P6_TA(2007)0592
Roheline raamat: Euroopa Liidu kodanike diplomaatiline ja konsulaarkaitse kolmandates riikides
A6-0454/2007
Euroopa Parlamendi 11. detsembri 2007. aasta resolutsioon rohelise raamatu "Euroopa Liidu kodanike diplomaatiline ja konsulaarkaitse kolmandates riikides" kohta ( 2007/2196(INI) )
Euroopa Parlament
, –
võttes arvesse komisjoni 28. novembri 2006. aasta rohelist raamatut Euroopa Liidu kodanike diplomaatilise ja konsulaarkaitse kohta kolmandates riikides ( KOM(2006)0712 );
–
võttes arvesse kodukorra artiklit 45;
–
võttes arvesse kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjoni raportit ( A6-0454/2007 ),
A.
arvestades, et liikmesriikide esindatus kolmandates riikides on väga ebaühtlane;
B.
arvestades, et vaid kolmes riigis maailmas (Hiina Rahvavabariik, Venemaa Föderatsioon ja Ameerika Ühendriigid) on kõigil ELi liikmesriikidel diplomaatiline ja konsulaaresindus, 107 riigis on esindatud kuni 10 liikmesriiki ning teatavates sageli külastatavates sihtkohtades, nagu Maldiivid, puudub esindatus üldse;
C.
arvestades, et plahvatuslikult on kasvanud reisivate (2006. aastal müüdi 180 miljonit reisipiletit) või väljaspool Euroopa Liitu elavate kodanike arv, siis võiks Euroopa Liidu esindatust komisjoni delegatsioonide vahendusel võtta arvesse ressursside ühise kasutamise korraldamisel, et kompenseerida liikmesriikide konsulaar- ja diplomaatiliste esinduste võrgustiku piiratud ulatust;
D.
arvestades, et kehtiv ühenduse õigustik on puudulik ning piirdub nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate 19. detsembri 1995. aasta otsusega 95/553/EÜ Euroopa Liidu kodanike kaitse kohta diplomaatiliste või konsulaaresinduste kaudu 1 EÜT L 314, 28.12.1995, lk 73.
ja teabe vahetamisega liikmesriikide vahel COCONi töörühma raames (Euroopa Liidu Nõukogu töörühm, mille ülesandeks on konsulaarkoostöö edendamine ja teabevahetuse korraldamine riikide heade tavade osas);
E.
arvestades komisjoni algatust, mille eesmärk on anda rohelise raamatuga konkreetne kuju Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklile 20 (mida kasutatakse väga vähe), mille kohaselt igal liidu kodanikul on mingi kolmanda riigi territooriumil, kus ei ole esindatud see liikmesriik, mille kodanik ta on, õigus saada kaitset iga teise kolmandas riigis esindatud liikmesriigi diplomaatilistelt ja konsulaarasutustelt samadel tingimustel kui selle teise liikmesriigi oma kodanikel, vastavalt mittediskrimineerimise põhimõttele;
F.
arvestades, et niiviisi komisjon:
−
võtab arvesse Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 46, milles on sätestatud, et õigus diplomaatilisele ja konsulaarkaitsele on Euroopa Liidu kodaniku põhiõigus;
−
täidab kohustust vaadata viie aasta järel läbi otsus 95/553/EÜ, mis jõustus 2002. aasta mais;
−
ennetab viienda aruande esitamist Euroopa Liidu kodakondsuse kohta, millega antakse võimalus algatada meetmeid diplomaatilise ja konsulaarkaitse edasi arendamiseks;
G.
arvestades, et olemasolevat õiguslikku raamistikku tõlgendati seniajani piiratult, mistõttu nii diplomaatiline kui ka konsulaarkaitse on seni paigutatud kitsasse valitsustevaheliste suhete valdkonda, mida reguleeritakse 1963. aasta Viini konventsiooniga, mitte EÜ asutamislepingu artikliga 20;
H.
arvestades, et diplomaatilist ja konsulaarkaitset ei tohi segamini ajada perekonnaseisuametniku või notari kohustustega, mida konsulaaresindajatele sageli omistatakse;
I.
arvestades, et diplomaatilise ja konsulaarkaitse vahel on tõepoolest olemuslikud, struktuuri ja menetluse algatamise erisused, sest kui konsulaarkaitse võib vähemalt teatavatel juhtudel olla kohustuslik, siis diplomaatiline kaitse jääb alati diskretsiooniõiguse piiridesse, ning seetõttu tuleb vastavates õigusaktides selgelt eristada diplomaatilist ja konsulaarkaitset;
J.
arvestades seevastu, et Maastrichti lepinguga loodi liidu kodakondsus, mis tuleneb liikmesriikide kodakondsusest, ning selle mõiste konkreetsemaks muutmiseks oleks soovitav saavutada ELi kõikide kodanike ühesugune kaitse, sõltumata nende päritoluriigist;
K.
arvestades, et sellega seoses tuleb ilmtingimata luua kiiremas korras tingimused otsuse 95/553/EÜ läbivaatamiseks, et selle kohaldamisala laiendada nii, et see sisaldaks selgelt ja otseselt diplomaatilist kaitset;
L.
arvestades, et liikmesriigid võtavad juba meetmeid, nagu pilootriigi projekt ja ühised simulatsiooniharjutused, mis võimaldavad kriiside ja/või erakorraliste olukordade puhul paremini reageerida, ning millesse komisjon võiks anda oma panuse hindamiste läbiviimisega;
M.
arvestades, et mõnda võrgustikku, näiteks aukonsulite võrgustikku, ei kasutata piisavalt, kuigi aukonsulid on väärtuslik ressurss, millele tuleb anda vajalikku rahalist toetust;
N.
arvestades, et Lissaboni lepinguga luuakse eraldi pädevuste ja vastutusega Euroopa Liidu välisteenistus,
1.
kiidab igati heaks komisjoni algatuse, millega lükatakse tagasi EÜ asutamislepingu artikli 20 kitsendatud tõlgendamine ning pannakse alus tõelisele ühtlustatud diplomaatilise ja konsulaarkaitse põhiõigusele kõigi Euroopa Liidu kodanike jaoks;
2.
palub komisjonil edastada oma õigustalitusele käsitlemiseks küsimus, kas EÜ asutamisleping või ELi leping sisaldab õiguslikku alust liikmesriikide õigusaktide ühtlustamiseks diplomaatilise ja konsulaarkaitse valdkonnas;
3.
toetab komisjoni jõupingutustes töötada välja ambitsioonikas ja pikaajaline strateegia, mille põhielementideks on teavitamine ja teabevahetus;
4.
soovitab komisjonil – lisaks EÜ asutamislepingu artiklis 22 sätestatud kohustusele esitada iga kolme aasta järel aruanne Euroopa Liidu kodakondsuse kohta – teha nõukogule viivitamatult ettepanek võtta vastu ühised põhimõtted ja kohustuslikud suunised, mis võimaldaksid algatada hädavajaliku ühtlustamise protsessi;
5.
innustab komisjoni alustama viivitamata tööd ratsionaalse struktuuri loomisel, mis võimaldaks kohe korraldada vahendite ühist kasutamist, ja vahetama parimaid tavasid, tehes kohe algust kõigi olemasolevate ja kasutuskõlblike avalike ja eravahendite registreerimisega, samuti sisse seadma eri koostöövorme paljude osaliste vahel, kes on endast vabatahtlikena teada andnud (vastusena komisjoniga konsulteerimisel), et võtta enda peale nende osa tööst (liikmesriigid, samuti aukonsulid, omavalitsusüksused ja valitsusvälised organisatsioonid);
6.
palub komisjonil suurendada pingutusi teabe edastamisel ja teavitamisel, eriti järgmiste meetmete abil:
−
Euroopa ühtse hädaabinumbri sisseseadmine, mis on koos EÜ asutamislepingu artikliga 20 kantud kodaniku passi ja millele helistades ELi kodanikud ühendatakse infokeskusega, mis annab kasulikku infot kriitilises olukorras ning algatab konsulaarkaitse menetluse, sealhulgas ajakohastatud teabe abil vajalike kontaktandmetega nende saatkondade ja konsulaatide kohta, kelle poole neil on õigus pöörduda; kõnealuse numbri keskus võiks olla Brüsselis;
−
nende erialaringkondade teadlikkuse tõstmine, kes on seotud ELi kodanike pika- või lühiajaliste reisidega kolmandatesse riikidesse, igale tegevusvaldkonnale kohandatud infomaterjalide levitamise abil;
−
soovituse väljatöötamine reisijatele suunatud nõuannete koostamise hea tava kohta, et need oleksid sõnastatud selgelt ja ühetähenduslikult;
−
komisjoni vastutusel reisijatele mõeldud ühtlustatud teabega kodulehekülje loomine, mis koondab iga liikmesriigi teabematerjale ja/või teeb nendest kokkuvõtte;
−
väljapoole ELi reisivate kodanike teadlikkuse tõstmine, eelkõige lennujaamades, sadamates ning reisibüroode ja reisikorraldajate, reisipiletite ning reisimise ja turismiga tegelevate riiklike ametiasutuste kaudu;
−
töörühma moodustamine ühenduse institutsioonide esindajatest ja liikmesriikide kõrgetasemelistest diplomaatidest, mis võimaldab vahetada teavet selle kohta, kuidas eri liikmesriigid hindavad kolmandatesse riikidesse reisimise riski, ja töötada välja ühise lähenemisviisi reisijatele suunatud soovituste kohta;
7.
palub komisjonil töötada välja soovituse liikmesriikidele, et nad trükiks EÜ asutamislepingu artikli 20 oma kodanike passidesse;
8.
palub komisjonil pärast Lissaboni lepingu ratifitseerimist esitada Euroopa Parlamendile otsuse 95/553/EÜ muutmise ettepaneku, et see hõlmaks konkreetselt:
–
diplomaatilist kaitset,
–
säilmete tuvastamist ja repatrieerimist,
–
rahalise ettemakse tegemise lihtsustamist;
9.
ergutab komisjoni laiendama konsulaarkaitset ELi kodanike kolmandate riikide kodanikest pereliikmetele ning pagulasteks tunnistatud ja kodakondsuseta isikutele ning teistele kodakondsuseta isikutele, kes elavad mingis liikmesriigis ja omavad selle liikmesriigi välja antud reisidokumenti;
10.
palub komisjonil võtta kohaseid meetmeid, et tagada kolmandas riigis kinnipeetud või vahistatud kodanikele õigusabi ja suurendada selle tõhusust;
11.
toetab üheselt Barnier" aruandes esitatud algatust ühisesinduste loomise kohta neljas testipiirkonnas – Kariibi mere piirkonnas, Balkani riikides, India ookeani piirkonnas ja Lääne-Aafrikas, ning õhutab komisjoni ühisesinduste loomisega paralleelselt korraldama sihipärast teavituskampaaniat, et kutsuda neis piirkondades elavaid ELi kodanikke üles end registreerima;
12.
on seisukohal, et kuni puudub ühisesindus, mis osutaks esmatähtsaid konsulaarteenuseid (viisade väljastamine, dokumentide legaliseerimine jne), peaks komisjon andma panuse liikmesriikide poolt tehtud pingutustesse parandada omavahelist koostööd, eriti:
−
nn pilootriikide egiidi all toimuvate harjutuste ja simulatsiooni hindamise ja analüüsi kaudu, et parandada liikmesriikide koostöö- ja reageerimisvõimet erakorraliste olukordade puhul, kusjuures samal ajal tuleks töötada pilootriigi algatuse rakendamise raames kasutatavate menetluste parema selguse ning kooskõlastamise suunas huvitatud kolmandate isikute, eriti transpordi- ja turismispetsialistidega;
−
liikmesriikide kodanikukaitsealaste logistiliste vahendite ja ressursside kooskõlastamise ja kättesaadavaks tegemise abil;
13.
palub komisjonil igal võimalusel läbi viia koolitusi ja rakendada tehnoloogiat, et mõningaid puudujääke tasandada ja/või kasutada paremini teatavaid ressursse, mis on seni vähe kasutust leidnud; sellest seisukohast lähtuvalt tuleks komisjonil leida rahalised vahendid, et finantseerida juba kolmandates riikides asuvate aukonsulite erikoolitusi, mida viivad läbi liikmesriikide kogenud diplomaadid ja konsulaatide töötajad; selliseid koolitusi tuleks hakata hiljem läbi viima ka Euroopa Liidu ametnikele, niipea kui ühisesindused ning seejärel ELi delegatsioonid hakkavad reaalselt osutama praegu vaid liikmesriikide esinduste pädevusesse kuuluvaid konsulaarteenuseid;
14.
täheldab, et paljudel juhtudel on rahalise abi andmise takistuseks esitamisele kuuluva teabe mahukus, mis kujutab endast lisaprobleemi hetkel, kui kolmandas riigis hädaolukorras viibivatele kodanikele on vaja kiiresti abi anda; palub komisjonil kontrollida võimalust abi osutamise menetluste lihtsustamiseks ja ühtlustamiseks;
15.
palub komisjonil analüüsida võimalusi ja mõju, mille võib diplomaatilise ja konsulaarkaitse jaoks kaasa tuua Lissaboni lepingus ette nähtud Euroopa Liidu välisteenistuse loomine;
16.
teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule ja komisjonile.
