10.1.2005
RESOLUTSIOONI ÜHISETTEPANEK
Vastavalt kodukorra artiklile 103 lõikele 4 esitanud
– Maria Martens fraktsiooni PPE-DE nimel,
– Robert Goebbels ja Miguel Angel Martínez Martínez fraktsiooni PSE nimel,
– Fiona Hall fraktsiooni ALDE nimel,
asendades järgnevate fraktsioonide esitatud resolutsiooni ettepanekuid:
– PPE-DE (B6‑0023/2005),
– PSE (B6‑0023/2005),
– ALDE (B6‑0023/2005).
Teema: arengumaade võlakergendus
Euroopa Parlamendi resolutsioon arengumaade võlakergenduse kohta
Euroopa Parlament ,
–
võttes arvesse 19 võlausaldajariiki, sealhulgas 12 ELi liikmesriiki hõlmava ühenduse "Pariisi Klubi" 21. novembri 2004 koosolekut;
–
võttes arvesse parlamendi varasemaid resolutsioone – 25. aprilli 2002 resolutsiooni suure võlakoormusega vaeste riikide (HIPC) võlakergenduse kohta ja 18. mai 2000 resolutsiooni vaeste riikide välisvõla kohta;
–
võttes arvesse 2000. aastal kõikide ÜRO liikmete allkirjastatud millenniumi arengueesmärke;
–
võttes arvesse oktoobris 2001 Abujas (Nigeerias) algatatud programmi "uus partnerlus Aafrika arendamiseks (NEPAD)", mida Aafrika Liit tunnustas seejärel oma sotsiaalmajandusliku arenguprogrammi osana;
–
võttes arvesse 27. juunil 2002 Kananaskis tööstusriikide ühenduse G8 poolt vastu võetud tegevuskava ning 3. juunil 2003 Evianis G8 eesistuja vastu võetud lõppjäreldusi;
–
võttes arvesse ÜRO inimõiguste komisjoni resolutsiooni 2001/27 struktuurilise kohandamise strateegiate ja välisvõla mõjude kohta inimõigustele, eriti majanduslikele, sotsiaalsetele ja kultuurilistele õigustele;
–
võttes arvesse 2000. juubeliaasta petitsiooni, millele olid alla kirjutanud 24 miljonit inimest, kes nõudsid arengumaade võla kustutamist;
–
võttes arvesse kodukorra artikli 103 lõiget 4;
A.
arvestades, et enamik suure võlakoormusega vaeseid riike (HIPC) asub Aafrikas Sahara kõrbest lõunasse jääval alal;
B.
võttes arvesse Aafrika võlakoormust, mida hinnatakse umbes 230 miljardile USA dollarile ja arvestades, et hinnangute kohaselt maksavad väikese sissetulekuga Aafrika riigid igal aastal oma laenu teenindamiseks umbes 39 miljardit dollarit;
C.
arvestades, et võlgade kustutamine vabastaks rahalisi vahendeid muudeks otstarveteks, võimaldades vabaks jäänud rahaga täita riigi eelarvet ja vähendada sellega seoses otseselt vaesust;
D.
arvestades, et võlakergendus on üks millenniumi 8. arengueesmärgi suundadest, mille eesmärk on eriti "tegeleda kõikehõlmavalt arengumaade" võlaprobleemidega, võttes riiklikke ja rahvusvahelisi meetmeid, et tagada võla pikka tagasimakseperioodi;
E.
arvestades, et ainuüksi võlakergendus pole imerohi ja ei loo iseenesest vahendeid vaesuse vähendamiseks või arengu edendamiseks; arvestades, et arengumaade tulevik sõltub peamiselt headest valitsemistavadest ja oma inimestesse investeerimisest;
F.
arvestades, et 1996. aastal Maailmapank, IMF, G7 ja Pariisi Klubi algatasid suure võlakoormusega vaeste riikide (HIPC) võlgade kergenduse;
G.
arvestades, et vastavalt UNCTADi 2002. aasta raportile ja pärast kaks aastakümmet kestnud struktuurilise kohandamise programme suureneb vaesus jätkuvalt;
H.
arvestades, et Pariisi Klubi leppis 21. novembril 2004 kokku vähendada Iraagi riigivõlga 80% ulatuses, et aidata kaasa riigi ülesehitamisele, ning arvestades, et võlgasid vähendatakse kolmes etapis – 30% koheselt, teine 30% 2005. aastal ja 20% 2008. aastal;
I.
arvestades, et Aasias traagilisi tagajärgi põhjustanud tsunami on toonud kaasa mitmeid üleskutseid kannatada saanud riikide võlgade külmutamiseks, et aidata kaasa ülesehitamise ja taastamise protsessile;
1.
märgib Iraagi võlgade kustutamist 80% võrra; rõhutab siiski, et kõik võlausaldajad ning eriti rahvusvahelised institutsioonid ja riikide valitsused peavad nõustuma arengumaade võlgade järkjärgulise kustutamisega, andes eelise vähimarenenud maadele (LDCd);
2.
kutsub Euroopa Komisjoni ja liikmesriike üles võtma endale juhirolli mitmepoolsetes ja kahepoolsetes foorumites, et kustutada järkjärguliselt kõikide arengumaade välisvõlg; palub samuti, et nad järgiksid aktiivselt eesmärki anda 0,7% SKTst välisarenguabina, saavutamaks millenniumi arengueesmärke;
3.
tervitab üleskutseid külmutada tsunami tõttu kannatada saanud riikide võlad; nõuab siiski ka teiste vaeste riikide võlgade kergendamist, kuna rahvusvaheline solidaarsus ei peaks sõltuma traagilistest sündmustest;
4.
rõhutab, et võlakergendusel tuleks prioriteediks seada vähimarenenud maad ja teha seda ainult tingimusel, et valitsustelt selleks võlakergenduseks saadud rahad suunatakse sealse vaeseima elanikkonna abistamiseks;
5.
on arvamusel, et riigivõla kergendamise protsessi tuleks kiirendada ja süvendada riikides, mille valitsused austavad inimõigusi ja heade valitsemistavade põhimõtteid ning seavad prioriteediks vaesuse kaotamise;
6.
rõhutab, et varasemad programmid, sealhulgas täiustatud HIPC programm, on veel ebapiisavad praeguse majandusliku üleilmastumise kontekstis ning rõhutab, et igasuguseid programme nagu HIPC tuleb võtta sammuna kõikide võlgade järkjärgulise kustutamise suunas;
7.
rõhutab sellega seoses vajadust viia praegune HIPC programm vastavusse asjaomaste riikide nõuetega, mis pole veel erakordse poliitilise ebastabiilsuse tõttu jõudnud otsuse tegemiseni, ja tagada suurem paindlikkus samuti muudel tasanditel, nagu on näiteks saavutuste loendi perioodi kestus ja nii saavutuste loendi kui vaesuse vähendamise strateegia vahedokumentide sisu ning vaheperioodil võlakergenduse jaotus;
8.
tervitab sellega seoses HIPC programmi piiratud tegevusaja klausli lükkumist 2006. aasta lõppu, mis annab võimaluse mõnedele asjaomastele konfliktijärgsetele riikidele luua algatuste arvestamiseks vajalik saavutuste loend; nõuab täiendavat võlakergendust, mis keskendub nende riikide lepitamisele ja infrastruktuuri taastamisele, et vähendada tulevaste konfliktide tõenäosust;
9.
on arvamusel, et kõik täiendavad rahalised vahendid, mis valitsused saavad võlakergendusest, tuleb jaotada sotsiaalvaldkonna projektidele võlausaldajate ja kodanikuühiskonnaga kokku lepitud kava alusel, nii et suureneksid sotsiaalkulutused sellistes valdkondades nagu algharidus, esmaabi ning HIV/AIDS;
10.
kutsub Euroopa Komisjoni ja liikmesriike üles tagama – G8, Maailmapanga ja IMFi tõhusal koordineerimisel – et ükski riik, mis on tõsiselt pühendunud vaesuse vähendamisele, headele valitsemistavadele ning majandusreformile, ei loobuks rahaliste vahendite puuduse tõttu võimalusest saavutada millenniumi arengueesmärke;
11.
teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon Euroopa Komisjonile, AKV-ELi nõukogule, Aafrika Liidule, ÜROle, Rahvusvahelisele Valuutafondile ja Maailmapangale.
