P6_TA(2005)0123
Ökodisaini nõuded energiat tarbivatele toodetele ***II
Euroopa Parlamendi õigusloomega seotud resolutsioon nõukogu ühise seisukoha kohta võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, mis käsitleb raamistiku kehtestamist energiat tarbivate toodete ökodisaini nõuete sätestamiseks ja millega muudetakse nõukogu direktiivi 92/42/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 96/57/EÜ ja 2000/55/EÜ (11414/1/2004 – C6-0246/2004 – 2003/0172(COD))
(Kaasotsustamismenetlus: teine lugemine)
Euroopa Parlament,
–
võttes arvesse nõukogu ühist seisukohta (11414/1/2004 – C6-0246/2004 ) ELT C 38 E, 15.2.2005, lk 45.
;
–
võttes arvesse oma seisukohta esimesel lugemisel Vastuvõetud tekstid, 20.4.2004, P5_TA(2004)0302.
Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitatud komisjoni ettepaneku (KOM(2003)0453) ELTs seni avaldamata.
küsimuses;
–
võttes arvesse EÜ asutamislepingu artikli 251 lõiget 2;
–
võttes arvesse kodukorra artiklit 62;
–
võttes arvesse keskkonna-, rahvatervise- ja toiduohutuse komisjoni soovitust teisele lugemisele ( A6-0057/2005 );
1.
kiidab ühise seisukoha muudetud kujul heaks;
2.
teeb presidendile ülesandeks edastada Euroopa Parlamendi seisukoht nõukogule ja komisjonile.
P6_TC2-COD(2003)0172
Euroopa Parlamendi seisukoht vastu võetud teisel lugemisel 13. aprillil 2005 eesmärgiga võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2005/.../EÜ,
mis
käsitleb raamistiku kehtestamist energiat tarbivate toodete ökodisaini nõuete sätestamiseks ja millega muudetakse nõukogu direktiivi 92/42/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 96/57/EÜ ja 2000/55/EÜ
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 95,
võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
võttes arvesse Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust ELT C 112, 30.4.2004, lk 25.
,
pärast konsulteerimist regioonide komiteega,
toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras Euroopa Parlamendi 20. aprilli 2004. aasta
seisukoht
(
ELT C 104 E, 30.4.2004, lk 319
), nõukogu
29. novembri 2004. aasta
ühine seisukoht (
ELT C 38E, 15.2.2005, lk 45
) ja Euroopa Parlamendi
13. aprilli 2005. aasta
seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).
ning arvestades, et: (1)
Liikmesriikide erinevad energiat tarbivate toodete ökodisainiga (keskkonnasäästliku kavandamisega) seotud õigusnormid ja haldusmeetmed võivad tekitada kaubandustõkkeid, moonutada ühenduses konkurentsi ja seega vahetult häirida siseturu toimimist.
Siseriiklike õigusaktide ühtlustamine on ainuke vahend kaubandustõkete ja kõlvatu konkurentsi tekkimise vältimiseks.
(2)
Energiat tarbivatele toodetele (edaspidi "ETT") langeb suur osa looduslike ressursside ja energia tarbimisest ühenduses.
Nendel toodetel on lisaks sellele suur hulk teisi olulisi keskkonnamõjusid.
Enamike ühenduse turul olevate tooteliikide puhul võib sarnase funktsiooni ja võimsuse juures täheldada oluliselt erinevaid keskkonnamõjusid.
Säästva arengu huvides tuleb pidevalt tegeleda nende toodete poolt üldiselt põhjustatud keskkonnamõjude vähendamisega, eelkõige selgitades välja kahjulike keskkonnamõjude peamised allikad ja vältides keskkonnasaaste ülekandmist, eeldusel et seda on võimalik saavutada ilma üleliigsete kulutusteta.
(3)
Keskkonnasäästlike toodete kavandamine on ühenduse integreeritud tootepoliitika strateegia oluline komponent.
Ennetava vahendina pakub toodete keskkonnasäästlik kavandamine tootjatele, tarbijatele ja üldsusele uusi konkreetseid võimalusi toodete keskkonnakaitsemeetmete optimeerimiseks ja samaaegselt nende kasutuskvaliteedi säilitamiseks.
(4)
Energiatõhususe parandamine – mille puhul üks käepärastest valikutest on elektrienergia efektiivsem lõpptarbimine – on oluliseks panuseks ühenduse kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamisega seonduvate eesmärkide saavutamiseks.
Elektrienergia vajadus on energiakasutuse kõige kiiremini kasvav kategooria ja prognooside kohaselt kasvab see järgneva 20–30 aasta jooksul veelgi, kui nimetatud tendentsi piiramiseks ei rakendata poliitilisi meetmeid.
Energiatarbimise oluline vähendamine on komisjoni poolt esitatud Euroopa kliimamuutuse programmi kohaselt võimalik.
Kliimamuutus on üks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuli 2002. aasta otsusega nr 1600/2002/EÜ vastu võetud ühenduse kuuenda keskkonnaalase tegevusprogrammi EÜT L 242, 10.9.2002, lk 1.
prioriteetidest.
Energia kokkuhoid on kõige väiksemate kulutustega viis varustuskindluse suurendamiseks ja impordisõltuvuse vähendamiseks.
Seepärast tuleb nõudluse osas võtta olulisi meetmeid ja seada olulisi eesmärke.
(5)
ETTde väljatöötamise etapil tuleks võtta meetmeid, kuna on näha, et sellel etapil selgub toote elutsükli jooksul ilmnev keskkonnasaaste ning tekivad peamised kulutused.
(6)
Tuleb luua ühtne raamistik, et määratleda ühenduse nõudeid ETTde keskkonnasäästliku kavandamise osas eesmärgiga tagada vaba liikumine neile nõuetele vastavatele toodetele ja vähendada nendest tulenevaid keskkonnamõjusid.
Niisuguste nõuete määratlemisel tuleb arvestada ausa konkurentsi ja rahvusvahelise kaubanduse põhimõtteid.
(7)
Ökodisaini nõuete kehtestamisel tuleb arvestada ühenduse kuuenda keskkonnaalase tegevusprogrammi eesmärke ja prioriteete ning – kui see on asjakohane – nimetatud programmi temaatiliste strateegiate asjaomaseid eesmärke.
(8)
Käesoleva direktiivi eesmärgiks on saavutada ETTde võimalike keskkonnamõjude vähendamisega keskkonnakaitse kõrge tase, mis tuleb lõpuks kasuks toodete tarbijatele ja teistele lõpptarbijatele.
Säästev areng nõuab ka kavandatavate meetmete tervislike, ühiskondlike ja majanduslike mõjude mõistlikku arvestamist.
Toodete suurem energiatõhusus aitab kaasa energiavarustuskindlusele, mis on omakorda terve majanduse ning seega säästva arengu üheks eelduseks.
(9)
Liikmesriik, kes peab keskkonnakaitsega seotud oluliste vajaduste tõttu vajalikuks säilitada siseriiklikke norme või kohaldatava rakendusmeetme võtmise järel ainuomaselt selles liikmesriigis ilmneva probleemi tõttu kehtestada keskkonnakaitsega seotud uutel teaduslikel tõenditel põhinevaid siseriiklikke norme, võib seda teha, järgides EÜ asutamislepingu artikli 95 lõigetes 4,5 ja 6 sätestatud tingimusi, mis näevad ette eelneva teatamise komisjonile ja kinnitamise komisjoni poolt.
(10)
Paremast kavandamisest tulenevate keskkonnaeeliste maksimeerimiseks võib osutuda vajalikuks teavitada tarbijaid ETTde tunnustest ja omadusest, mis on keskkonna jaoks olulised, ning nõustada neid nimetatud toodete keskkonnasäästlikul kasutamisel.
(11)
Integreeritud tootepoliitika rohelises raamatus sätestatud kontseptsioon, mis on ühenduse kuuenda keskkonnaalase tegevusprogrammi oluline ja uuenduslik osa, järgib eesmärki vähendada toodete keskkonnamõjusid kogu nende elutsükli jooksul.
Arvestades neid keskkonnamõjusid juba toote kavandamisel, saab keskkonnakaitset parandada kulusäästlikul viisil.
Eeskirjad peaksid olema piisavalt paindlikud, et keskkonnanõudeid saaks toodete kavandamisel arvestada samal ajal tehnilisi, funktsionaalseid ja majanduslikke vajadusi silmas pidades.
(12)
Ehkki ulatuslik samm keskkonnaalase tegevuse tulemuslikkuse suunas on soovitatav, peaks kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamine energiatõhususe suurendamise teel olema kuni tööplaani vastuvõtmiseni esmatähtis keskkonnaalane eesmärk.
(13)
Võib olla vajalik ja õigustatud kehtestada teatud toodetele või teatud keskkonda puudutavatele tunnustele kvantitatiivsed ökodisaini nõuded, et piirata toodetest tulenevaid keskkonnamõjusid miinimumini.
Arvestades pakilist vajadust anda panus Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni Kyoto protokolli (UNFCCC) täitmisesse, ja ilma et see piiraks käesolevas direktiivis toetatud integreeritud lähenemist, tuleks anda teatav prioriteet meetmetele, millel on suur potentsiaal vähendada kasvuhoonegaaside heitkoguseid väheste kuludega.
Nimetatud meetmed soodustavad ka ressursside säästvat kasutamist ning on oluliseks panuseks säästvate tootmis- ja tarbimisstruktuuride programmide kümneaastasesse raamistikku, mis võeti vastu 2002. aasta septembris maailma säästva arengu tippkohtumisel Johannesburgis.
(14)
Üldise põhimõttena tuleks ETTde energiatarbimist oote- või väljalülitatud režiimis vähendada miinimumini, mis on vajalik nende korralikuks toimimiseks.
(15)
Võrdluseks tuleks võtta parimad turul, sealhulgas rahvusvahelistel turgudel, olevad tooted ja tehnoloogiad ning
ökodisaini nõuete ulatus
tuleks määrata
tehnilise, majandusliku ja ökoloogilise analüüsi põhjal.
Nimetatud nõuete taseme sätestamise paindlik meetod võimaldab kergemini toodete keskkonnaomadusi kiirelt parandada.
Asjaomaste huvitatud isikutega tuleks konsulteerida ja nad aktiivselt analüüsi kaasata.
Siduvate meetmete kehtestamine nõuab piisavat konsulteerimist huvitatud isikutega.
Nendel konsultatsioonidel võib ilmneda meetmete sammhaaval kehtestamise või üleminekumeetmete vajadus.
Vahe-eesmärkide kehtestamine muudab poliitika rohkem ettearvatavaks, võimaldab arvestada toodete arendustsükleid ja kergendab huvitatud isikutel pikaajalist planeerimist.
(16)
Prioriteediks peavad olema alternatiivsed lahendused nagu tööstuse enesereguleerimine, eeldusel et poliitilisi eesmärke saab nende abil saavutada eeldatavasti kiiremini või väiksemate kulutustega kui kohustuslike nõuete kehtestamisega.
Seadusandlikud meetmed võivad osutuda vajalikuks, kui turujõud ei juhi arengut soovitud suunas või ei tee seda piisava kiirusega.
(17)
Eneseregulatsioon, sealhulgas vabatahtlikud kokkulepped tööstuse ühepoolselt võetud kohustuste kujul, võib tänu kiirele ja väheste kuludega rakendamisele tuua kiireid edusamme ja võimaldada paindlikku ja asjakohast kohandumist tehniliste võimaluste ja turu tundlikkusega.
(18)
Vabatahtlike kokkulepete või rakendusmeetme alternatiivina esitatud teiste eneseregulatsiooni meetmete hindamiseks peaks olema kättesaadav teave vähemalt järgmiste teemade kohta: osalemise avatus, lisaväärtus, representatiivsus, kvantifitseeritud ja astmelised eesmärgid, kodanikuühiskonna kaasamine, seire ja aruandlus, eneseregulatsiooni algatuse haldamise kulutasuvus, säästvus.
(19)
"Komisjoni teatise keskkonnakokkulepete kohta ühenduse tasandil regulatsioonikeskkonna lihtsustamise ja parandamise tegevuskava raames" peatükk 6 võiks anda kasulikke pidepunkte tööstusele enesekontrolli hindamiseks seoses käesoleva direktiiviga.
(20)
Käesolev direktiiv peaks soodustama ka väikestes ja keskmise suurusega ettevõtjates keskkonnasäästliku kavandamise kontseptsiooni arvestamist.
Seda saaks lihtsustada, tehes nimetatud toodete säästualase teabe ulatuslikult kättesaadavaks ja lihtsalt ligipääsetavaks.
(21)
ETTd, mis täidavad käesoleva direktiivi rakendusmeetmetes sätestatud ökodisaini nõudeid, peaksid kandma EÜ-vastavusmärgist ja asjaomaseid andmeid, mis võimaldavad nende vaba liikumist siseturul.
Rakendusmeetmete range täitmine on vajalik reguleeritud ETT keskkonnamõjude vähendamise ja ausa konkurentsi tagamiseks.
(22)
Rakendusmeetmete ja oma tööplaani väljatöötamisel peaks komisjon konsulteerima liikmesriikide esindajatega ning huvitatud isikutega, kelle jaoks tooterühm on oluline; nende hulka kuuluvad teiste hulgas tööstus, sealhulgas väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad ja käsitööndus, ametiühingud, hulgi- ja jaekaubandusega tegelevad ettevõtjad, importijad, keskkonnakaitseorganisatsioonid ja tarbijate ühingud.
(23)
Rakendusmeetme väljatöötamisel peaks komisjon kohasel määral arvestama ka olemasolevaid riiklikke keskkonnaalaseid
õigusakte, mida
tuleks liikmesriikide arvates säilitada
, eriti mürkainete osas,
seejuures ei tohi vähendada liikmesriikides kehtivat õigustatud keskkonnakaitse taset.
(24)
Arvestada tuleks ka tehnilise ühtlustamise direktiivides kasutatavaid eeskirju ja mooduleid, mis on sätestatud nõukogu 22. juuli 1993. aasta otsuses 93/465/EMÜ, mis käsitleb vastavushindamismenetluse eri etappide mooduleid ning EÜ-vastavusmärgise kinnitamise ja kasutamise eeskirju EÜT L 220 30.8.1993, lk 23.
.
(25)
Järelevalveasutused peaksid vahetama teavet käesoleva direktiiviga kavandatavate meetmete kohaldamisala kohta, et turu järelevalvet tõhusamini kujundada.
Seejuures tuleks kasutada nii palju kui võimalik elektroonilisi sidevahendeid ja ühenduse asjaomaseid programme.
Soodustada tuleks teabevahetust keskkonnamõjude kohta elutsükli jooksul ja konstruktsioonilahenduste alaste saavutuste kohta.
Tootjate keskkonnasäästliku kavandamise pingutustega saadud teadmiste koondamise ja levitamise näol on tegemist käesoleva direktiivi olulise lisaväärtusega.
(26)
Pädev asutus on tavaliselt avalik või eraasutus, mille on määranud ametivõimud ning mis pakub vajalikke tagatisi tehnilise ekspertiisi erapooletuse ja kättesaadavuse seisukohast, et kontrollida toote vastavust kohaldatavatele rakendusmeetmetele.
(27)
Olles teadlikud mittevastavuse vältimise tähtsusest, peaksid liikmesriigid tagama tõhusaks turujärelevalveks vajalike vahendite kättesaadavuse.
(28)
Väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate ökodisainialase koolituse ja teavitamise osas võib tekkida vajadus kaaluda lisameetmete rakendamist.
(29)
Ühenduse tasandil harmoneeritud standardid parandavad siseturu toimimist.
Niipea kui viide harmoneeritud standardile on avaldatud
Euroopa Liidu Teatajas
, tuleb eeldada, et sellele standardile vastavuse korral on täidetud käesoleva direktiivi alusel vastu võetud rakendusmeetme asjaomased nõuded, seda ka siis, kui lubatud peaksid olema ka teised vastavuse tõendamise viisid.
(30)
Harmoneeritud standardid peavad eelkõige aitama tootjatel kohaldada käesoleva direktiivi alusel vastu võetud rakendusmeetmeid.
Need standardid võivad etendada olulist rolli mõõte- ja testimismeetodite kehtestamisel.
Mis puutub üldistesse ökodisaini nõuetesse, siis saaksid tootjaid, luues oma toodete ökoloogilise profiili vastavalt igakordselt kohaldatava rakendusmeetme nõuetele, suures osas tugineda harmoneeritud standarditele.
Standardites peab olema üheselt viidatud sellele, missugune on seos vastavate standardite ja nendes käsitletud nõuete vahel.
Harmoneeritud standardi eesmärk ei tohi olla keskkonnaaspektide piirmäärade kehtestamine.
(31)
Käesolevas direktiivis kasutatud mõistete määratlemise eesmärgil on soovitav tugineda asjakohastele rahvusvahelistele standarditele nagu ISO 14040.
(32)
Käesolev direktiiv on kooskõlas tehnilise ühtlustamise ja standardimise uue kontseptsiooni teatavate põhimõtetega, mis on sõnastatud nõukogu 7. mai 1985. aasta resolutsioonis EÜT C 136, 4.6.1985, lk 1.
tehnilise ühtlustamise ja standardimise uue kontseptsiooni kohta.
28. oktoobri 1999. aasta resolutsioonis standardimise rolli kohta Euroopas EÜT C 141, 19.5.2000, lk 1.
soovitas nõukogu komisjonil kontrollida, kas uue lähenemise põhimõtteid saaks laiendada täiendavatele, seni hõlmamata valdkondadele, et igal võimalusel parandada ja lihtsustada asjaomaseid õigusakte.
(33)
Käesolev direktiiv täiendab ühenduse olemasolevaid õigusakte nagu nõukogu 22. septembri 1992. aasta direktiivi 92/75/EMÜ kodumasinate energia ja muude ressursside tarbimise näitamise kohta märgistuses ja ühtses tootekirjelduses EÜT L 297, 13.10.1992, lk 16.
Direktiivi on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1).
, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuli 2000. aasta määrust (EÜ) nr 1980/2000 ühenduse muudetud ökomärgise andmise süsteemi kohta EÜT L 237, 21.9.2000, lk 1.
, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta määrust (EÜ) nr 2422/2001 ühenduse elektrisäästlike bürooseadmete märgistusprogrammi kohta EÜT L 332, 15.12.2001, lk 1.
, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. jaanuari 2003. aasta direktiivi 2002/96/EÜ elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete kohta ELT L 37, 13.2.2003, lk 24.
Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2003/108/EÜ (EÜT L 345, 31.12.
2003, lk 106).
, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. jaanuari 2003. aasta direktiivi 2002/95/EÜ teatavate ohtlike ainete kasutamise piiramise kohta elektri- ja elektroonikaseadmetes ELT L 37, 13.2.2003, lk 19.
ja nõukogu 27. juuli 1976. aasta direktiivi 76/769/EMÜ teatavate ohtlike ainete ja valmististe turustamise ja kasutamise piirangute kohta EÜT L 262, 27.9.1976, lk 201.
Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2004/98/EÜ (ELT L 305, 1.10.2004, lk 63).
.
Käesoleva direktiivi ja ühenduse olemasolevate õigusaktide vaheline sünergia peaks nende mõju tugevdama ja aitama kaasa tootjatele esitatavate selgete ja arusaadavate nõuete väljatöötamisele.
(34)
Kuna nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiiv 92/42/EMÜ uute vedel- või gaaskütusega köetavate kuumaveekatelde efektiivsusnõuete kohta EÜT L 167, 22.6.1992, lk 17.
Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2004/8/EÜ (ELT L 52, 21.2.2004, lk 50).
, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. septembri 1996. aasta direktiiv 96/57/EÜ kodumajapidamises kasutatavate elektriliste külmikute ja sügavkülmikute ning nende kombinatsioonide energiatõhususe nõuete kohta EÜT L 236, 18.9.1996, lk 36.
ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. septembri 2000. aasta direktiiv 2000/55/EÜ luminofoorlampide liiteseadiste energiatõhususe nõuete kohta EÜT L 279, 1.11.2000, lk 33.
sisaldavad juba energiatõhususe nõuete ülevaatamise sätteid, tuleb need üle võtta käesolevasse raamistikku.
(35)
Direktiiv 92/42/EMÜ näeb ette katelde energiatõhususe hindamist märgistega.
Kuna liikmesriigid ja tööstus jõudsid otsusele, et nimetatud hindamissüsteem ei täida ootusi, tuleks direktiivi 92/42/EMÜ muuta, et avada tee tõhusamatele meetmetele.
(36)
Nõukogu 13. veebruari 1978. aasta direktiiv 78/170/EMÜ, mis käsitleb ruumi kütmiseks ja kuuma vee tootmiseks kasutatavate generaatorite jõudlust ning soojusallikate ja kuumaveetorustiku isoleerimist uutes ja olemasolevates mittetööstushoonetes EÜT L 52, 23.2.1978, lk 32.
Direktiivi on muudetud direktiiviga 82/885/EMÜ (EÜT L 378, 31.12.1982, lk 19).
, asendati direktiiviga 92/42/EMÜ, nõukogu 29. juuni 1990. aasta direktiiviga 90/396/EMÜ küttegaasiseadmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta EÜT L 196, 26.7.1990, lk 15.
Direktiivi on muudetud direktiiviga 93/68/EMÜ (EÜT L 220, 30.8.1993, lk 1).
ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2002. aasta direktiiviga 2002/91/EÜ ehitiste energiatõhususe kohta ELT L 1, 4.1.2003, lk 65.
.
Seega tuleb direktiiv 78/170/EMÜ tunnistada kehtetuks.
(37)
Nõukogu 1. detsembri 1986. aasta direktiiv 86/594/EMÜ majapidamisseadmete poolt tekitatava ja õhu kaudu leviva müra kohta EÜT L 344, 6.12.1986, lk 24.
Direktiivi on muudetud nõukogu määrusega (EÜ) nr 807/2003 (ELT L 122, 16.5.2003, lk 36).
sätestab, missugustel eeldustel võivad liikmesriigid nõuda andmete avaldamist selliste seadmete poolt tekitatud müra kohta, ja kehtestab menetluse mürataseme määramiseks.
Ühtlustamise käigus tuleks tekkivat müra arvestada keskkonna jaoks oluliste omaduste üldisel hindamisel.
Kuna käesoleva direktiiviga kehtestatakse integreeritud kontseptsioon, tuleks direktiiv 86/594/EMÜ tunnistada kehtetuks.
(38)
Käesoleva direktiivi rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise kord EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.
.
(39)
Liikmesriigid peaksid kehtestama karistused, mida kohaldatakse vastavalt käesolevale direktiivile vastu võetud siseriiklike õigusnormide rikkumisel.
Nimetatud karistused peaksid olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.
(40)
Tuletatakse meelde, et institutsioonidevahelise kokkuleppe Parem õigusloome ELT C 321, 31.12.2003, lk 1.
punkt 34 näeb ette, et "nõukogu julgustab liikmesriike koostama enda jaoks ja ühenduse huvides tabelid, kus on võimaluste piires toodud direktiivide ja liikmesriikide siseriiklikku õigusesse ülevõtmise meetmete vastavus, ning teevad need üldsusele kättesaadavaks".
(41)
Kuna kavandatud meetme eesmärk, nimelt tagada siseturu toimimine kehtestades nõude, et tooted saavutaksid optimaalse keskkonnatoime, ei ole liikmesriikide tasandil piisaval määral saavutatav, mistõttu on nimetatud meede oma ulatuse ja mõju tõttu paremini saavutatav ühenduse tasandil, saab ühendus võtta meetmeid vastavalt asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsusprintsiibile.
Nimetatud artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv kaugemale sellest, mis on vajalik nimetatud eesmärgi saavutamiseks,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI: Artikkel 1 Objekt ja kohaldamisala
1.
Käesolev direktiiv kehtestab raamistiku ETTde keskkonnasäästliku kavandamise nõuete ("ökodisaini nõuete") sätestamiseks eesmärgiga tagada siseturul nimetatud toodete vaba liikumine.
2.
käesolev direktiiv käsitleb nõudeid, mida peavad täitma rakendusmeetmete alla kuuluvad tooted, et neid tohiks turule viia ja/või kasutusele võtta.
See aitab kaasa säästvale arengule, tõstes energiatõhusust ja keskkonnakaitse taset, ning parandab samas energiavarustuskindlust.
3.
Käesolevat direktiivi ei kohaldata inimeste ja kaupade veoks ettenähtud transpordivahenditele.
4.
Käesolevat direktiivi ja selle rakendusmeetmeid kohaldatakse, ilma et need piiraksid ühenduse jäätmekäitlus- ja kemikaalidealaseid õigusakte, sealhulgas ühenduse fluoreeritud kasvuhoonegaase käsitlevaid õigusakte.
Artikkel 2 Mõisted
Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
1)
energiat tarbiv toode (ETT)
– toode, mis vajab pärast turuleviimist ja/või kasutuselevõttu nõuetekohaseks toimimiseks energiat (elektrienergia, fossiilsed kütused või taastuvad energiaallikad), toode niisuguse energia tootmiseks, ülekandmiseks või mõõtmiseks või osa, mis vajab energiat ja mis on ette nähtud käesoleva direktiivi rakendusalasse kuuluvasse tootesse paigaldamiseks, lõpptarbija jaoks turuleviidud ja/või kasutusele võetud üksikosa, mille keskkonnatoimet saab eraldi kontrollida;
2)
komponendid ja sõlmed
– osad, mis on ette nähtud ETTsse paigaldamiseks, kuid mida lõpptarbija jaoks ei viida üksikosana turule ega võeta kasutusele ja mille keskkonnatoimet ei saa eraldi kontrollida;
3)
rakendusmeetmed
– käesoleva direktiivi alusel vastu võetud meetmed teatavate ETTde ökodisaini nõuete või nende toodete teatavate keskkonnaaspektide määratlemiseks;
4)
turuleviimine
–ETT esmakordne kättesaadavaks tegemine ühenduse turul tasuliseks või tasuta levitamiseks või kasutamiseks, kusjuures turustusviis pole oluline;
5)
kasutuselevõtt
– ETT esmakordne nõuetekohane kasutamine lõpptarbija poolt ühenduses;
6)
tootja – iga füüsiline või juriidiline isik, kes toodab käesoleva direktiivi reguleerimisalasse kuuluvaid ETTsid ja vastutab nende toodete tootja oma nime või kaubamärgi all turuleviimise ja/või kasutuselevõtu või tootja enda vajadusteks kasutamisel toote vastavuse eest käesolevale direktiivile.
Kui tootja määratluse esimese lause tähenduses
või importija punkti 8 tähenduses
puudub, siis on tootjaks füüsiline või juriidiline isik, kes viib turule ja/või võtab kasutusele käesoleva direktiivi reguleerimisalasse kuuluvad ETTd;
7)
volitatud esindaja
– iga füüsiline või juriidiline isik, kelle asukoht on ühenduses ja kes on tootja poolt kirjalikult volitatud tema nimel täielikult või osaliselt täitma käesoleva direktiiviga seotud kohustusi ja formaalsusi;
8)
importija – füüsiline või juriidiline isik, kelle asukoht on ühenduses ja kes viib oma äritegevuse käigus ühenduse turule kolmandast riigist pärit toote;
9)
materjalid
– kõik materjalid, mida kasutatakse ETT elutsükli jooksul;
10)
toote kavandamine
– õiguslike, tehniliste, ohutus-, töö- ja turunõuete ning muude nõuete ülevõtmine ETT tehnilistesse spetsifikatsioonidesse;
11)
keskkonnaaspekt
– ETT osa või funktsioon, mis võib toote elutsükli jooksul avaldada mõju keskkonnale;
12)
keskkonnamõju
– keskkonna mis tahes muutus, mis on täielikult või osaliselt põhjustatud ETT poolt selle elutsükli jooksul;
13)
elutsükkel
– ETT eksistentsi jooksul üksteisele järgnevate ja üksteisega seotud etappide kogum alates tooraine töötlemisest kuni lõpliku kõrvaldamiseni;
14)
korduskasutus
– mis tahes toiming, kus ETT või selle komponentide jäätmeid kasutatakse samal eesmärgil, milleks need algselt olid ette nähtud, sealhulgas vastuvõtupunktidesse, turustajatele, ringlussevõtjatele või tootjatele tagastatud ETT või selle komponentide jätkuv kasutamine, samuti ETT korduskasutus pärast ümbertöötlemist;
15)
ringlussevõtt
– jäätmematerjali ümbertöötlemine tootmisprotsessis algeesmärgil või muudel eesmärkidel, kuid mitte energia taaskasutamiseks
;
16)
energia taaskasutamine
– põlevjäätmete kasutamine energia saamiseks otsese
põletamise
teel koos muude jäätmetega või neist eraldi, mille puhul eraldub soojusenergia;
17)
taaskasutamine
– nõukogu 15. juuli 1975. aasta direktiivi 75/442/EMÜ (jäätmete kohta) EÜT L 194, 25.7.1975, lk 39.
Direktiivi on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1882/2003.
II B lisas ette nähtud mis tahes toiming;
18)
jäätmed –
direktiivi 75/442/EMÜ I lisas loetletud kategooriatesse kuuluv mis tahes aine või ese, millest valdaja vabaneb, vabaneda soovib või vabanema peab;
19)
ohtlikud jäätmed
– kõik nõukogu 12. detsembri 1991. aasta direktiivi 91/689/EMÜ ohtlike jäätmete kohta artikli 1 lõike 4 kohaldamisalasse kuuluvad jäätmed EÜT L 377, 31.12.1991, lk 20.
Direktiivi on muudetud direktiiviga 94/31/EÜ (EÜT L 168, 2.7.1994, lk 28).
;
20)
ökoloogiline profiil
–vastavalt asjaomastele rakendusmeetmetele ETTle kogu elutsükli jooksul kohaldatav kirjeldus sisenditest ja väljunditest (nagu materjalid, heitmed ja jäätmed), mis on keskkonnamõju seisukohast olulised ja väljendatavad mõõdetavates füüsikalistes suurustes;
21)
ETT
keskkonnatoime
– tootja poolt toote keskkonnaaspektide parandamiseks tehtud jõupingutuste tulemus, mis on kirjas tehnilistes dokumentides;
22)
keskkonnatoime parandamine
– ETT keskkonnatoime parandamise protsess, mis hõlmab mitmeid tootepõlvkondi, kuigi mitte kõiki keskkonnaaspekte ühekorraga;
23)
ökodisain
– keskkonnanõuete arvestamine toote kavandamisel eesmärgiga parandada toote keskkonnatoimet toote kogu elutsükli jooksul;
24)
ökodisaini nõuded
– ETTle või selle kavandamisele esitatav mis tahes nõue, mille eesmärgiks on keskkonnatoime parandamine, või mis tahes kohustus anda teavet toote keskkonnaaspektide kohta;
25)
üldised ökodisaini nõuded –
mis tahes ökodisaini nõue, mis käsitleb ETT kogu ökoloogilist profiili ja millega ei kehtestata konkreetsele keskkonnaaspektile piirmäära;
26)
spetsiifilised ökodisaini nõuded
– mis tahes kvantitatiivne ja mõõdetav ETT konkreetsele keskkonnaaspektile esitatav ökodisaini nõue, näiteks energiatarve teatud kindlal väljundvõimsusel töötamisel;
27)
harmoneeritud standard
– tehnospetsifikaadid, mille tunnustatud standardiorganisatsioon on vastu võtnud komisjoni ülesandel Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuni 1998. aasta direktiivis 98/34/EÜ (millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest teatamise kord) EÜT L 204, 21.7.1998, lk 37.
Direktiivi on viimati muudetud 2003. aasta ühinemisaktiga.
sätestatud korras, et kehtestada üle-euroopalised nõuded, mille järgimine ei ole siiski kohustuslik.
Artikkel 3 Turuleviimine ja/või kasutuselevõtt
1.
Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed selleks, et ETTd viiakse turule ja/või võetakse kasutusele vaid siis, kui nad vastavad nende osas kohaldatavatele rakendusmeetmetele ja kannavad vastavalt
artiklile 5
EÜ-vastavusmärgist.
2.
Liikmesriigid nimetavad turujärelevalve eest vastutavad asutused.
Nad tagavad, et nimetatud asutused omaksid ja kasutaksid vajalikke volitusi, et võtta neile käesoleva direktiivi alusel pandud sobivad meetmed.
Liikmesriigid määratlevad pädevate asutuste ülesanded, volitused ja töökorra; pädevad asutused on volitatud:
i)
korraldama vajalikus mahus asjakohaseid ETTde eeskirjadele vastavuse kontrolle ja kohustama tootjat või tema volitatud esindajat
artikli 7
kohaselt eemaldama nõuetele mittevastavad ETTd turult,
ii)
nõudma asjaosalistelt kogu vajalikku teavet, mis on rakendusmeetmetes täpselt kindlaks määratud,
iii)
võtma toodete proove ja teostama nende vastavuskontrolle.
3.
Liikmesriigid teavitavad komisjoni pidevalt turu järelevalve tulemustest; kui see on asjakohane, edastab komisjon nimetatud teabe teistele liikmesriikidele.
4.
Liikmesriigid tagavad, et tarbijatel ja teistel asjaosalistel on võimalus esitada pädevatele asutustele tähelepanekuid toodete vastavuse kohta.
Artikkel 4
Importija kohustused
Kui tootja asukoht ei ole ühenduses ja volitatud esindaja puudub, lasub kohustus
–
tagada, et turule viidud või kasutusele võetud ETT vastab käesolevale direktiivile ja kohaldatavale rakendusmeetmele,
–
teha vastavusdeklaratsioon ja tehnilised dokumendid kättesaadavaks importijal.
Artikkel 5
Märgistamine ja vastavusdeklaratsioon
1.
Enne turuleviimist ja/või kasutuselevõttu tuleb rakendusmeetmega reguleeritud ETTle kinnitada EÜ-vastavusmärgis ja toote kohta tuleb väljastada vastavusdeklaratsioon, millega tootja või tema volitatud esindaja kinnitab, et ETT vastab kohaldatava rakendusmeetme kõigile asjakohastele sätetele.
2.
EÜ-vastavusmärgis koosneb tähtedest "CE" vastavalt III lisa näidisele.
3.
Vastavusdeklaratsioon peab sisaldama VI lisas nimetatud andmeid ja viitama asjakohasele rakendusmeetmele.
4.
ETTle ei tohi kinnitada märgiseid, mille tähenduse või kuju võib kasutaja ära vahetada EÜ-vastavusmärgise tähenduse või kujuga.
5.
Liikmesriigid võivad nõuda, et toote üleandmisel lõpptarbijale peavad andmed I lisa 2. osa kohaselt olema esitatud nende riigikeeles/-keeltes.
Liikmesriigid annavad loa ka nimetatud teabe esitamiseks ühenduse ühes või mitmes teises ametlikus keeles.
Punkti 1 kohaldamisel arvestavad liikmesriigid eelkõige:
a)
kas teavet saab edastada ühtlustatud sümbolitega, üldtunnustatud koodidega või mõnel teisel moel;
b)
toote eeldatava kasutaja teadmiste taset ja vajaliku teabe liiki.
Artikkel 6
Vaba liikumine
1.
Liikmesriigid ei tohi asjaomase kohaldatava rakendusmeetme raames enda territooriumil keelata, piirata ega takistada ETTde turuleviimist ja/või kasutuselevõttu, tuginedes I lisa 1. osas nimetatud ökodisaini parameetritele vastavatele ökodisaini nõutele, mis on reguleeritud asjaomase rakendusmeetmega, kui tooted vastavad kõigile kohaldatava rakendusmeetme asjakohastele sätetele ja kannavad
artiklis 5
nimetatud EÜ-vastavusmärgist.
2.
Liikmesriigid ei tohi I lisa 1. osas nimetatud ökodisaini parameetritele vastavatele ökodisaini nõuetele tuginedes keelata, piirata või takistada enda territooriumil
artiklis 5
nimetatud EÜ-vastavusmärgist kandvate ETTde, mille suhtes kehtiv rakendusmeede näeb ette, et ökodisaini nõue pole vajalik, turuleviimist ja/või kasutuselevõttu.
3.
Liikmesriigid ei takista kohaldatava rakendusmeetme sätetele mittevastavate ETTde esitlemist messidel, näitustel, esitlustel ja analoogsetel üritustel, kui on olemas nähtav viide sellele, et nimetatud tooted viiakse turule ja/või võetakse kasutusele alles siis, kui vastavus on saavutatud.
Artikkel 7
Kaitseklausel
1.
Kui liikmesriik tuvastab, et
artiklis 5
nimetatud EÜ-vastavusmärgisega tähistatud ETT ei täida nõuetekohasel kasutamisel kohaldatava rakendusmeetme kõiki asjakohaseid sätteid, siis on tootja või tema volitatud esindaja kohustatud viima ETT kohaldatava rakendusmeetme ja/või EÜ-vastavusmärgise sätetega vastavusse ja kõrvaldama õigusvastase olukorra asjaomase liikmesriigi juhiste alusel.
Kui on piisavalt tõendeid, et ETT võib olla mittevastav, võtab liikmesriik vajalikke meetmeid, mis sõltuvalt mittevastavuse raskusest võivad ulatuda ETT turuleviimise keeluni kuni vastavuse tuvastamiseni
Kui mittevastavus jätkub, teeb liikmesriik otsuse, millega piiratakse või keelatakse vastava ETT turuleviimist ja/või kasutuselevõttu või tagab selle turult eemaldamise.
Keelamise või turult eemaldamise korral teavitatakse viivitamatult komisjoni ja liikmesriike.
2.
Liikmesriik peab põhjendama igat käesoleva direktiivi alusel vastu võetud otsust, millega keelatakse või piiratakse ETT turuleviimist ja/või kasutuselevõttu.
Nimetatud otsusest tuleb asjaomast osapoolt viivitamatult teavitada; samaaegselt tuleb talle teatada, missugused õiguskaitsevahendid vastavalt liikmesriigi õigusaktidele on tema käsutuses ja missuguse aja jooksul saab nimetatud õiguskaitsevahendeid kasutada.
3.
Liikmesriik teavitab komisjoni ja teisi liikmesriike viivitamatult lõike 1 alusel tehtud otsusest, nimetab selle põhjused ja annab iseäranis teada, kas mittevastavuse puhul on tegemist ühega järgmistest juhtudest:
a)
kohaldatava rakendusmeetme nõuete mittetäitmine;
b)
artikli 10
lõikes 2 nimetatud ühtlustatud harmoneeritud standardite puudulik kohaldamine;
c)
artikli 10
lõikes 2 nimetatud lüngad harmoneeritud standardites.
4.
Komisjon konsulteerib viivitamatult asjaomaste osapooltega ja võib kasutada sõltumatute tehniliste ekspertide abi.
Pärast konsulteerimist teavitab komisjon viivitamatult otsuse teinud liikmesriiki ja teisi liikmesriike oma seisukohast.
Kui komisjon ei pea otsust õigustatuks, teavitab ta sellest viivitamatult liikmesriike.
5.
Kui punkti 1 alusel tehtud otsuse aluseks on lünk harmoneeritud standardis, algatab komisjon viivitamatult
artikli 10
lõigetes 2, 3 ja 4 sätestatud menetluse.
Ühtlasi teavitab komisjon
artikli 19
lõikes 1 nimetatud komiteed.
6.
Liikmesriigid ja komisjon võtavad põhjendatud juhtudel vajalikud meetmed konfidentsiaalsuse tagamiseks nimetatud menetluse raames saadud teabe osas.
7.
Liikmesriikide poolt käesoleva artikli alusel tehtud otsused avalikustatakse läbipaistval viisil.
8.
Komisjoni arvamused nende otsuste kohta avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.
Artikkel 8
Vastavushindamine
1.
Enne rakendusmeetme alla kuuluva ETT turuleviimist ja/või sellise ETT kasutuselevõttu peab tootja või tema volitatud esindaja tagama, et teostatakse ETT vastavushindamine kooskõlas kohaldatava rakendusmeetme kõikide asjakohaste nõuetega.
2.
Vastavushindamise menetlused määratakse kindlaks rakendusmeetmetes ja peavad tootjal võimaldama valida IV lisas sätestatud sisemise kavandikontrolli ja V lisas sätestatud juhtimissüsteemi vahel.
Põhjendatud juhtudel ja võrdeliselt tootest tuleneva riskiga valitakse vastavushindamise menetlus välja otsuses 93/465/EMÜ kirjeldatud asjakohaste moodulite hulgast.
Kui liikmesriigil on selgeid tõendeid ETT tõenäolise mittevastavuse kohta, peab nimetatud liikmesriik võimalikult kiiresti avaldama põhjendatud hindamisotsuse ETT vastavuse kohta, mille võib koostada pädev asutus, et vajaduse korral õigeaegselt võtta vastumeetmeid.
Kui rakendusmeetme alla kuuluva ETT kavandas organisatsioon, kes on registreeritud vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. märtsi 2001. aasta määruse (EÜ) nr 761/2001 (organisatsioonide vabatahtliku osalemise võimaldamise kohta ühenduse keskkonnajuhtimis- ja auditeerimissüsteemis (EMAS)) EÜT L 114, 24.4.2001, lk 1.
sätetele ja kui registreeriti muuhulgas kavandustegevus, siis lähtutakse sellest, et nimetatud organisatsiooni juhtimissüsteem vastab käesoleva direktiivi V lisa nõuetele.
Kui rakendusmeetme alla kuuluva ETT kavandas organisatsioon, mis omab juhtimissüsteemi, mis hõlmab kavandustegevust, ja kui süsteemi rakendatakse vastavalt harmoneeritud standardile, millele on viidatud
Euroopa Liidu Teatajas
, siis lähtutakse sellest, et juhtimissüsteem vastab käesoleva direktiivi V lisa nõuetele.
3.
Pärast rakendusmeetme alla kuuluva ETT turuleviimist või kasutuselevõttu peab tootja või tema volitatud esindaja 10 aasta jooksul pärast selle ETT viimase eksemplari tootmist säilitama vastavushindamise dokumente ja tema poolt väljastatud vastavusdeklaratsioone ja esitama neid liikmesriikidele tutvumiseks.
Asjakohased dokumendid tuleb teha kättesaadavaks 10 päeva jooksul pärast liikmesriigi pädeva asutuse taotlust.
4.
Artiklis 5
nimetatud vastavushindamise dokumendid ja vastavusdeklaratsioon tuleb koostada ühes ühenduse ametlikest keeltest.
Artikkel 9
Vastavuseeldus
1.
Liikmesriigid käsitlevad ETTd, mis kannab
artiklis 5
nimetatud EÜ-vastavusmärgist, kohaldatava rakendusmeetme asjakohastele sätetele vastavana.
2.
Kui ETT on valmistatud vastavalt harmoneeritud standardile, mille viide on avaldatud Euroopa Liidu Teatajas, siis käsitlevad liikmesriigid toodet kõikidele nimetatud standarditega seotud kohaldatava rakendusmeetme nõuetele vastavana.
3.
Kui ETTle anti määruse (EÜ) nr 1980/2000 kohaselt ühenduse ökomärgis, siis käsitletakse toodet kohaldatava rakendusmeetme ökodisaini nõuetele vastavana, kuivõrd ökomärgis neid nõudeid täidab.
4.
Vastavuseelduse eesmärgil võib komisjon käesoleva direktiivi raames vastavalt
artikli 19
lõikes 2 sätestatud menetlusele otsustada, et teised ökomärgised täidavad samaväärseid tingimusi nagu ühenduse ökomärgis määruse (EÜ) nr 1980/2000 tähenduses.
ETTd, millele on omistatud taolised teised ökomärgised, käsitletakse kohaldatava rakendusmeetme ökodisaini nõuetele vastavatena, kuivõrd asjaomane ökomärgis nimetatud nõudeid täidab.
Artikkel 10
Harmoneeritud standardid
1.
Liikmesriigid tagavad võimaluste piires asjakohaste meetmete võtmise, et konsulteerida harmoneeritud standardite väljatöötamise ja järelevalve käigus huvitatud isikutega siseriiklikul tasandil.
2.
Kui liikmesriik või komisjon on seisukohal, et harmoneeritud standard, mille rakendamisele tugineb kohaldatava rakendusmeetme konkreetsetele sätetele vastavuse eeldus, ei arvesta neid sätteid täielikult, teavitab asjaomane liikmesriik või komisjon sellest direktiivi 98/34/EÜ artikli 5 kohaselt moodustatud alalist komiteed, tuues välja põhjused.
Komitee esitab kiirendatud korras oma arvamuse.
3.
Nimetatud komitee arvamuse põhjal otsustab komisjon, kas viide asjaomasele standardile Euroopa Liidu Teatajas avaldada, mitte avaldada või avaldada piiranguga, kas jätta viide alles või see teatajast eemaldada.
4.
Komisjon teavitab sellest asjaomast Euroopa standardiorganit ja esitab vajadusel taotluse asjaomase harmoneeritud standardi ülevaatamiseks.
Artikkel 11
Nõuded komponentidele ja sõlmedele
Tootjaid või nende volitatud esindajaid, kes viivad komponendid ja sõlmed turule ja/või võtavad kasutusele, saab rakendusmeetmetega kohustada esitama rakendusmeetme alla kuuluva ETT tootjale olulisi andmeid asjaomaste komponentide või sõlmede materjali koostise ning energia, materjalide ja/või ressursside kulu kohta.
Artikkel 12
Halduskoostöö ja teabevahetus
1.
Liikmesriigid tagavad sobivate meetmete võtmise, et julgustada käesoleva direktiivi rakendamiseks pädevaid asutusi tegema koostööd ning üksteisele ja komisjonile teavet edastama eesmärgiga toetada direktiivi, eriti selle
artikli 7
rakendamist.
Halduskoostööks ja teabevahetuseks tuleb võimaluste piires kasutada elektroonilisi suhtlusvahendeid, mille edendamiseks saab kasutada ühenduse asjaomaseid programme.
Liikmesriigid teatavad komisjonile asutuste nimed, kelle pädevuses on käesoleva direktiivi kohaldamine.
2.
Komisjoni ja liikmesriikide vahelise teabevahetuse täpse viisi ja struktuuri üle otsustatakse vastavalt
artikli 19
lõikes 2 sätestatud menetlusele.
3.
Komisjon võtab sobivad meetmed, et toetada käesolevas artiklis sätestatud liikmesriikide vahelist koostööd ja anda sellesse oma panus.
Artikkel 13
Väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad
1.
Väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele ja väga väikestele äriühingutele kasu toovate programmide kontekstis peab komisjon arvestama algatustega, mis aitavad väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjatel ja väga väikestel äriühingutel oma toodete kavandamisel kaasata keskkonnaaspekte, sealhulgas energiatõhusust.
2.
Liikmesriigid tagavad, eriti toetusvõrkude ja struktuuride tugevdamisega, et nad julgustavad väikeseid ja keskmise suurusega ettevõtjaid ja väga väikeseid äriühinguid rakendama keskkonnasõbralikku suhtumist juba toodete kavandamisel ja end kohandama tulevastele Euroopa õigusaktidele.
Artikkel 14
Tarbija teavitamine
Vastavalt kohaldatavale rakendusmeetmele peavad tootjad neile sobilikul viisil tagama, et ETT tarbijatele antakse
-
vajalikku teavet nende rolli kohta toote säästlikul kasutamisel;
-
teavet toote ökoloogilise profiili ja ökodisaini eeliste kohta kui rakendusmeetmed seda nõuavad.
Artikkel 15
Rakendusmeetmed
1.
Kui ETT vastab lõikes 2 toodud kriteeriumidele, kuulub see vastavalt lõikele 3 b rakendusmeetme või eneseregulatsiooni meetme alla.
Rakendusmeetmete vastuvõtmisel peab
komisjon
toimima vastavalt artikli 19 lõikes 2 sätestatud menetlusele.
2.
Lõikes 1 nimetatud
kriteeriumid
on järgmised
:
a)
ETT arvele peab langema märkimisväärne turustuse maht, mis
vastavalt viimastele kättesaadavatele andmetele ühenduses
soovituslikult on
üle 200 000 ühiku aastas;
b)
ETTl peab olema, arvestades turuleviidud ja/või kasutusele võetud koguseid, ühenduses
märkimisväärne
mõju keskkonnale vastavalt otsuses nr 1600/2002/EÜ sätestatud ühenduse strateegilistele prioriteetidele;
c)
ETTl peab olema
märkimisväärne
potentsiaal keskkonnatoime parandamiseks ilma liigsete kuludeta
, arvestades eriti järgnevat
:
-
teiste asjakohaste ühenduse õigusaktide puudumine
või asjaolu, et
turujõud ei suuda antud probleemi
korralikult
lahendada;
-
suured erinevused keskkonnatoimes analoogsete turul olevate ETTde lõikes.
3.
Rakendusmeetme
eelnõu
koostamisel
arvestab komisjon
artikkel 19 lõikes 1
nimetatud komitee arvamusi ning järgnevat:
a)
ühenduse keskkonnaalaseid prioriteete, nagu need on sätestatud otsuses nr 1600/2002/EÜ või komisjoni Euroopa kliimamuutuse programmis (ECCP);
b)
asjakohaseid
ühenduse õigusakte ja
eneseregulatsiooni meetmeid, nagu vabatahtlikud kokkulepped
, mis pärast vastavalt artiklile 17 tehtud hinnangut peaksid saavutama poliitika eesmärke kohustuslikest nõudmistest kiiremini või väiksemate kuludega
.
4.
Rakendusmeetme eelnõu väljatöötamisel komisjon:
a)
kontrollib ETT elutsüklit
ja kõiki selle olulisi keskkonnaaspekte, sealhulgas energiatõhusust.
Keskkonnaaspektide ja nende parandamise teostatavuse analüüsi ulatus peab olema proportsionaalne nende olulisusega.
Ökodisaini nõuete vastuvõtmine ETT oluliste keskkonnaaspektide kohta ei tohi liigselt viibida ebakindluse tõttu teiste aspektide osas
;
b)
teostab hindamist mille käigus kontrollitakse mõjusid keskkonnale, tarbijatele ja tootjatele, sealhulgas väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele, konkurentsivõime,
sealhulgas ühenduseväliste turgude,
innovatsiooni, turule juurdepääsu ning kulude ja saadava kasu osas;
c)
arvestab liikmesriikide poolt oluliseks peetud kehtivaid siseriiklikke keskkonnaeeskirju;
d)
konsulteerib asjaomaste huvigruppidega;
e)
koostab punktis b nimetatud tagajärgede hindamise alusel rakendusmeetme eelnõu põhjenduse;
f)
määrab rakendustähtaja(d), astmelised meetmed või üleminekumeetmed või -perioodid ja arvestab seejuures võimalikke mõjusid väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele või spetsiifilistele, peamiselt väikeste ja keskmise suurustega ettevõtjate poolt toodetavatele tooterühmadele.
5.
Rakendusmeetmed peavad täitma kõiki järgmisi kriteeriume:
a)
kasutaja seisukohalt ei tohi esineda märkimisväärset negatiivset toimet toote töökindlusele;
b)
kahjustada ei tohi tervist, ohutust ja keskkonda;
c)
tarbijatele ei tohi avalduda märkimisväärseid negatiivseid mõjusid, eriti toote taskukohasuse ja elutsükli kulude osas;
d)
tööstuse
konkurentsivõimele ei tohi avalduda märkimisväärseid negatiivseid
mõjusid;
e)
ökodisaini nõue ei tohi põhimõtteliselt viia selleni, et kõik teised tootjad peavad üle võtma ühe kindla tootja tehnoloogia;
f)
tootjatele ei tohi tekitada ülemääraseid halduskulusid.
6.
Rakendusmeetmetega sätestatakse ökodisaini nõuded vastavalt I lisale ja/või II lisale.
Toote teatavatele keskkonnaaspektidele, mis omavad olulist keskkonnamõju, kehtestatakse eriomased ökodisaini nõuded.
Rakendusmeetmed võivad ka näha ette, et ökodisaini nõue pole vajalik mõningate I lisa 1. osas osutatud ökodisaini parameetrite puhul.
7.
Nõuded tuleb sõnastada selliselt, et turu järelevalveasutustele oleks tagatud võimalus kontrollida, kas ETT vastab rakendusmeetme nõuetele.
Rakendusmeetmes tuleb täpsustada, kas kontrolli saaks teostada vahetult ETT või tehniliste dokumentide põhjal.
8.
Rakendusmeetmed peavad sisaldama VII lisas loetletud andmeid.
9.
Komisjoni poolt rakendusmeetmete väljatöötamisel kasutatud olulised uuringud ja analüüsid peavad olema üldsusele kättesaadavad
, võttes eriti arvesse juurdepääsu ja kasutamise lihtsust huvitatud väikese ja keskmise suurusega ettevõtjatele
.
10.
Vajadusel tuleb koos rakendusmeetmega, mis sätestab ökodisaini nõuded, koostada suunised erinevate keskkonnaaspektide vahelise tasakaalu tagamiseks; need suunised peab komisjon vastu võtma
artikli 19
lõike 2 kohaselt
; need suunised katavad rakendusmeetmest puudutatud tootesektoris tegutsevate väikese ja keskmise suurusega ettevõtjate eripära.
Vajadusel ja vastavalt artikli 13 lõikele 1 võib komisjon koostada täiendavat erimaterjali, et muuta rakendamine väikese ja keskmise suurusega ettevõtjatele lihtsamaks.
Artikkel 16
Tööplaan
1.
Kooskõlas
artiklis 15
sätestatud kriteeriumidega koostab komisjon, olles konsulteerinud
artiklis 18
nimetatud nõuandefoorumiga, hiljemalt …. * Kahe aasta jooksul pärast käesoleva direktiivi vastuvõtmist.
tööplaani, mis tuleb teha üldsusele kättesaadavaks.
Tööplaan sisaldab järgneva kolme aasta jaoks tooterühmade mittetäieliku loetelu, mida käsitletakse rakendusmeetmete kehtestamisel esmatähtsatena.
Komisjon muudab tööplaani regulaarselt pärast konsulteerimist nõuandefoorumiga.
2.
Üleminekuperioodil, mille jooksul koostatakse esimene tööplaan vastavalt lõikele 1
,
võtab komisjon artikli
19
lõikes 2 sätestatud menetluse kohaselt, täites
artiklis 15
sätestatud kriteeriume ja olles konsulteerinud nõuandefoorumiga,
vajadusel eelnevalt
vastu:
-
rakendusmeetmed nendele toodetele, mis on ECCPs klassifitseeritud toodetena, mis omavad kõrget potentsiaali kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamiseks väikeste kuludega
, nagu kütteseadmed ja veeboilerid, elektrimootori süsteemid, valgustus nii koduses tarbimises kui teenindussektoris, kodumasinad, kontoriseadmed nii koduses tarbimises kui teenindussektoris, olmeelektroonika ning kütte- ventilatsiooni ja kliimaseadmed;
-
eraldi rakendusmeetme, mis vähendab teatud tootegrupi elektrikadusid oote režiimis.
Artikkel 17
Enesereguleerimine
Käesoleva direktiivi kontekstis rakendusmeetme alternatiivina esitatud vabatahtlike kokkulepete või teiste eneseregulatsiooni meetmete kohta antakse hinnang vähemalt VIII lisa alusel.
Artikkel 18
Nõuandefoorum
Komisjon tagab, et ta jälgib oma tegevuses iga rakendusmeetme puhul liikmesriikide ja kõikide oluliste kõnealuse toote/tooterühmaga seotud huvitatud isikute, nagu tööstuse, sealhulgas väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate, käsitöönduse, ametiühingute, hulgi- ja jaemüügiga tegelevate ettevõtjate, importijate, keskkonnakaitseorganisatsioonide ja tarbijarühmade esindajate tasakaalustatud kaasamist.
Antud pooled aitavad eelkõige kaasa rakendusmeetmete määratlemisele ja läbivaatamisele, kehtestatud turujärelevalvemehhanismide mõjususe uurimisele ja vabatahtlike kokkulepete ning teiste eneseregulatsiooni meetmete hindamisele.
Nimetatud osapooled kohtuvad nõuandefoorumil.
Komisjon määrab kindlaks nimetatud foorumi töökorra.
Artikkel 19
Komiteemenetlus
1.
Komisjoni abistab komitee.
2.
Kui viidatakse käesolevale lõikele, siis kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 5 ja 7, arvestades selle artiklit 8.
Otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõikes 6 nimetatud ajavahemikuks määratakse kolm kuud.
3.
Komitee võtab vastu töökorra.
Artikkel 20
Karistused
Liikmesriigid määravad kindlaks karistused käesoleva direktiivi alusel vastuvõetud siseriiklike sätete rikkumise eest.
Karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad,
võttes arvesse mittevastavuse ulatust ja ühenduse turule lastud nõuetele mittevastavate toodete arvu.
Artikkel 21
Muudatused
1.
Direktiivi 92/42/EMÜ muudetakse käesolevaga järgmiselt:
1)
artikkel 6 jäetakse välja;
2)
lisatakse järgmine artikkel:
Artikkel 10a
Käesolev direktiiv on rakendusmeede direktiivi xx/xx + Euroopa Ühenduste Ametlike Väljaannete Talitus: palun sisestage direktiivi number, kuupäev ja pealkiri.
artikli 15
tähenduses, mis käsitleb energiatõhusust kasutamise ajal vastavalt sellele direktiivile, ja seda võib direktiivi xx/xx ++ Euroopa Ühenduste Ametlike Väljaannete Talitus: palun sisestage direktiivi number.
+
artikli 19
lõike 2 kohaselt muuta või kehtetuks tunnistada.
__________
* ELT L .
3)
I lisa 2. jagu jäetakse välja;
4)
II lisa jäetakse välja.
2.
Direktiivi 96/57/EÜ muudetakse käesolevaga järgmiselt:
lisatakse järgmine artikkel:
Artikkel 9a
Käesolev direktiiv on rakendusmeede direktiivi xx/xx* + Euroopa Ühenduste Ametlike Väljaannete Talitus: palun sisestage direktiivi number, kuupäev ja pealkiri.
artikli 15
tähenduses, mis käsitleb energiatõhusust kasutamise ajal vastavalt sellele direktiivile, ja seda võib direktiivi xx/xx ++ Euroopa Ühenduste Ametlike Väljaannete Talitus: palun sisestage number.
+
artikli 19
lõike 2 kohaselt muuta või kehtetuks tunnistada.
__________
* ELT L .
3.
Direktiivi 2000/55/EÜ muudetakse käesolevaga järgmiselt:
lisatakse järgmine artikkel:
Artikkel 9a
Käesolev direktiiv on rakendusmeede direktiivi xx/xx*+
artikli 15
tähenduses, mis käsitleb energiatõhusust kasutamise ajal vastavalt sellele direktiivile, ja seda võib direktiivi xx/xx++
artikli 19
lõike 2 kohaselt muuta või kehtetuks tunnistada.
__________
* ELT L .
Artikkel 22
Kehtetuks tunnistamine
Direktiivid 78/170/EMÜ ja 86/594/EMÜ tunnistatakse kehtetuks.
Liikmesriigid võivad edasi kohaldada kehtivaid siseriiklikke meetmeid, mis on vastu võetud direktiivi 86/594/EMÜ alusel, kuni antud toodete suhtes pole käesoleva direktiivi alusel vastu võetud rakendusmeetmeid.
Artikkel 23
Läbivaatamine
Hiljemalt … * Viis aastat pärast käesoleva direktiivi vastuvõtmist.
vaatab komisjon läbi direktiivi ning selle rakendusmeetmete tõhususe, samuti rakendusmeetmete läve, turu järelevalvemehhanismide ja võimalike käivitatud asjakohaste eneseregulatsioonimeetmete tõhususe, olles konsulteerinud
artiklis 18
nimetatud aruandefoorumiga, ja esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule – kui see on asjakohane – ettepanekud direktiivi muutmiseks.
Artikkel 24
Konfidentsiaalsus
Artiklis 11
ja I lisa 2. osas nimetatud nõuded tootja ja/või volitatud esindaja poolt antava teabe kohta peavad vastama proportsionaalsuse põhimõttele ja arvestama majanduslikult tundliku teabe õiguspärase konfidentsiaalsuse põhjendatud vajadusega.
Artikkel 25
Rakendamine
1.
Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid enne…. ** 24 kuu möödumist käesoleva direktiivi jõustumisest.
.
Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.
Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viited käesolevale direktiivile.
Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
2.
Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastuvõetavate põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
Artikkel 26
Jõustumine
Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Artikkel 27
Adressaadid
Käesolev direktiiv on adresseeritud
liikmesriikidele.
Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu nimel
president eesistuja
I LISA
Meetod üldiste ökodisaini nõuete sätestamiseks (viidatud
artiklis 15
)
Üldised ökodisaini nõuded taotlevad ETT keskkonnatoime parandamist ja on eelkõige keskendunud toote olulistele keskkonnaaspektidele, sätestamata piirmäärasid.
Käesolevas lisas toodud meetodit rakendatakse, kui piirmäärade kehtestamine uuritavale tootegrupile ei ole asjakohane.
Komisjon kehtestab
artiklis 19
nimetatud komiteele esitatava rakendusmeetme eelnõu väljatöötamisel olulised keskkonnaaspektid, mis tuuakse üksikasjaliselt ära rakendusmeetmes.
Töötades välja rakendusmeetmed, millega kehtestatakse
artikli 15
kohaselt üldised ökodisaini nõuded, määrab komisjon rakendusmeetme alla kuuluva ETT osas – kui see on asjakohane – kindlaks, millised 1. osas loetletud ökodisaini parameetrid, millised 2. osas nimetatud teabe edastamise nõuded ja millised 3. osas tootjale esitatavad nõuded asjaomase toote osas kehtivad.
1. osa ETTde ökodisaini parameetrid
1.1
Niivõrd kui need puudutavad toote kavandamist, määratakse olulised keskkonnaaspektid kindlaks, arvestades toote elutsükli järgmisi etappe:
a)
tooraine valik ja kasutamine;
b)
tootmine;
c)
pakendamine, transport ja turustamine;
d)
paigaldamine ja hooldus;
e)
kasutamine;
f)
eluea lõpp, see tähendab staadiumi ETT esmase kasutamise lõpust kuni toote lõpliku kõrvaldamiseni.
1.2
Iga etapi puhul tuleb hinnata järgmisi keskkonnaaspekte, kuivõrd need on olulised:
a)
eeldatav materjali, energia ja teiste ressursside nagu näiteks puhta vee kulu;
b)
eeldatavad õhu-, vee- ja pinnaseheitmed;
c)
eeldatav keskkonna reostus füüsikaliste mõjude nagu müra, vibratsiooni, kiirguse ja elektromagnetväljade tõttu;
d)
eeldatavalt tekkivate jäätmematerjalide kogus;
e)
materjali ja/või energia korduskasutuse, ringlussevõtu ja taaskasutamise võimalused, arvestades direktiivi 2002/96/EÜ.
1.3
Eelmises lõikes nimetatud toote keskkonnaaspektide parandamist tuleb hinnata esmajoones järgmiste kriteeriumide alusel, mida vajadusel täiendatakse teiste kriteeriumidega:
a)
toote mass ja maht;
b)
ümbertöödeldud materjali kasutamine;
c)
energia, vee ja teiste ressursside kulu toote elutsükli jooksul;
d)
ainete kasutamine, mis on nõukogu 27. juuni 1967. aasta direktiivi 67/548/EMÜ ohtlike ainete liigitamist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta
EÜT 196.
16.8.1967, lk 1.
Direktiivi on viimati muudetud muudetud komisjoni direktiiviga 2004/73/EÜ (ELT L 152, 30.4.2004, lk 1).
, tähenduses tervist ja/või keskkonda kahjustavad ning mille märgistamine ja kasutamine on muuhulgas reguleeritud selliste direktiividega nagu 76/769/EMÜ või 2002/95/EÜ;
e)
nõuetekohaseks kasutamiseks ja korrapäraseks hoolduseks vajalike tarbekaupade liik ja kogus;
f)
korduskasutuse ja ringlussevõtu indikaatorid: kasutatavate materjalide ja komponentide arv, standardkomponentide kasutamine, demonteerimiseks kuluv aeg, demonteerimiseks vajalike töövahendite komplekssus, korduskasutuseks ja ringlussevõtuks sobivate komponentide ja materjalide märgistamine standardkoodidega (sealhulgas plastikdetailide tähistamine vastavalt ISO-standarditele), kergesti ringlussevõetavate materjalide kasutamine, kerge ligipääs väärtuslikele ja teistele ümbertöödeldavatele komponentidele ja materjalidele; kerge ligipääs ohtlikke aineid sisaldavatele komponentidele ja materjalidele;
g)
kasutatud detailide uuesti kasutamine;
h)
komponentide ja tervete seadmete korduskasutust ja ringlussevõttu takistavate tehniliste lahenduste vältimine;
i)
toote eluea indikaatorid: garanteeritud minimaalne eluiga, varuosade minimaalne tarneaeg, moodulitest komplekteeritavus, täiendatavus, parandatavus;
j)
jäätmete ja ohtlike jäätmete tekkivad kogused;
k)
õhuheitmed (kasvuhoonegaasid, hapestumist tekitavad ained, lenduvad orgaanilised ühendid, osooni lõhustavad ained, püsivad orgaanilised saasteained, raskemetallid, tahketest osakestest ja hõljuvatest tahketest osakestest koosnevad ained), ilma et see piiraks
Euroopa Parlamendi ja nõukogu
16. detsembri 1997.aasta direktiivi 97/68/EÜ väljaspool teid kasutatavatele liikurmasinatele paigaldatavate sisepõlemismootorite heitgaaside ja tahkete heitmete vähendamise meetmete kohta
EÜT L 59, 27.2.1998, lk 1.
Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2004/26/EÜ (ELT L 146, 30.4.2004, lk 1).
kohaldamist
;
l)
veeheitmed (raskemetallid, hapnikurežiimile ebasoodsat mõju avaldavad ained, püsivad orgaanilised saasteained);
m)
pinnaseheitmed (eelkõige ohtlike ainete väljavoolamise tõttu toodete kasutamisel ja saasteainete väljauhtumise tõttu pärast toodete kõrvaldamist).
2. osa Nõuded teabe esitamisele
Rakendusmeetmetes võib ette näha, et tootja peab esitama teabe, mis võib mõjutada ETT käsitlemist, kasutamist või ringlussevõttu teiste isikute kui tootja poolt.
Nimetatud teabe hulka võib vajadusel kuuluda:
–
kavandaja teave tootmisprotsessi kohta;
–
teave tarbijale toote oluliste keskkonnaalaste omaduste ja keskkonnatoime kohta; nimetatud andmed tuleb tootele lisada toote turuleviimisel, et võimaldada tarbijal võrrelda erinevate toodete asjaomaseid aspekte;
–
teave tarbijale selle kohta, kuidas paigaldada, kasutada ja hooldada toodet võimalikult vähese mõjuga keskkonnale, kuidas saavutada toote võimalikult pikka eluiga, kuidas kasutuskõlbmatuks muutunud toodet kõrvaldada ning vajadusel teave toote varuosade tarnimise ja toote täiendamise aja kohta;
–
teave jäätmekäitlusettevõtetele kasutuskõlbmatuks muutunud toote demonteerimise, ringlussevõtu või kõrvaldamise kohta.
Võimaluse korral tuleks teave kanda tootele endale.
Selle teabe puhul tuleb arvestada kohustusi, mis tulenevad teistest ühenduse õigusaktidest nagu näiteks direktiivist 2002/96/EÜ.
3. osa Nõuded tootjale
1.
ETTde tootjad on kohustatud teostama toote kogu elutsükli osas toote mudeli analüüsi, mis
on suunatud
eelkõige rakendusmeetmes sätestatud toote kavandamisega oluliselt
mõjutatavatele keskkonnaaspektidele j
a tugineb realistlikel eeldustel ETTde tavapäraste kasutustingimuste ja kasutuseesmärkide kohta.
Teiste keskkonnaaspektide uurimine on vabatahtlik.
Selle analüüsi tulemuste põhjal koostab tootja ETT ökoloogilise profiili.
Selles tuleb arvestada toote kõiki keskkonna jaoks olulisi omadusi ja kõiki toote elutsükli jooksul tekkivaid ja füüsikalistes suurustes mõõdetavaid sisendeid ja väljundeid.
2.
Nimetatud analüüsi tulemuste põhjal hindab tootja toote alternatiivseid kavandeid ja saavutatud keskkonnatoimet, arvestades võrdlusandmeid.
Võrdlusandmed tuvastab komisjon rakendusmeetmes, tuginedes meetme väljatöötamisel kogutud teabele.
Konkreetse kavandilahenduse valimisel tuleb kõiki kehtivaid õigusakte järgides püüelda mõistliku kompromissi poole erinevate keskkonnaaspektide ja keskkonnakaitsealaste nõuete vahel nagu näiteks ohutus ja tervisekaitse, tehnilised nõuded toimivusele, kvaliteet, suutlikkus ja majanduslikud aspektid, sealhulgas tootmiskulud ja turustatavus.
II LISA
Meetod spetsiifiliste ökodisaini nõuete kehtestamiseks (viidatud
artiklis 15
)
Spetsiifiliste ökodisaini nõuete eesmärgiks on parandada toote valitud keskkonnaaspekte.
Nendega saab nõuda muuhulgas tarbimise vähendamist, näiteks teatud kindla ressursi tarbimise piiramist ETT elutsükli erinevatel etappidel (nt vee kasutamise piiramine kasutamisfaasis või teatud kindla materjali kasutamise piiramine tootmisel või minimaalse ringlussevõetava materjali koguse kasutamise nõude kehtestamine).
Töötades välja rakendusmeetmed, millega kehtestatakse
artikli 15
kohaselt eriomased ökodisaininõuded, nimetab komisjon rakendusmeetme alla kuuluva ETT jaoks ökodisaini parameetrid vastavalt I lisa 1. osale ja sätestab nende nõuete ulatuse kooskõlas
artikli 19
lõikes 2 nimetatud menetlusega:
1.
Tehnilise, keskkonnaalase ja majandusliku analüüsi käigus valitakse välja teatud kogus turul olevate ETTde representatiivseid mudeleid ja selgitatakse nende põhjal välja tehnilised võimalused toote keskkonnatoime parandamiseks, pidades silmas, et toote jõudlust ja kasulikkust tarbijale olulisel määral ei vähendataks.
Tehnilise, keskkonnaalase ja majandusliku analüüsi raames selgitatakse samuti välja parimad turul olevad tooted ja tehnoloogiad, arvestades keskkonnaaspekte.
Nii analüüsi teostamisel kui nõuete kehtestamisel tuleks arvesse võtta rahvusvahelistel turgudel leiduvate toodete talitlustoimet ja võrdlusi teiste riikide õigusaktides kehtestatuga.
Nimetatud analüüsi tulemuste põhjal, arvestades tehnilist ja majanduslikku teostatavust ja täiustamispotentsiaali, tuleb võtta konkreetsed meetmed toote keskkonnamõju
minimeerimiseks
.
Nõuded energiatõhususele, energiakulule või kasutamisele tuleb kindlaks määrata nii, et ETT representatiivsete mudelite elutsüklite kulud on lõpptarbija jaoks võimalikult madalad, arvestades mõju teistele keskkonnaaspektidele.
Elutsükli kulude analüüsi aluseks tuleb võtta reaalne diskontomäär, mis põhineb Euroopa Keskpanga andmetel, samuti ETT reaalne eluiga; vaadelda tuleb ostuhinna muutuste summat (vastavalt tootmiskulude muutustele) ja tegevuskulusid (vastavalt tehnilise täiustamise võimalustele).
Tegevuskuludeks on eelkõige kulud energiale ja teistele ressurssidele (nagu näiteks vesi või pesuvahend).
Teostatakse olulisi kulutegureid (energia- ja muude ressursside hind, tooraine- või tootmiskulud ning diskontomäärad) ja vajadusel väliseid keskkonnakulusid
, sealhulgas ärahoitud kasvuhoonegaasi heitkoguseid
hõlmav tundlikkusanalüüs eesmärgiga tuvastada, kas tekib olulisi muutusi ja kontrollida üldiste järelduste usaldusväärsust.
Nõue kohandatakse tulemusele.
Teiste ressursside, näiteks vee kulu võib analüüsida sama meetodiga.
2.
Tehniliste, keskkonnaalaste ja majanduslike analüüside väljatöötamisel saab tugineda teabele, mis on saadud ühenduse teiste meetmete raames.
Sama käib ka teabe kohta, mis pärineb olemasolevatest programmidest, mida rakendatakse väljaspool ühendust, et sätestada spetsiifilisi ökodisaini nõudeid ELi majanduspartneritega kaubeldavatele ETTdele.
3.
Nõue jõustub alles pärast uue toote väljatöötamiseks tavalise aja möödumist.
III LISA
EÜ-vastavusmärgis (viidatud
artikli 5
lõikes 2)
EÜ-vastavusmärgis peab olema vähemalt 5 mm kõrgune.
Selle suurendamisel või vähendamisel tuleb säilitada ülaltoodud pildil esitatud proportsioonid.
EÜ-vastavusmärgis tuleb kinnitada ETTle.
Kui see pole võimalik, tuleb märgis kinnitada kas pakendile või kaubaveo saatedokumentidele.
IV LISA
Sisemine kavandi kontroll (viidatud
artiklis 8
)
1.
Käesolevas lisas kirjeldatakse menetlust, mille järgi tootja või tema volitatud esindaja, kes täidab käesoleva lisa punktis 2 sätestatud kohustusi, tagab ja kinnitab, et ETT vastab kohaldatava rakendusmeetme nõuetele.
Vastavusdeklaratsiooni saab väljastada ühele tootele või mitmele tootele ja tootja peab selle säilitama.
2.
Tootja koostab tehnilised dokumendid, mille põhjal on võimalik hinnata ETT vastavust kohaldatavale rakendusmeetmele.
Tehniline dokumentatsioon hõlmab eelkõige:
a)
ETT ja selle nõuetekohase kasutamise üldist kirjeldust;
b)
tootja poolt teostatud keskkonnahindamist ja/või viiteid asjakohasele kirjandusele või juhtumite analüüsidele, millele tootja tugines toote kavandi lahenduste hindamisel ja dokumenteerimisel ning nendega seonduvate otsuste tegemisel;
c)
ökoloogilist profiili, kuivõrd see on rakendusmeetmes ette nähtud;
d)
toote keskkonnalaste kavandielementide kirjeldust;
e)
loetelu
artiklis 10
viidatud asjaomastest standarditest, mida kohaldati täielikult või osaliselt, ja kohaldatava rakendusmeetme nõuete täitmiseks vastu võetud lahenduste kirjeldust, kui
artiklis 10
nimetatud standardeid ei kohaldatud või need standardid ei kata kohaldatava rakendusmeetme nõudeid täielikult;
f)
koopiat toote keskkonnaalaste kavandielementide kohta kooskõlas I lisa 2. osas määratletud nõuete kohaselt esitatud andmetega;
g)
tootele kohaldatava rakendusmeetme ökodisaini nõuetele vastavuse kontrollimiseks teostatud testimiste tulemusi, kaasa arvatud sellise testimise vastavuse üksikasjad võrrelduna kohaldatava rakendusmeetmega sätestatud ökodisaini nõuetega.
3.
Tootja peab võtma kõik vajalikud meetmed, et kindlustada ETT valmistamine vastavalt punktis 2 nimetatud kavandialastele spetsifikatsioonidele ja kohaldatava rakendusmeetme nõuetele.
V LISA
Juhtimissüsteem vastavuse hindamiseks (viidatud
artiklis 8
)
1.
Käesolevas lisas kirjeldatakse menetlust, mille järgi tootja, kes täidab käesoleva lisa punktis 2 nimetatud kohustusi, tagab ja kinnitab, et ETT täidab kohaldatava rakendusmeetme nõudeid.
Vastavusdeklaratsiooni saab väljastada ühele tootele või mitmele tootele ja tootja peab seda säilitama.
2.
ETT vastavuse hindamiseks võib kasutada juhtimissüsteemi, kui tootja kaasab sellesse käesoleva lisa punktis 3 kirjeldatud keskkonnaelemendid.
3.
Juhtimissüsteemi keskkonnaelemendid
Käesolevas punktis sätestatakse juhtimissüsteemi elemendid ja protseduurid, millega tootja saab tõendada, et ETT täidab kohaldatava rakendusmeetme nõudeid.
3.1.
Keskkonnale orienteeritud tootepoliitika
Tootja peab olema võimeline tõendama, et kohaldatava rakendusmeetme nõuded on täidetud.
Lisaks sellele peab tootja, pidades silmas üldist toodete keskkonnatoime parandamist, esitama raamkontseptsiooni toodete keskkonnatoimega seonduvate eesmärkide ja indikaatorite sätestamise ning läbivaatamise kohta.
Kõik tootja poolt ETT kavandamse ja tootmisprotsessi kujundamise abil toote keskkonnatoime parandamiseks ja toote ökoloogilise profiili väljaselgitamiseks võetud meetmed tuleb – kui rakendusmeede seda nõuab – dokumenteerida süstemaatiliselt ja korrektselt kirjalike protseduuride ja juhiste kujul.
Nimetatud menetlused ja juhised peavad piisava põhjalikkusega sisaldama eelkõige järgmist:
–
loetelu dokumentidest, mis tuleb ETT vastavuse tõestamiseks koostada ja mis peab vajadusel olema kättesaadav;
–
keskkonnatoimega seonduvad eesmärgid ja indikaatorid ning organisatsiooni struktuur, pädevuse jaotus ja juhtkonna volitused ning vahendite olemasolu nimetatud eesmärkide ja indikaatorite täitmiseks ja ajakohastamiseks;
–
pärast toote valmistamist läbiviidavad kontrollid ja testid tõendamaks toote vastavust keskkonnaalastele indikaatoritele;
–
ettenähtud dokumentatsiooni kontroll ja selle regulaarse ajakohastamise menetlused;
–
menetlus juhtimissüsteemi keskkonnaelementide rakendamise ja tõhususe tõendamiseks.
3.2.
Planeerimine
Tootja töötab välja ja ajakohastab järgmist:
a)
toote ökoloogilise profiili määramise protseduurid;
b)
keskkonnatoimega seonduvad eesmärgid ja indikaatorid, mida tuleb tehnoloogiliste lahenduste valimisel arvestada lisaks tehnilistele ja majanduslikele nõuetele;
c)
programm nende eesmärkide saavutamiseks.
3.3.
Rakendamine ja dokumentatsioon
3.3.1
Juhtimissüsteemi dokumendid sisaldavad andmeid eelkõige järgmiste aspektide kohta:
a)
määratletakse ja dokumenteeritakse pädevused ja volitused, et keskkonnale orienteeritud tootepoliitikat saaks tõhusalt rakendada, et selle teostamine fikseeritaks kirjalikult ja et kontroll ja täiendusmeetmed oleksid võimalikud;
b)
kirjalikult fikseeritakse kavandi kontrolli ja tootmisjärgse kontrolli meetodid ning toote kavandamise etapil rakendatavad meetodid ja süstemaatilised meetmed;
c)
tootja koostab ja ajakohastab dokumendid, milles kirjeldatakse juhtimissüsteemi olulisi keskkonnaelemente ning kõikide nõutavate dokumentide kontrolli protseduure.
3.3.2
ETT dokumendid sisaldavad andmeid eelkõige järgmiste aspektide kohta:
a)
ETT ja selle nõuetekohase kasutamise üldine kirjeldus;
b)
tootja poolt teostatud keskkonnamõjude analüüsi tulemused ja/või viited asjakohasele kirjandusele või juhtumitele, millele tootja toote kavandilahenduse hindamisel, dokumenteerimisel ja kujundamisel tugines;
c)
ökoloogiline profiil, kuivõrd see on rakendusmeetmes ette nähtud;
d)
toote kohaldatava rakendusmeetme ökodisaini nõuetele vastavuse kontrollimiseks teostatud testimiste tulemused;
e)
tootja spetsifikatsioonid, milles näidatakse eelkõige ära, milliseid harmoneeritud standardeid kohaldati.
Kui
artiklis 10
märgitud standardeid ei kohaldatud või kui need ei kata rakendusmeetme nõudeid täielikult, peab tootja näitama, missuguste vahenditega ta tagab nõuete täitmise;
f)
koopiat toote keskkonnaalaste kavandielementide kohta kooskõlas I lisa 2.osa nõuete kohaselt esitatud andmetega.
3.4.
Kontroll ja korrigeeriv tegevus
a)
tootja võtab kõik meetmed, et tagada ETT valmistamine kooskõlas kavandispetsifikatsioonide ja tootele kohaldatava rakendusmeetme nõuetega;
b)
tootja töötab välja ja ajakohastab protseduurid, mille alusel ta uurib ja lahendab nõuetele mittevastavuse juhtumeid, ja viib korrigeerivast tegevusest tulenevad muudatused dokumenteeritud protseduuridesse;
c)
tootja viib vähemalt iga kolme aasta järel läbi ettevõttesisese juhtimissüsteemi auditi selle keskkonnaelementide osas.
VI LISA
Vastavusdeklaratsioon (viidatud
artikli 5
lõikes 3)
EÜ vastavusdeklaratsioon peab sisaldama järgmisi andmeid:
1.
tootja või tema volitatud esindaja nimi ja aadress;
2.
toote selgeks määratlemiseks piisav kirjeldus;
3.
vajadusel viited kohaldatud harmoneeritud standarditele;
4.
vajadusel teised kasutatud tehnilised standardid ja spetsifikatsioonid;
5.
vajadusel viide teistele kehtivatele ühenduse õigusaktidele, millega on ette nähtud EÜ-vastavusmärgis;
6.
tootja või tema volitatud esindaja nimel allkirjaõigusliku isiku nimi ja allkiri.
VII LISA
Rakendusmeetmete sisu (viidatud
artikli 15
lõikes 8)
Rakendusmeetmes täpsustatakse eelkõige järgmist:
1.
rakendusmeetmega reguleeritavate ETTde tüübi/tüüpide täpne definitsioon;
2.
ökodisaini nõue/nõuded rakendusmeetmega reguleeritud ETTle, jõustumistähtpäev/tähtpäevad, astmelised meetmed ja üleminekumeetmed või tähtajad;
–
üldise/üldiste ökodisaini nõude/nõuete puhul olulised etapid ja aspektid vastavalt I lisa punktidele 1.1 ja 1.2 koos parameetrite näidetega I lisa punktis 1.3 toodud loetelust suunistena sätestatud keskkonnaaspektide parandamise hindamiseks;
–
spetsiifiliste ökodisaini nõuete puhul nende ulatus piirmäära kujul;
3.
I lisa 1. osas nimetatud ökodisaini parameetrid, mille puhul pole ökodisaini nõuded vajalikud;
4.
ETT paigaldusnõuded, kui paigaldusel on vahetu mõju hinnatavale ETT keskkonnatoimele;
5.
rakendatavad mõõtestandardid ja/või mõõtemeetodid; kui on olemas harmoneeritud standardid, mille viitenumbrid on avaldatud
Euroopa Liidu Teatajas
, tuleb toimida vastavalt nendele standarditele;
6.
andmed vastavushindamise kohta otsuse 93/465/EMÜ alusel
–
kui tuleb kohaldada mõnda moodulist A erinevat moodulit: antud mooduli valiku põhjused;
–
vajadusel kolmandate isikute kinnitamise ja/või sertifitseerimise kriteeriumid;
kui erinevad EÜ eeskirjad sätestavad ühe ja sama ETT jaoks erinevad moodulid, tuleb kohaldada rakendusmeetmes antud nõude kohta sätestatud moodulit;
7.
teave, mida tootja peab edastama
, eriti tehniliste dokumentide üksikasjade kohta, mis on vajalik ETT rakendusmeetmele vastavuse kontrollimise lihtsustamiseks;
8.
üleminekuperioodi pikkus, mille jooksul liikmesriigid peavad lubama viia turule ja/või võtta kasutusele ETTd, mis vastavad rakendusmeetme vastuvõtmise päeval nende territooriumil kehtivatele eeskirjadele;
9.
rakendusmeetme hindamise ja ülevaatamise muutmise kuupäev
, võttes arvesse tehnoloogilise arengu kiirust
.
VIII LISA
Lisaks põhilisele õiguslikule nõudele, et eneseregulatsiooni algatused peavad olema vastavuses kõikide EÜ asutamislepingu sätetega (eriti siseturgu ja konkurentsi puudutavate nõuetega) ja samuti ühenduse rahvusvaheliste kohustustega, sealhulgas mitmepoolsed kaubanduseeskirjad, käesoleva direktiivi raames võib rakendusmeetme alternatiivina eneseregulatsiooni algatuste sobivuse hindamisel lähtuda järgmisest mittetäielikust nimekirjast:
1.
Osalemise avatus
Eneseregulatsiooni algatused peavad olema avatud kolmandate riikide ettevõtjatele nii ettevalmistavas etapis kui ka rakendusetapis.
2.
Lisaväärtus
Eneseregulatsiooni algatused peavad läbi nende alla kuuluva ETT paranenud keskkonnaalase tulemuslikkuse tooma kaasa lisaväärtust (rohkem kui tavaline äritegevus).
3.
Representatiivsus
Eneseregulatsioonis osalev tööstus ja seotud ringkonnad peavad võimalikult väikeste eranditega esindama asjassepuutuva majandussektori suurt enamust.
Hoolt kantakse konkurentsireeglitest kinni pidamise eest.
4.
Kvantifitseeritud ja astmelised eesmärgid
Sidusrühmade määratletud eesmärgid tuleb sõnastada selgelt ja ühemõtteliselt, alustades hästimääratletud alustest.
Kui eneseregulatsiooni algatus hõlmab pikka ajavahemikku, siis võetakse kasutusele vahe-eesmärgid.
Eesmärkide ja vahe-eesmärkide täitmist peab olema võimalik kontrollida taskukohasel ja usutaval viisil, kasutades selgeid ja usaldusväärseid näitajaid.
Uurimisteave ja teaduslikud ning tehnoloogilised andmed peavad nende näitajate arendamisele kaasa aitama.
5.
Kodanikuühiskonna kaasamine
Läbipaistvuse tagamiseks tuleb eneseregulatsiooni algatused avaldada Interneti ja teiste elektroonilise teabe levitamise vahendite abil.
Sama kehtib vahe- ja lõpparuannete kohta.
Eneseregulatsiooni algatuste kohta tuleb arvamust küsida sellistelt sidusrühmadelt, nagu liikmesriigid, tööstus, keskkonnaga tegelevad VVOd ja tarbijate ühendused.
6.
Seire ja aruandlus
Eneseregulatsiooni algatused peavad sisaldama hästikavandatud seiresüsteemi, kus on selgelt määratletud nii tööstuse kui sõltumatute kontrollijate kohustused.
Eesmärkide saavutamist kutsutakse jälgima komisjoni talitused koostöös eneseregulatsiooni algatuse pooltega.
Seire ja aruandluse kava peab olema detailne, läbipaistev ja objektiivne.
Otsustamine, kas vabatahtliku kokkuleppe või mõne muu eneseregulatsiooni meetme eesmärgid on saavutatud, jääb komisjoni talituste ülesandeks, keda abistab artikkel 19 lõikes 1 viidatud komitee.
7.
Eneseregulatsiooni algatuse haldamise kulutasuvus.
Eneseregulatsiooni algatuste haldamise kulu ei tohi võrrelduna selle eesmärkide või teiste olemasolevate poliitiliste instrumentidega põhjustada ebaproportsionaalset halduskoormust.
8.
Säästvus
Eneseregulatsiooni algatused peavad vastama käesoleva direktiivi poliitilistele eesmärkidele, sealhulgas integreeritud lähenemisele ja olema kooskõlas säästva arengu majandusliku ning sotsiaalse mõõtmega.
Kaasata tuleb tarbijate huvide kaitsmine (tervis, elukvaliteet ja majanduslikud huvid).
9.
Algatuse kooskõla
On tõenäoline, et eneseregulatsiooni algatused ei too kaasa oodatavaid tulemusi, kui teised asjaolud ning algatused – turu surve, maksud ja riiklik seadusandlus saadavad osalejatele vastakaid signaale.
Poliitika järjepidevus on selles osas esmatähtis ja seda tuleb algatuse mõjusust hinnates arvesse võtta.
