26.9.2005
RESOLUTSIOONI ÜHISETTEPANEK
Vastavalt kodukorra artikli 103 lõikele 4 esitanud
– José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra, Nirj Deva, Francisco José Millán Mon ja Simon Coveney fraktsiooni PPE-DE nimel,
– Glenys Kinnock, Pasqualina Napoletano ja Miguel Angel Martínez Martínez fraktsiooni PSE nimel,
– Alexander Lambsdorff ja Lapo Pistelli fraktsiooni ALDE nimel,
– Marie Anne Isler Béguin, Raül Romeva i Rueda ja Frithjof Schmidt fraktsiooni Verts/ALE nimel,
– André Brie ja Luisa Morgantini fraktsiooni GUE/NGL nimel,
– Inese Vaidere ja Guntars Krasts fraktsiooni UEN nimel,
asendades järgnevate fraktsioonide esitatud resolutsiooni ettepanekuid:
– Verts/ALE (B6‑0483/2005)
– UEN (B6‑0492/2005)
– PPE-DE (B6‑0493/2005)
– GUE/NGL (B6‑0501/2005)
– ALDE (B6‑0507/2005)
– PSE (B6‑0510/2005)
ÜRO tippkohtumise (14.–16. september 2005) tulemused
Euroopa Parlamendi resolutsioon ÜRO tippkohtumise (14.–16. september 2005) tulemuste kohta
Euroopa Parlament ,
–
võttes arvesse oma 12. aprilli 2005. aasta resolutsiooni Euroopa Liidu rolli kohta aastatuhande arengueesmärkide saavutamisel, 9. juuni 2005. aasta resolutsiooni ÜRO reformi kohta ning 29. jaanuari 2004. aasta resolutsiooni ELi-ÜRO suhete kohta;
–
võttes arvesse 8. septembri 2000. aasta aastatuhande deklaratsiooni, milles rahvusvaheline üldsus kehtestas vaesuse kaotamiseks maailmast aastatuhande arengueesmärgid;
–
võttes arvesse ÜRO peasekretäri 21. märtsi 2005. aasta aruannet "Suuremas vabaduses – areng, turvalisus ja inimõigused kõigile";
–
võttes arvesse ÜRO aastatuhande projekti töörühma 17. jaanuari 2005. aasta aruannet "Investeeringud arengusse – tegevuskava aastatuhande arengueesmärkide saavutamiseks";
–
võttes arvesse ohtude, väljakutsete ja muutuste kõrgetasemelise ekspertrühma 1. detsembri 2004. aasta aruannet “Turvalisem maailm – meie jagatud vastutus”;
–
võttes arvesse komisjoni presidendi ja välisasjade voliniku pöördumist ÜRO Peaassamblee täiskogu kõrgetasemelise istungi poole;
–
võttes arvesse ÜRO kõrgetasemelisel tippkohtumisel 16. septembril 2005. aastal New Yorkis vastu võetud lõppdokumenti;
–
võttes arvesse kodukorra artikli 103 lõiget 4,
A.
arvestades, et New Yorkis toimus ÜRO tippkohtumine (14.–16. september 2005), kuhu kogunesid maailma riikide riigipead ja valitsusjuhid, et langetada otsus edasiste meetmete suhtes, mille abil võidelda vaesuse vastu, tagada rahu ja inimeste turvalisus, tugevdada inimõigusi ja õigusriigi põhimõtet ning astuda edasisi samme ÜRO reformimiseks;
B.
arvestades, et vastu võetud lõppdokument sündis raskete ja mitmel korral katkeda ähvardanud läbirääkimiste tulemusel;
C.
tuletades meelde, kui vajalik on tugevdada ja tõhustada ÜRO ja ELi institutsioonide partnerlussuhteid, et tagada riikide ja piirkondlike üksuste ning rahvusvaheliste organisatsioonide ja abiandjate koordineeritud tegevus globaalpoliitika elluviimisel;
D.
arvestades, et ÜRO kujutab endast kõige sobivamat ja ainsat globaalset institutsiooni, mis võiks olla võimeline ühteaegu legitiimsel ja tõhusal viisil globaalprobleemidele lahendusi pakkuma; arvestades, et nimetatud organisatsioon peab kohanduma uute väljakutsetega, kuid selle reformimist ei tohi vaadata kui eesmärki ise-eneses, vaid kui poliitiliste, julgeolekualaste, sotsiaalsete ja majanduslike näitajate süvaanalüüsi vajalikku ja vältimatut tagajärge,
1.
kinnitab poolehoidu tugevale ÜROle, tuletades meelde, et ehe multilateraalsus on rahvusvahelise avalikkuse ees seisvate väljakutsete, probleemide ja ohtudega toimetulemise seisukohast kõige sobivam lähenemine; loodab, et tippkohtumise tulemusel astutakse jõudus samm aastatuhande arengu eesmärkide saavutamisel 2015. aastaks ning lepitakse kokku põhimõtetes, mille alusel ÜROd reformida, et tagada tema juhtiva rolli jätkumine tänapäeva rahvusvaheliste suhete süsteemis; võtab teadmiseks erinevate osaliste poolt lõppdokumendiga võetud kohustusi ning peab nimetatud dokumenti aluseks, millele toetudes saab ÜRO Peaassamblee 60. istungjärk jätkata tööd olukorra edasiseks parandamiseks erinevates kõnealustes valdkondades;
2.
tunnustab otsust luua ÜRO Rahutagamiskomisjon, mis aitaks riike üleminekul sõjaseisukorrast rahuaja seisundisse, ning möönab, et rahu tagamine nõuab hoopis teistsuguseid oskusi kui rahuvalve; on seisukohal, et tarvis on luua piirkondlikke ja globaalseid rahutagamiskomisjone, kes arendaksid vajalikke oskusi ja võimeid ning kellel oleks kasutada tugikontor ja püsivad rahalised vahendid, aidates sel viisil parandada ÜRO kuvandit seoses kriisiohjamise ja tegevusega konfliktijärgsetes piirkondades; kutsub peaassamblee 60. istungjärku rakendama kiiresti nimetatud sätteid; tervitab palavalt inimjulgeoleku mõiste ametlikku kasutamist ÜRO raames;
3.
tervitab asjaolu, et tähelepanu on pööratud rahvusvahelise üldsuse vastutusele erinevate piirkondade elanikkonna kaitsmisel genotsiidi, sõjakuritegude, etnilise puhastuse ja inimsusevastaste kuritegude eest ning iga üksiku riigi vastutusele omaenda kodanike kaitsmisel nimetatud kuritegude eest, mh selliste kuritegude ennetamise teel; rõhutab Rahvusvahelise Kriminaalkohtu tähtsust nimetatud kuritegude kordasaatjate vastutusele võtmisel;
4.
avaldab tunnustust ÜRO peasekretär Kofi Annnanile, ÜRO Peaassamblee 59. istungjärgu eesistujale ja tema meeskonnale ning ÜRO sekretariaadile märkimisväärsete jõupingutuste ja väärtusliku panuse eest lõppdokumendi vastuvõtmiseks vajaliku kokkuleppe saavutamiseks; kutsub eelkõige kõiki ÜRO liikmesriike üles võetud kohustustest kindlalt kinni pidama ning võtma kiirelt nimetatud kohustustest tulenevaid meetmeid;
5.
tervitab rahvusvahelise üldsuse poolt uuendatud kohustust saavutada aastatuhande arengueesmärgid ning edendada säästvat arengut; tuletab meelde, et äärmise vaesuse ja väikelaste suremuse vähendamine, hariduse andmine, juurdepääsu tagamine puhtale veele ning sooline võrdõiguslikkus peavad jääma arenguküsimuse keskseks teemaks; avaldab kahetsust selle üle, et puudub täpne ajakava, mis kohustaks kõiki arenenud riike rangelt järgima aastatuhande vahe- ja lõplikke arengueesmärke;
6.
avaldab sügavat kahetsust selle üle, et tippkohtumise raames ei tehtud nendele doonorriikidele, kes pole veel ametlikult võtnud kohustust eraldada 2015. aastaks ametlikku arenguabi 0,7% ulatuses RKT-st, üleskutset seda teha; avaldab tunnustust Euroopa Liidule juhtiva rolli etendamise eest nimetatud küsimuses ja kutsub viimast jätkama surveavaldamist doonorriikidele kontrollitava ajakava kinnitamiseks;
7.
kiidab täielikult heaks peasekretäri üleskutsed seoses arenenud riikide jaoks täpse ajakava kehtestamisega, et jõuda eesmärgile eraldada ametlikuks arenguabiks 0,7% RKT-st, ning seoses Aafrika erivajaduste tunnustamisega;
8.
tervitab lõppdokumendi peatükki "Aafrika erivajaduste rahuldamine" ning kutsub komisjoni üles tegema aastatuhande arengueesmärkide saavutamisest peagi ilmuva "Aafrika strateegia" ning uuendatavate "Arengupoliitika aruande" keskset teemat;
9.
märgib, et nendes küsimustes, milles ELi liikmesriigid jõudsid ühisele seisukohale, õnnestus neil saavutada läbirääkimistel paremaid tulemusi; rõhutab sellest hoolimata, et tippkohtumise tulemused ei vasta Euroopa Parlamendi avalikult väljendatud ootustele ÜRO reformi suhtes;
10.
rõhutab, et tuleb jätkata jõupingutusi ÜRO reformimiseks ning kutsub ELi nõukogu ja liikmesriike ühendama jõudusid, et saavutada järgmise aasta lõpuni kestva peaassamblee 60. istungjärgu käigus konkreetseid tulemusi;
11.
kiidab täielikult heaks terrorismi selge hukkamõistmise tippkohtumisel; peab siiski tõsiseks puuduseks seda, et ei jõutud kokkuleppele terrorismi mõiste igakülgse määratlemise suhtes ning ärgitab liikmesriike seda olukorda viivitamata parandama;
12.
tervitab tippkohtumise otsust suurendada ÜRO inimõiguste ülemkomissari büroo rolli ja sellele eraldatavaid vahendeid ning võimaldada sel viisil vastu võetud resolutsioonide tõhusamat rakendamist ja järelevalvet nende üle;
13.
avaldab siiski kahetsust ÜRO Inimõiguste Nõukogu pädevuse umbmäärase sõnastuse ning selle ajakava, mandaadi, töömeetodite ja koosseisu täpsustamata jätmise üle; kutsub peaassamblee 60. istungjärku üles pidama seda küsimust esmatähtsaks;
14.
nõuab tungivalt, et peaassamblee kehtestaks vastavalt kõrgetasemelise ekspertrühma aruandele selged kriteeriumid, mille alusel ÜRO Julgeolekunõukogu võib teha otsuse jõudu kasutada;
15.
on seisukohal, et loodava ÜRO Inimõiguste Nõukogu liikmed peavad järgima kõige kõrgemaid inimõiguste standardeid ning nimetatud nõukogusse kuulumine ei tohiks olla õigus, vaid privileeg; on seisukohal, et ÜRO Inimõiguste Nõukogu peaks töötama katkematult, et vältida pikki tähtaegu ning seda, et riigid, kelle vastu kaebus esitatakse, alustavad poliitilist manööverdamist;
16.
avaldab sügavat kahetsust selle üle, et tippkohtumisel ei suudetud jõuda kokkuleppele seoses tuumarelvade leviku tõkestamise ja desarmeerimise suhtes võetavate meetmetega, ning rõhutab, et on tarvis märkimisväärselt tõhustada jõupingutusi edusammude saavutamiseks nimetatud küsimustes ning tagada eelkõige täielik kinnipidamine olemasolevatest lepingutest, eriti tuumarelvade leviku tõkestamise lepingust (NPT);
17.
kinnitab oma veendumust, et on tarvis kontrollida ja tugevdada ÜRO suutlikkust reageerida kiirelt ja tõhusalt ülemaailmset liidrit vajavate humanitaarkatastroofide korral; tervitab sellest hoolimata otsust luua ülemaailmne varajase hoiatamise süsteem igasuguste loodusõnnetuste puhuks;
18.
avaldab kahetsust selle üle, et tippkohtumisel ei võetud vastu selget otsust anda ÜRO peasekretärile suuremaid volitusi sekretariaadi juhtimiseks; kutsub peaassamblee 60. istungjärku üles seda küsimust uuesti arutama;
19.
avaldab kahetsust selle üle, et tippkohtumisel ei saavutatud kokkulepet ÜRO Julgeolekunõukogu reformimise küsimuses, ent tervitab samas asjaolu, et peaassamblee on kohustatud esitama aasta lõpuks uute ettepanekute põhjal julgeolekunõukogu kohta aruande, mille puhul tuleb võtta arvesse eesmärki tagada julgeolekunõukogu suurem läbipaistvus ja tõhusus ning riikide õiglasem esindatus selles; kinnitab, et Euroopa Parlament pooldab endiselt ÜRO Julgeolekunõukogus Euroopa jaoks ühtse koha loomist, niipea kui poliitilised, põhiseaduslikud ja õiguslikud tingimused seda lubavad;
20.
toetab ja tervitab vastloodud ÜRO Demokraatiafondi, kuivõrd see on oluline vahend ülemaailmse demokraatia edendamiseks, ning kutsub liikmesriike ja komisjoni üles toetama seda poliitiliselt ja rahaliselt;
21.
kordab oma seisukohta, et ELi ÜRO juures asuvate diplomaatiliste esinduste efektiivsemaks muutmine on ülima tähtsusega nendevaheliste suhete parandamiseks ja ELi mõju suurendamiseks rahvusvahelises plaanis; õhutab sellest tulenevalt nõukogu ja komisjoni aktiivselt püüdlema selle poole, et ühendada vastavad delegatsioonid ühiseks ELi välisdelegatsiooniks ÜRO peakorterites New Yorgis, Genfis, Viinis ja Nairobis;
22.
tervitab üleskutset tugevdada koostööd ÜRO ning riiklike ja regionaalsete parlamentidega, kuivõrd see kujutab endast parlamentide rolli tunnustamist arengu ja demokratiseerumisprotsessi juures;
23.
tervitab tippkohtumisele järgnenud Maailmapanga, Rahvusvahelise Valuutafondi ja Aafrika Arengupanga kohtumisel uuesti väljendatud kohustust kustutada 18 kõige vaesema ja ühtlasi ränka võlakoormat kandva riigi võlad 100% ulatuses;
24.
teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile, ELi liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele, ÜRO peasekretärile, ÜRO Julgeolekunõukogu eesistujale ja liikmesriikidele, ÜRO Peaassamblee 60. istungjärgu eesistujale ning ÜRO Majandus- ja Sotsiaalnõukogu esimehele.
