud silmitsi pagulusega ning näinud oma perekondi kannatamas, kuna need, kes neid alla suruda püüdsid, võtsid sihikule neile kõige lähedasemad inimesed.
Ohust ja kaotustest hoolimata ei ole nad tänu tugevale usule inimõiguste väärtustesse ja õiglusesse kunagi alla andnud.
Inimõigused on Euroopa Parlamendis kesksel kohal.
Kogu aasta vältel pööravad parlamendiliikmed erilist tähelepanu inimõiguste rikkumistele, külastavad raskustesse sattunud piirkondi ja tegelevad õigusloomega, et püüda inimõiguste
olukorda parandada.
Sahharovi auhind on üks Euroopa Parlamendi kõige nähtavamaid vahendeid inimõiguste valdkonnas.
Käesoleval aastal tähistatakse Sahharovi auhinna 20. aastapäeva.
Lugege altpoolt täpsemalt laureaatide ja selle kohta, mille nimel nad võitlesid.
Laureaadid on rühmitatud perioodide järgi.
20081126FCS43055
1988-1990
Nelson Mandela Anatoli Martšenko Alexander Dubček Aung San Suu Kyi Nelson Rolihlahla Mandela
Nahavärv on nähtav, nii nähtav, et mõnes riigis diskrimineeritakse eri rassist inimesi ja neil on vähe õigusi.
Lõuna-Aafrika apartheidi- ja rassilise eraldamise poliitika lõppes alles 1990. aastatel.
Nelson Mandela oli kõige silmapaistvam apartheidivastane aktivist ja kui temast sai Aafrika Rahvuskongressi juht, esindas ta mustanahaliste vastupanuliikumist repressiivse režiimi vastu.
Ta veetis 27 aastat vanglas, kuid oli teadlik sellest, et endas viha kandmine ei vii lahenduseni.
Kui ta sai Lõuna-Aafrika presidendiks, edendas ta seepärast jõuliselt valgete ja mustanahaliste lõuna-aafriklaste vahelise lepituse poliitikat.
Hr Mandela võitis koos Anatoli Martšenkoga esimese Sahharovi auhinna 1988. aastal.
Anatoli Martšenko
Inimõiguste ja demokraatia eest võitlemine võib olla elu ja surma küsimus.
Ukraina päritolu nõukogude dissident Anatoli Martšenko oli tööline, kellest sai inimõiguslane.
Selle tulemusel veetis ta 20 aastat vanglas ja töölaagrites, mille karme tingimusi kirjeldas ta hiljem oma raamatutes.
Näljastreigid oli tema viis pöörata tähelepanu Nõukogude Liidu inimõiguste probleemidele.
1986. aastal peetud näljastreik sai aga talle saatuslikuks.
Kutsudes võime vabastama kõiki nõukogude poliitvange, keeldus Martšenko toidust vanglas kolm kuud järjepanu.
Ta suri 48aastasena.
Alexander Dubček
Alexander Dubček pani aluse muutusteks tänu oma võimule ja mõjule.
See juhtus pärast tõusmist süsteemisiseselt Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei esimeseks sekretäriks.
Slovaki poliitik Dubčekist sai Tšehhoslovakkia 1968. aasta reformiliikumise etalon.
Tema eesmärk oli muuta sotsialismi standardset nõukogude mudelit ja luua inimlik sotsialism.
Euroopa Parlament andis talle Sahharovi auhinna 1989. aastal.
Aung San Suu Kyi
Birma poliitiline partei Rahvuslik Liiga Demokraatia eest võitis üldvalimised 1990. aastal.
Selle asemel et nende kõige silmapaistvam liige Aung San Suu Kyi oleks saanud peaministriks, pani sõjaväeline hunta ta vangi, et vaigistada tema demokraatianõuet.
Sellest alates on Suu Kyi veetnud rohkem kui 13 aastat koduarestis.
Kujutage ette: ei mingit reisimist, ei mingit suhtlemist välismaailmaga ning lahusolek lastest ja võõrandumine abikaasast, kes suri Inglismaal ajal, mil Suu Kyi oli veel Birmas.
1990. aastal autasustas Euroopa Parlament tema julgust ja pühendumust demokraatia väärtustele ja rahule.
Sahharovi auhinna kodulehekülg Varasemate auhinnatseremooniate videod (inglise keeles)
1991-1994
Adem Demaçi Les Madres de la Plaza de Mayo Oslobodjenje Taslima Nasreen Adem Demaçi
Inimõiguste probleemid ei ole üksnes Aasiale ja Aafrikale ainuomased – neid leidub ka Euroopas.
Kaks laureaati on tihedalt seotud Kosovoga.
Üheks neist on kirjanik ja poliitik Adem Demaçi, kes veetis 32 aastat vanglas, kuhu ta pandi Kosovo albaanlaste põhiõiguste eest võitlemise pärast.
Vanglas olles juhtis ta jätkuvalt tähelepanu albaanlaste vähemuse viletsale olukorrale kommunistlikus Jugoslaavias.
Pärast vabanemist jätkas ta võitlust oma ideaalide nimel, aidates kaasa etniliste rühmade lepitamisele Kosovos ja põgenike tagasipöördumisele.
Ta sai Sahharovi auhinn a 1992. aastal.
Las Madres de la Plaza de Mayo
Kujutage ette, et rõhuv diktatuur on röövinud teie poja või tütre ja te pole tema kohta aastaid mingit teavet saanud.
Nii juhtus 14 Argentiina emaga.
1977. aastal tulid nad kokku Buenos Aireses Plaza de Mayol ja otsustasid teha pöördumise tollasele Argentiina presidendile – liikumine nimega Las Madres de la Plaza de Mayo oli loodud.
Kolm aastakümmet on need emad püüdnud oma lastega taasühineda.
Liikumine muutus aja jooksul võitluseks sõltumatu kohtusüsteemi, poliitiliste muutuste ja rahu eest.
Emad saavad igal neljapäeva pärastlõunal Plaza de Mayol kokku ja kõnnivad pool tundi ringiratast, kandes rahu sümbolina valgeid rätikuid.
1992. aastal autasustas Euroopa Parlament nende meelekindlust ja julgust.
Oslobodjenje
Paljud ajakirjanikud ei taju oma tööd tööna, vaid missioonina.
Kes siis edastab värskeimad uudised kui mitte meie?
See suhtumine kehtis Balkani ajalehe Oslobodjenje umbes 70 töötaja kohta.
Neile anti Sahharovi auhind 1993. aastal ning seda Bosnia ja Hertsegoviina kui paljurahvuselise riigi kaitsmise eest.
Auhind anti selleks, et avaldada tänu ajalehe vapratele töötajatele, kes riskisid eluga tagamaks, et ajaleht ilmub iga päev, isegi Serbia suurtükitule all.
Viimati mainitu hävitas ajalehe kontoriruumid ja sundis töötajaid peituma tuumavarjendisse hoone keldris, kus nad jätkasid tööd.
Taslima Nasreen
„Mitte keegi, kes ei võitle iga päev oma vabaduse ja elu eest, ei vääri neist kumbagi.”
Talisma Nasreen tsiteeris Sahharovi auhinda 1994. aastal vastu võttes Goethe sõnu.
Nasreen on pühendanud oma elu naiste rõhumise ja usulise fundamentalismi lõpetamisele Bangladeshis.
Ta on kirjutanud palju artikleid, põhjustades usuliste fundamentalistide metsiku kriitika ja surmaähvardused.
Pärast aastaid ohus elamist palus pr Nasreen Euroopa Parlamendilt abi.
Välja käidud resolutsiooniga kutsus Euroopa Parlament Bangladeshi valitsust üles tagama tema turvalisust.
Siiski oli ta edaspidigi ohus ja oli sunnitud 1999. aastal riigist lahkuma.
Nüüd elab ta Indias paguluses.
1995-1998
Leyla Zana Wei Jingsheng Salima Ghezali Ibrahim Rugova Leyla Zana
Rahu ja dialoog pakuvad võimaluse rahvaste lepitamiseks.
Esimene kurdi rahvusest parlamendiliige Leyla Zana on kohaldanud seda motot kurdide ja türklaste vaheliste suhete puhul.
Ta alustas oma vangistatud abikaasa õiguste kaitsmisega ja jätkas, et kaitsta inimõigusi.
Lisaks võitles ta Türgi valitsuse ja kurdi elanikkonna vaheliste konfliktide rahumeelse ja demokraatliku lahendamise nimel.
1994. aastal mõisteti ta koos teiste kolleegidega 15 aastaks vangi, kuna ta kuulus ebaseaduslikku organisatsiooni Kurdistani Töölispartei.
1995. aastal andis parlament talle Sahharovi auhinna, kuid ta sai selle vastu võtta alles üheksa aastat hiljem, pärast vabanemist.
Wei Jingsheng
Julmad tingimused vanglas olid ka 1996. aasta laureaadi, Hiina dissident Wei Jingshengi igapäevane kogemus.
Kuigi ta oli algselt maoistliku kultuurirevolutsiooni toetaja, kadusid tal hiljem illusioonid ja ta asus demokraatiat ja inimõigusi kaitsma.
1978. aastal pani ta „demokraatia müürile” Pekingis üles plakati, millega nõudis Hiina demokratiseerimist.
Pärast seda ja muud tegevust süüdistati teda valitsuse kukutamise sepitsemises ja ta saadeti 15 aastaks vanglasse.
Ta nautis vabadust kõigest kahe aasta vältel pärast vabanemist 1993. aastal.
Kuna Wei jätkas demokraatia puudumise kritiseerimist sattus ta lõpuks jälle trellide teha.
Hiina valitsus vabastas ta 1997. aastal halveneva tervise ja tugeva rahvusvahelise surve tõttu.
Salima Ghezali
Mõned inimesed arvavad, et meedia on parim viis nende sõnumite levitamiseks.
1997. aasta võitja, alžeerlane Salima Ghezali, asutas omaenda ajalehe, selleks et edendada meediavabadust ja naiste õigusi.
Oma artiklites kõneles ta avameelselt tsensuurist ja ajakirjanike halvast kohtlemisest Alžeerias ning ka vajadusest leida lahendus kriisile Alžeerias, rõhutades suurt ohvrite arvu kodanike ja ajakirjanike hulgas.
Tema töö tõi kaasa Alžeeria ametiasutuste kriitika, kes ajalehe sulgesid.
Sellest hoolimata jätkab ta võitlust oma eesmärkide nimel ja demokraatliku Alžeeria tuleviku eest.
Ibrahim Rugova
Rahumeelne võitlus oli ka teise Kosovost pärit laureaadi moto.
Ibrahim Rugova oli Kosovo albaanlaste poliitiline juht ja üks neist 215st, kes andis allkirja Slobodan Miloševići otsuse vastu muuta Kosovo staatust.
Veendunud rahu tähtsuses, juhtis ta Serbia režiimi vägivallatut opositsiooni ning kaitses visalt Kosovo iseseisvust.
Kogu oma tegevuses võitles Rugova tugevalt jõu kasutamise vastu.
Hr Rugova kuulutati Kosovo Vabariigi presidendiks samal aastal, kui talle määrati Sahharovi auhind – 1998.
1999-2001
Xanana Gusmão ¡Basta Ya Nurit Peled-Elhanan Izzat Ghazzawi Dom Zacarias Kamwenho Xanana Gusmão
Rohkem kui kaks aastakümmet on inimesed Ida-Timoris vabaduse eest võidelnud.
Ajal, mis Indoneesia üritas riiki vägivalla ja jõu abil destabiliseerida õnnestus Xanana Gusmãol opositsioon Ida-Timoris kokku tuua ja koos hoida.
Isegi pärast vangistamist järgis ta oma ideaale ja võitles piirkonna inimeste rahu ja solidaarsuse eest.
1999. aastal tunnustas parlament tema jõupingutusi.
Tema unistus sai teoks 2002. aastal, mil Ida-Timorist sai iseseisev riik.
Xanana Gusmão valiti selle esimeseks presidendiks.
¡Basta Ya!
Enamik ELi kodanikke elab rahus, aga see ei kehti neile, kes on sündinud Hispaania põhjaosas.
Inimesed, kes elavad Baskimaal, on olnud terrorirünnakute ohvrid 1960. aastatest saadik.
Väljakutseks terroristidele koosneb ¡Basta Ya! inimestest ja rühmadest, kes mobiliseerivad teisi terrorismi vastu.
Rühmitus pakub samuti toetust terrorirünnakute ohvritele.
¡Basta Ya! sai Sahharovi auhinna 2000. aastal.
Nurit Peled-Elhanan
Poliitikud kogu maailmas on püüdnud aastakümneid lahendada iisraellaste ja palestiinlaste vahelist vastuolu.
Kuid mitte igaüks ei ole valmis ootama ebamäärast poliitilist lahendust.
Kaks aktivisti, Nurit Peled-Elhanan ja Izzat Ghazzawi, kes said auhinna 2001. aastal, esindavad lootust ja energiat leppimiseks ning Iisraeli ja Palestiina vahelise konflikti lõpetamiseks.
Iisraellane Nurit Peled-Elhanan kaotas oma 14-aastase tütre enesetapurünnakus Jeruusalemmas.
Lootust kaotamata leidis Nurit Peled-Elhanan endas sisemise jõu kahe kogukonna vahelise dialoogi aktiivseks edendamiseks.
Izzat Ghazzawi
Tänaseks manala teele läinud palestiinlane Izzat Ghazzawi kirjutas romaane Palestiina territooriumidel Iisraeli okupatsiooni põhjustatud kannatustest.
Ka tema kaotas konflikti tõttu lapse ja Iisraeli võimud vangistasid ta mitu korda poliitilise tegevuse eest.
Dom Zacarias Kamwenho
Inimesed, kes elasid Angolas pärast riigi iseseisvuse väljakuulutamist 1970. aastatel, ei võinud aimata, et kodusõda, mis varsti pärast seda puhkes, kestab umbes 26 aastat.
Tagajärjed olid laastavad: kolmandik elanikkonnast asustati ümber, paljusid naisi vägistati ja noorukite süütuse rikkus lapssõdurite nähtus.
Mitmed usujuhid ja kodanikuühiskonna rühmitused otsisid rahumeelset lahendust.
Üks neist oli peapiiskop Dom Zacarias Kamwenho.
Ta osales koos teiste aktivistidega rahukõnelustel, mille tulemuseks oli relvarahu 2002. aastal.
Euroopa Parlament autasustas tema julgust ja üleskutset leppimisele 2001. aastal.
2002-2004
Oswaldo Payá Kofi Annan ja ÜRO Valgevene Ajakirjanike Liit Oswaldo Payá
Kas on võimalik diktatuuri seaduslike vahenditega võita?
Oswaldo José Payá Sardiñas ütleks: „Jah.”
See Kuuba aktivist ei ole loonud võitluseks Fidel Castro vastu mässajate armeed.
Selle asemel püüab ta jätkuvalt süsteemi seaduslikult reformida.
1990. aastatel püüdis ta kaks korda kandideerida Kuuba parlamenti.
Valitsuse negatiivsest reageerinust hoolimata kaasrahastas ta projekti „Varela”, mille eesmärk oli tagada sõnavabadus, vabad pluralistlikud valimised ja kõikide poliitvangide vabastamine.
Nendele nõudmistele kirjutas alla ligikaudu 25 000 kuubalast.
Toetusest hoolimata Havanna mitte ainult ei ignoreerinud referendumi nõuet, vaid mõistis 2003. aasta märtsis kahele kolmandikule aktivistidest (75 inimest) pikaajalise vanglakaristuse.
Payá pälvis Sahharovi tunnustuse aastal 2002.
Kofi Annan ja ÜRO ÜRO rajati veendumusele, et kõikide inimeste väärikuse ja võrdsete õiguste tunnustamine toob maailma vabaduse, õigluse ja rahu.
ÜRO on järginud seda eesmärki rohkem kui 60 aastat.
Sageli on see võitlus, mille hinnaks on elu.
Nii oli see ÜRO inimõiguste ülemkomissar Sergio Vieira de Mello puhul, kes sai surma Iraagis 2003. aastal, kui ta viibis seal ÜRO peasekretär Kofi Annani eriesindajana.
Kui Euroopa Parlament andis 2003. aastal Sahharovi auhinna Kofi Annanile ja kogu ÜRO personalile, nähti seda tunnustusena tehtud jõupingutuste eest.
Austati kõiki ÜRO ametnikke, kes selles võitluses on elu kaotanud.
Valgevene Ajakirjanike Liit Võitlus vaba meedia eest Euroopas ei ole veel läbi.
Tsensuur, ahistamine, kodumaalt lahkumine ja kriminaalvastutusele võtmine on üldlevinud tava ajakirjanike puhul Valgevenes.
Õnneks ei ole nad üksi.
Valgevene Ajakirjanike Liit on tuntud oma pühendumuse poolest sõnavabadusele.
Lisaks jagatakse teavet inimõiguste ning nende eest võitlemise kohta.
Liidu eesmärkide hulka kuuluvad sõltumatu ja professionaalse ajakirjanduse ülesehitamine ja edendamine Valgevenes.
Liit sai auhinna 2004. aastal.
2005
Daamid valges Reporters without borders Hauwa Ibrahim Daamid valges
Valge on sümboolne Kuuba liikumisele „Daamid valges”.
See emade ja tütarde rühmitus peab rahumeelseid protestiaktsioone oma meeste ja poegade vangistuse vastu, kes pandi trellide taha kuna nad kritiseerisid vabaduse puudumist riigis.
Nad alustasid aktiivset tegevust 2003. aastal, pärast umbes 80 dissidendi vangistamist.
Esmalt keskendusid nad kirjade saatmisele valitsusele.
Siis otsustasid nad tänavale minna.
Neid võib näha igal pühapäeval jumalateenistustel Havannas, pärast mida võib neid näha kõndimas linnatänavatel, millega nad nõuavad oma meeste vabastamist.
Riietatuna valgesse, mis on puhtuse ja süütuse sümbol, on liikumine „Daamid valges” pühendunud inimõiguste austamisele, kritiseerides ka vabaduse puudumist riigi poliitikas.
Liikumine „Daamid valges” sai Sahharovi auhinna 2005. aastal.
Piirideta reporterid Ajakirjaniku töö võib olla küllaltki ohtlik, eriti kui töötada mittedemokraatlikus riigis või sõjategevuse piirkonnas.
Üks tuntumaid vaba meedia edendajaid on Pariisis asuv valitsusväline organisatsioon „Piirideta reporterid”.
Nende kampaaniate eesmärk on teadlikkuse tõstmine ajakirjandusvabaduse tähtsusest ja ajakirjanikest, kes on kohtuliku jälituse, vangistamise või tsensuuri ohvrid.
Organisatsioon tegutseb riiklike ja piirkondlike harude laias võrgustikus aktiivselt viiel mandril.
Võitluses tsensuuri vastu avaldab organisatsioon ka artikleid, mis on nende päritoluriigis keelatud.
Lisaks pakutakse vangistatud ajakirjanike perekondadele praktilist toetust abiraha näol ja nõutakse kuulikindlaid veste neile, kes töötavad sõjategevuse piirkonnas.
Organisatsioon sai Sahharovi auhinna 2005. aastal.
Hauwa Ibrahim
Käe amputeerimine karistusena varguse eest?
Kividega surnuks pildumine abielurikkumise eest?
Sellised tavad näivad kuuluvat keskaega.
Seda küll, aga mitte Põhja-Nigeerias, kus kohaldatakse ikka veel üht islami šariaadi äärmuslikku vormi.
Hauwa Ibrahim on üks vähestest naisjuristidest, kes võitleb inimõiguste eest ja usulise fundamentalismi vastu selles riigis.
Ta on oma töö tõttu olnud kaitsja mitmes kohtuasjas, kus on olnud tegemist surmanuhtluse või range karistusega.
Samuti on ta tulihingeline hariduse toetaja, milles ta näeb naistele suuremate õiguste andmise viisi ja parimat kaitset neile, keda ootab suurim kaotus.
Hauwa Ibrahim sai Sahharovi auhinna 2005. aastal.
2006-2008
Aljaksandr Milinkevitš Salih Mahmoud Osman Hu Jia Aljaksandr Milinkevitš Valgevenet on aastate jooksul kutsutud viimaseks diktatuuriks Euroopas.
Sahharovi auhinna 2008. aasta võitja Aljaksandr Milinkevitš on pühendanud oma elu oma riigi muutmisele demokraatlikuks riigiks, kus austatakse täielikult inimõigusi.
Valgevene Ühinenud Demokraatliku Opositsiooni ametlikuks presidendikandidaadiks saamisega esindas hr Milinkevitš alternatiivi Aljaksandr Lukašenka poolt pealesurutud režiimile .
Siiski võitis 2006. aasta valimised hr Lukašenka.
Kuigi EL ütles, et tulemused saadi pettuse teel, õnnestus Milinkevitšil saada rohkem kui kuue protsendi elanikkonna toetus.
Sellest peale on teda korduvalt vahistatud ja erinevatel ettekäänetel kinni peetud.
Salih Mahmoud Osman Sudaanist on saanud ebastabiilsuse ja kannatuste sünonüüm.
Pidevast ohust hoolimata on seal vapraid inimesi, kes kodusõdade ohvreid aitavad.
Üks neist on Salih Mahmoud Osman.
Ta andis õigus- ja meditsiiniabi neile, kelle inimõigusi oli rikutud.
Ta maksis kõrget hinda.
Sudaani valitsus vangistas ta rohkem kui seitsmeks kuuks ja relvastatud rühmitused on tema perekonnaliikmeid tapnud või kodust välja ajanud.
Sellest hoolimata jätkas ta võitlust õigluse eest ja praegu on ta Sudaani rahvusliku parlamendi liige.
Hr Osman sai Sahharovi auhinna 2007. aastal.
Hu Jia
Käesoleval aastal võitis Sahharovi auhinna Hu Jia, tuntud inimõiguste aktivist ja dissident Hiina Rahvavabariigis.
Tema tegevus hõlmab laia teemade ringi, mille hulka kuulub keskkonnakaitse, HIVi ja AIDSi alane nõustamine ning üleskutse, mis nõuab 1989. aasta Taevase Rahu väljaku massimõrva ametlikku uurimist.
Hu on tegutsenud ka liikumise paljasjalgsed advokaadid koordinaatorina.
Varasemalt mitmel korral arreteeritud aktivist rääkis videokonverentsi vahendusel EP saadikutega novembris 2007, olles ise samal ajal koduarestis.
Tegemist oli inimõiguste allkomisjoni poolt korraldatud avaliku koosolekuga, mis keskendus Olümpia mängude valguses inimõigustele Hiinas.
Sellise tegevuse eest mõisteti Hu 3. aprillil 2008 kolmeks ja pooleks aastaks vangi, põhjuseks võimu kukutamisele ässitamine.
ET
1
PHOTO
20081126PHT43097.jpg
ET
2
DIAPOPHOTO
20081028PHT40774.jpg
ET
3
DIAPOPHOTO
20081124PHT43002.jpg
ET
4
DIAPOPHOTO
20081124PHT43004.jpg
ET
5
DIAPOPHOTO
20081124PHT42998.jpg
ET
6
LINK
/sakharov/default_et.htm
ET
7
LINK
/eplive/archive/multimediaav_page/1892-20051026MAV01890-TELEVISION/default_et.htm
ET
8
DIAPOPHOTO
20081028PHT40770.jpg
ET
9
DIAPOPHOTO
20081103PHT41257.jpg
ET
10
DIAPOPHOTO
20081110PHT41696.jpg
ET
11
DIAPOPHOTO
20081124PHT42990.jpg
ET
12
DIAPOPHOTO
20081028PHT40772.jpg
ET
13
DIAPOPHOTO
20081124PHT42996.jpg
ET
14
DIAPOPHOTO
20081110PHT41690.jpg
ET
15
DIAPOPHOTO
20081028PHT40768.jpg
ET
16
DIAPOPHOTO
20081028PHT40778.jpg
ET
17
DIAPOPHOTO
20081103PHT41261.jpg
ET
18
DIAPOPHOTO
20081028PHT40766.jpg
ET
19
DIAPOPHOTO
20081028PHT40764.jpg
ET
20
DIAPOPHOTO
20081028PHT40776.jpg
ET
21
DIAPOPHOTO
20081124PHT43000.jpg
ET
22
DIAPOPHOTO
20081028PHT40780.jpg
ET
23
DIAPOPHOTO
20081110PHT41694.jpg
ET
24
DIAPOPHOTO
20081103PHT41259.jpg
ET
25
DIAPOPHOTO
20081110PHT41692.jpg
ET
26
DIAPOPHOTO
20081124PHT42994.jpg
ET
27
DIAPOPHOTO
20081124PHT42992.jpg
ET
28
DIAPOPHOTO
20081124PHT42988.jpg
ET
29
DIAPOPHOTO
20081022PHT40473.jpg
-//EP//DTD IM-PRESS 20050901 FEA DOC XML V0//EN
-//EP//STYLESHEET IM-PRESS 20050901 FEA DOC XML V0//EN
