SUULINE KÜSIMUS ARUTELUGA O-0041/10
vastavalt kodukorra artiklile 115
esitaja:
Kristiina Ojuland
ALDE fraktsiooni nimel
Euroopa Komisjonile
Teema: Õigusriigipõhise lähenemisviisi rakendamine ELi ja Venemaa vahelistes energiaalastes suhetes
2008. aastal alustati läbirääkimisi uue ELi ja Venemaa vahelise lepingu üle.
Aga 2009. aasta augustis teatas Venemaa Föderatsioon ELile ametlikult, et ei kavatse liituda energiaharta lepingu ning energiakasutuse tõhusust ja sellega seotud keskkonnaküsimusi käsitleva energiaharta protokolliga.
Seega lõpetas Venemaa 18. oktoobril 2009 energiaharta lepingu ning energiakasutuse tõhusust ja sellega seotud keskkonnaküsimusi käsitleva energiaharta protokolli ajutise kohaldamise.
Investeeringuid, mis tehti energiasektorisse pärast seda, kui Venemaa allkirjastas 1994. aastal energiaharta lepingu, kaitsevad lepingu sätted veel 20 aastat, aga pärast 18. oktoobrit 2009 tehtud välisinvesteeringutele energiaharta lepinguga tagatav kõrgetasemeline kaitse ei laiene.
Haagis asuva alalise vahekohtu egiidi all tegutsev ajutine vahekohus otsustas 2009. aasta novembris endise naftaettevõtte Jukos osanike enamiku algatatud kohtuasjas, et energiaharta leping on Venemaa suhtes siduv isegi siis, kui duuma ei ole seda ratifitseerinud.
Otsus kinnitas õiguslikult siduvate mehhanismide tähtsust energiasektoris, kuna Jukose USA osanikud, keda energiaharta leping ei puuduta, ei saa sellest hiljuti tehtud otsusest mingit kasu.
Kui võtta arvesse praegu Venemaaga peetavaid läbirääkimisi uue lepingu üle ja eespool esitatut:
Kuidas kavatseb komisjon kindlustada kindla õigusriigipõhise lähenemisviisi rakendamise ELi ja Venemaa vahelistes energiaalastes suhetes?
Kas komisjon kavatseb viia uude lepingusse sisse õiguslikult siduvad sätted, mis on sama tugevad kui energiaharta lepingu sätted?
Kuidas saab komisjon kindlustada, et pärast 2009. aasta oktoobrit Venemaa energiasektorisse investeerivate ja seal tegutsevate ELi ettevõtete jaoks on tagatud läbipaistvus ja õiguskindlus?
