A6-0357/2008
10.9.2008
RAPORT
Autovedusid käsitlevate sotsiaalõigusnormide kohaldamine
(2008/2062(INI))
Tööhõive- ja sotsiaalkomisjon
Raportöör:
Alejandro Cercas
PE 405.774v02-00
SISUKORD
EUROOPA PARLAMENDI RESOLUTSIOONI ETTEPANEK................................................3
SELETUSKIRI............................................................................................................................8
transpordi- ja turismikomisjoni arvamus ........................................................11
PARLAMENDIKOMISJONIS TOIMUNUD LÕPPHÄÄLETUSE TULEMUS.......................14
EUROOPA PARLAMENDI RESOLUTSIOONI ETTEPANEK
autovedusid käsitlevate sotsiaalõigusnormide rakendamise kohta
( 2008/2062(INI) )
Euroopa Parlament ,
– võttes arvesse komisjoni aruannet nõukogule ja Euroopa Parlamendile Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/15/EÜ (autovedude alase liikuva tegevusega hõivatud isikute tööaja korralduse kohta) reguleerimisalast füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevate sõidukijuhtide väljajätmise tagajärgede kohta ( KOM(2007)0266 );
– võttes arvesse komisjoni aruannet teatavate autovedusid käsitlevate sotsiaalõigusnormide ühtlustamist käsitleva määruse (EMÜ) nr 3820/85 rakendamise kohta ajavahemikul 2003–2004 (komisjoni 23. aruanne autovedusid käsitlevate sotsiaalõigusnormide rakendamise kohta) ( KOM(2007)0622 );
- võttes arvesse nõukogu määrust (EMÜ) nr 3820/85 teatavate autovedusid käsitlevate sotsiaalõigusnormide ühtlustamise kohta
EÜT L 370, 31.12.1985, lk 1. ;
- võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2002/15/EÜ autovedude alase liikuva tegevusega hõivatud isikute tööaja korralduse kohta
EÜT L 80, 23.3.2002, lk 35. ;
- võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2006. aasta määrust (EÜ) nr 561/2006, mis käsitleb teatavate autovedusid käsitlevate sotsiaalõigusnormide ühtlustamist ja millega muudetakse nõukogu määrusi (EMÜ) nr 3821/85 ja (EÜ) nr 2135/98 ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 3820/85;
ELT L 102, 11.4.2006, lk 1.
- võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2006/22/EÜ, mis käsitleb nõukogu määruste (EMÜ) nr 3820/85 ja (EMÜ) nr 3821/85 rakendamise miinimumtingimusi seoses autovedudega seotud sotsiaalõigusnormidega ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 88/599/EMÜ;
ELT L 102, 11.4.2006, lk 35.
- võttes arvesse liidetud kohtuasjades C-184/02 ja C-223/02: Hispaania Kuningriik ja Soome Vabariik v. Euroopa Parlament ja Euroopa Liidu Nõukogu
EKL 2004, lk I–7789.
24. septembril 2008. aastal tehtud otsust, milles Euroopa Ühenduste Kohus sedastas, et füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevaid sõidukijuhte ei saa alaliselt direktiivi 2002/15/EÜ reguleerimisalast välja jätta;
- võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust Euroopa Komisjoni teatise kohta nõukogule ja Euroopa Parlamendile „Liikumisvõimeline Euroopa – jätkusuutlik liikuvus meie mandril.
Euroopa Komisjoni 2001. aasta transpordipoliitika valge raamatu vahekokkuvõte”
ELT C 161, 13.7.2007, lk 89. ;
- võttes arvesse tööhõive- ja sotsiaalkomisjoni esimehe 21. juuni ja 29. juuni 2007. aasta kirju Euroopa Komisjoni liikmele Vladimír Špidlale ja komisjoni asepresidendile Jacques Barrot'le ning Jacques Barrot’ 3. oktoobri 2007. aasta vastust;
- võttes arvesse Euroopa Elu- ja Töötingimuste Parandamise Fondi aruannet „Tööaja direktiivi mõju kollektiivläbirääkimistele autovedude sektoris”
http://www.eurofound.europa.eu/docs/eiro/tn0704039s/tn0704039s.pdf ;
- võttes arvesse kodukorra artiklit 45;
- võttes arvesse tööhõive- ja sotsiaalkomisjoni raportit ja transpordi- ja turismikomisjoni arvamust ( A6-0357/2008 ),
A. arvestades, et mõned liikmesriigid ei edastanud õigeaegselt nõukogu määrusega (EMÜ) nr 3820/85 kehtestatud kohustuslikke andmeid ajavahemikul 2003–2004 läbi viidud kontrollide ja täitetoimingute kohta, mistõttu komisjoni aruanne selle määruse rakendamise kohta nimetatud ajavahemikul ( KOM(2007)0622 ) esitati pooleteiseaastase hilinemisega;
B. arvestades, et tuvastatud rikkumiste keskmine hulk on jäänud samale tasemele, kuid dokumenteeritud rikkumiste üldarv on mõnes liikmesriigis märkimisväärselt suurenenud, kusjuures üldiselt suurenes vahe- ja puhkeaegade eeskirjade rikkumiste arv, samal ajal kui sõiduaegade eeskirjade rikkumiste arv vähenes;
C. arvestades, et järgmine kaheaastane aruanne peab esmakordselt sisaldama andmeid direktiivi 2002/15/EÜ rakendamise kohta;
D. arvestades, et liikuvate töötajate ja füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevate sõidukijuhtide tööaega ning sõidu- ja puhkeperioode käsitlevate eeskirjade korrektne kohaldamine on kõigi huvides;
E. arvestades, et direktiivi 2002/15/EÜ eesmärk on näha ette tööaja korraldusega seotud miinimumnõuded, et parandada autovedude alase liikuva tegevusega hõivatud isikute tervise ja ohutuse kaitset ning täiustada liiklusohutust ja lähendada konkurentsitingimusi;
F. arvestades, et direktiiv 2002/15/EÜ jõustus 23. märtsil 2002, et liikmesriikidel oli direktiivi sätete ülevõtmiseks kuni 23. märtsini 2005 aega kolm aastat ning et enamik neist ei ole suutnud kolmeaastase üleminekuaja jooksul direktiivi üle võtta;
G. arvestades, et kaks aastat pärast direktiivi 2002/15/EÜ ülevõtmiseks ette nähtud tähtaja möödumist pole mõned liikmesriigid ikka veel asjaomase direktiivi kõiki sätteid üle võtnud;
H. arvestades, et füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevad sõidukijuhid on jäetud direktiivi 2002/15/EÜ reguleerimisalast vähemalt 23. märtsini 2009 välja;
I. arvestades, et oma aruandes füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevate sõidukijuhtide direktiivi 2002/15/EÜ reguleerimisalast väljajätmise tagajärgede kohta käsitleb komisjon küll nii väljajätmise kui kaasamise puudusi ja eeliseid, kuid lõplikke järeldusi ei esita;
J. arvestades, et parlament on mitmel korral toonitanud, kui tähtis on leida lahendus sektori väärtalitusele, mis seisneb paljude töötajate ebaõiges liigitamises füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevateks sõidukijuhtideks;
K. arvestades, et liikmesriikide vahelise ebavõrdsuse likvideerimiseks ning panuse andmiseks õiglase konkurentsi tagamisse autovedude sektoris tuleb kaasata direktiivi kohaldamisalasse füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevad sõidukijuhid;
L. arvestades, et on oluline säilitada kooskõla määruse (EMÜ) nr 3820/85 kohaldamisalaga sõidu- ja puhkeaegade osas, vältides sõidukijuhtide eristamist;
M. arvestades, et tööaja piiramine autovedude sektoris avaldab liiklusohutusele märkimisväärsemalt positiivsemat mõju juhul, kui direktiivi kohaldamisalasse kaasatakse ka füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevad sõidukijuhid;
N. arvestades, et füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevate sõidukijuhtide kaasamine ei vähenda kuidagi nende suutlikkust ega vajadust tegeleda halduslike ülesannetega või ettevõtte juhtimisega, kuna direktiivis 2002/15/EÜ käsitletakse tööaega üksnes otseselt autoveoga seotud tegevusele kulutatud ajana;
O. arvestades, et Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitees sotsiaalvaldkonda esindavad osalejad saavutasid füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevate sõidukijuhtide kaasamise suhtes üksmeelse kokkuleppe, et tagada sellega kõigi sektori töötajate võrdne kohtlemine, hoida ära konkurentsi moonutamist ning edendada parimaid töötingimusi;
P. arvestades, et Euroopa Ühenduste Kohus kinnitas resoluutselt, et EÜ asutamislepingu artikkel 71 moodustab direktiivi 2002/15/EÜ kohaldamiseks füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevate sõidukijuhtide suhtes piisava õigusliku aluse, kuna see aitab kaasa liiklusohutuse eesmärkide saavutamisele ja konkurentsitingimuste ühtlustamisele;
Q. arvestades, et eespool nimetatud komisjoni teatises ja komisjoni aruandes füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevate sõidukijuhtide direktiivi 2002/15/EÜ reguleerimisalast väljajätmise tagajärgede kohta väljendatakse jätkuvat muret teatavate liikmesriikide üle, kes viivitavad direktiivi 2002/15/EÜ ja autovedude sektorit käsitlevate muude sotsiaalõigusnormide üle võtmise ja rakendamisega;
R. arvestades, et isegi kui osa liikmesriike ei ole senini direktiivi 2002/15/EÜ üle võtnud, on nad kohustatud esitama samas direktiivis sätestatud ajakava kohaselt iga kahe aasta järel aruandeid direktiivi kohaldamise kohta,
1. avaldab kahetsust määruse (EMÜ) nr 3820/85 ikka veel väga erineva kohaldamise ja täitmise üle; märgib, et liikmesriigid peavad tegema jõupingutusi, et tagada täiustatud sotsiaalõigusnormide tõhus ja ühtne rakendamine;
2. väljendab muret direktiivi 2002/15/EÜ puuduliku ülevõtmise ning ülevõtmisega viivitamise pärast mõnedes liikmesriikides; ootab neilt liikmesriikidelt kiiret selgitust ja põhjendust rakendamata jätmise kohta koos märkega olemasolevate takistuste kohta;
3. juhib tähelepanu, et direktiivis 2002/15/EÜ nähakse ette miinimumnõuded ning selle ülevõtmine ei tohi alandada töötajate kaitstuse taset ega vähendada vastavust teatud liikmesriikide soodsamatele tingimustele, mis tulenevad üldistest tööõiguse alastest õigusaktidest või kollektiivlepingutest;
4. kutsub liikmesriike üles kiirendama autovedude sektorit käsitlevate sotsiaalõigusnormide ülevõtmisprotsessi ja rakendama need suurima hoolikusega eesmärgiga järgida liiklusohutuse ning sõidukijuhtide tervise ja ohutuse üldhuve ning kehtestada õiglase konkurentsi selge raamistik;
5. palub komisjonil koostada direktiivi 2002/15/EÜ kohaldamise kohta iga kahe aasta järel ette nähtud aruandeid hoolimata sellest, et osa liikmesriike ei ole kõnealuse direktiivi sätteid senini oma õigusse üle võtnud;
6. väljendab muret, et rikkumiste keskmine näitaja on püsivalt kõrge, eelkõige just reisijateveol, ning ootab liikmesriikidelt eeskirjade täitmise paremat tagamist; kutsub liikmesriike üles läbi viima ühiseid algatusi teabe- ja töötajate vahetuse edendamiseks ning kooskõlastatud kontrolle;
7. kutsub komisjoni näitama üles suurimat meelekindlust seoses autovedude sektori sotsiaalseid aspekte käsitlevate Euroopa Liidu õigusnormide rikkumistega liikmesriikide poolt, nägema ette sunnimeetmed normide täitmata jätmise korral ning võtma ennetavaid meetmeid, vajaduse korral kohtu kaudu selle nimel, et tagada ühenduse õigusaktide range järgimine;
8. kutsub komisjoni üles määruses (EÜ) nr 561/2006 sätestatud komiteemenetluse kohaselt esildama 2008. aasta oktoobriks suunised rikkumiste ühtse määratlemise ja liigitamise kohta;
9. palub komisjonil anda oma ametliku mõjuhinnangu koostamisel, enne õigusloome ettepaneku tegemist direktiivi 2002/15/EÜ muutmise kohta vastavalt kõnealuse direktiivi artikli 2 lõikele 1, seoses kõigi muude argumentidega asjakohane eesõigus liiklusohutuse ning sõidukijuhtide ja teiste liiklejate tervise ja ohutuse sotsiaalsele mõõtmele;
10. palub komisjonil võtta oma eespool nimetatud ametliku mõjuhinnangu koostamisel arvesse läbi Euroopa sõitvate veoautojuhtide raskeid töötingimusi, mille põhjuseks on ebapiisav juurdepääs nõuetele vastavatele puhkekohtadele hoolimata sellest, et määruse (EÜ) nr 561/2006 artiklis 12 tunnistatakse selgelt elukutselistele sõidukijuhtidele määratud piisava hulga ohutute ja turvaliste puhkekohtade olemasolu tähtsust ELi maanteedevõrgustikus; kutsub seetõttu komisjoni üles võtma Euroopa Parlamendi käivitatud ohutute ja turvaliste parkimiskohtade katseprojekti järelmeetmed, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamuses „Euroopa Liidu liiklusohutuse poliitika ja elukutselised sõidukijuhid – ohutud ja turvalised peatus- ja puhkekohad”
ELT C 175, 27.7.2007, lk 88. soovitatud meetmeid;
11. palub komisjonil võtta oma eespool nimetatud ametliku mõjuhinnangu koostamisel täielikult arvesse parlamendi seisukohta ja põhjendusi füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevate sõidukijuhtide täielikuks kaasamiseks direktiivi 2002/15/EÜ kohaldamisalasse;
12. palub komisjonil võtta oma eespool nimetatud ametliku mõjuhinnangu koostamisel arvesse autovedude sektoris üldiselt valitsevat arvamust füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevate sõidukijuhtide kaasamise kasuks ning on seisukohal, et vale-FIEde õiguslik eristamine ja jälitamine oleks äärmiselt keeruline, rääkimata praktilistest ja bürokraatlikest tõketest, mis tuleks ületada, et takistada sellise õigusliku vormi laialdast kasutamist eesmärgiga hiilida mööda tööaja piirangutest;
13. palub komisjonil esitada piisava ajavaruga asjakohased meetmed, et tagada direktiivi 2002/15/EÜ täielik ja tervikuna jõustumine 23. märtsil 2009 ning selle kohaldamisala laiendamine füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevatele sõidukijuhtidele;
14. kutsub komisjoni üles tagama mõjuhinnangute kiiret lõpuleviimist, et oleks võimalik viivitamata koostada objektiivne analüüs kaalumisele tulevate võimalike muudatuste kohta;
15. kutsub komisjoni üles läbi vaatama iga liikmesriigi liikluskontrolli korda ning edastama Euroopa Parlamendile sellekohase aruande; kutsub komisjoni üles, juhul kui tuvastatakse kontrollimenetlused, mis piiravad kaupade või isikute vaba liikumist, vaatama läbi kehtivad õigusaktid ning esitama ettepaneku muudatusteks, et tagada liikluskontrolli ühtne kord;
16. kutsub liikmesriike ja komisjoni üles esitama teavet ja sellele tuginevalt rakendamisaruandeid tunduvalt kiiremini, et rakendamise analüüsist tuleneda võivaid vajalikke õiguslikke muudatusi oleks võimalik ilma täiendava viivituseta sisse viia;
17. leiab, et rikkumiste statistika kinnitab taas tema seisukohta, et õigusaktide kohandamine on tungivalt vajalik; on 2006. aasta mais jõustunud direktiivi 2006/22/EÜ ja 2007. aasta aprillis jõustunud määruse (EÜ) nr 561/2006 valguses seetõttu kindel, et eeskirju hakatakse rakendama rangemalt ja ühtselt;
18. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile, liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele, Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele.
SELETUSKIRI
Autovedudel on Euroopa majandustegevuses ülioluline roll, sektor on arenenud väga dünaamiliselt ja näidanud pidevat kasvu.
Sektor on tööhõive seisukohast mahukas, kuna terves Euroopa Liidus on sellega vahetult hõivatud 3 miljonit isikut.
Kahjuks jätab palju soovida sektoriga seotud sotsiaalõigusnormide, eriti tööaja korraldamist ning sõidu- ja puhkeaegu käsitlevate eeskirjade, ülevõtmine ja järgimine liikmesriikides, mis paneb parlamendi arvates mõtlema sellega kaasnevatele tagajärgedele ja ohtudele seoses liiklusohutusega ning sõidukijuhtide tervise ja ohutusega.
Tugev konkurents nii sektori sees kui muude transpordisektoritega nõuab selgeid eeskirju ning tõhusaid kontrolli- ja karistusmehhanisme, et hoida ära ühiste eeskirjade rikkumistest tekkida võiv oht õiglasele konkurentsile, viimane aga on hädavajalik autovedude sektori ühetaoliseks ja ratsionaalseks toimimiseks Euroopa Majanduspiirkonnas.
Õiglase konkurentsi tingimustest kinnipidamine ning sõidu-, töö- ja puhkeaegu käsitlevate eeskirjade tähelepanelik järgimine on ühe mündi kaks poolt: tegemist on oluliste eeltingimustega, et tagada ühelt poolt ohutu liiklus liidu kodanikele ning teiselt poolt sõidukijuhtide tervis ja ohutus reisijate ja kaupade vedamisel.
Nimetatud ülioluliste ja keeruliste eesmärkide täitmiseks on välja töötatud hulgaliselt õigusakte, mis ei ole alati nii üheselt mõistetavad ja ühtsed kui soovitakse, ning veelgi enam – mida mitte kõik liikmesriigid ei ole alati nõuetekohase hoolsusega riigi õigusesse üle võtnud ega vedude korraldamisel rakendanud.
Praegu kehtib kaks õigusakti, mis ei ole omavahel kohati kooskõlas: esimeses, mis oli hiljuti läbivaatamisel, käsitletakse sõidu- ja puhkeaegu ning õigusakt kuulub transpordi- ja turismikomisjoni pädevusse,
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2006. aasta määrus (EÜ) nr 561/2006, mis käsitleb teatavate autovedusid käsitlevate sotsiaalõigusnormide ühtlustamist ja millega muudetakse nõukogu määrusi (EMÜ) nr 3821/85 ja (EÜ) nr 2135/98 ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 3820/85, ELT L 102, 11.4.2006, lk 1) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2006. aasta direktiiv 2006/22/EÜ, mis käsitleb nõukogu määruste (EMÜ) nr 3820/85 ja (EMÜ) nr 3821/85 rakendamise miinimumtingimusi seoses autovedudega seotud sotsiaalõigusnormidega ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 88/599/EMÜ, ELT L 112, 11.4.2006, lk 35). ning teises käsitletakse autovedude alase liikuva tegevusega hõivatud isikute tööaja korraldust (ehk 11. märtsi 2002. aasta direktiiv 2002/15/EÜ), mis kuulub tööhõive- ja sotsiaalkomisjoni pädevusse ja mis on käesoleva raporti ese.
Täpsemalt kaasneb seoses direktiivi 2002/15/EÜ tervise- ja ohutusalaste eesmärkidega kaks probleemi:
1.
Esimene on puudulik ülevõtmine riigi õigustikesse.
Liikmesriikidel oli asjaomase direktiivi jõustumisest alates nähtud ette kolm aastat selle sätete kohaldamiseks, s.o kuni 23. märtsini 2005.
Nimetatud kuupäevaks aga ei olnud seda kohustust täitnud kolmandik liikmesriikidest ning isegi praegu ei ole ülevõtmismeetmetest teatanud neli liikmesriiki; seega leiab komisjon, et tal ei ole võimalik avaldada 2007. aasta märtsiks ette nähtud aruannet direktiivi rakendamise kohta (iga kahe aasta järel kavandatud aruandluse raames);
2.
Teine probleem on pidev ebakindlus ning asjaolu, et praeguseks ei ole direktiivi kohaldamisalasse ikka veel kaasatud füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevaid sõidukijuhte, kuigi parlament seda nõudis ning kuigi ta saavutas pärast vaevarikast lepitusmenetlust nõukoguga selle suhtes positiivse otsuse.
Komisjon avaldas 23. mail 2007 talle kohuseks pandud aruande direktiivi 2002/15/EÜ reguleerimisalast füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevate sõidukijuhtide väljajätmise tagajärgede kohta (KOM(2007)266), milles ta oleks pidanud selgitama esitatavate õigusakti ettepanekute kohaldamisala, et FIEdest sõidukijuhtide kaasamine 23. märtsil 2009 oleks ka tegelikult teostatav, nagu on ette nähtud eespool nimetatud direktiivi artikli 2 lõikes 1.
Komisjon aga märgib oma aruandes kokkuvõtteks, et tal ei ole võimalik veel kavandatud ettepanekut esitada, kuna teemat tuleb muude tegurite, sealhulgas sõidu- ja puhkeaegu käsitleva uue määruse (EÜ) nr 561/2006, seisukohast põhjalikumalt analüüsida.
Aruannet lugedes saab paljudele selgeks, et komisjon ei pooldagi enam nii innukalt kui varem FIEdest sõidukijuhtide kaasamist ning et majanduslikud argumendid on kaalunud üles sotsiaalsed argumendid ja on nendega isegi vastuolus.
21. juunil ja 29. oktoobril 2007 edastas tööhõive- ja sotsiaalkomisjoni eesistuja Jan Andersson oma komisjoni nimel Euroopa Komisjoni liikmele Vladimír Špidlale ja komisjoni asepresidendile Jacques Barrot'le ametliku teate, milles väljendas oma rõõmu selle üle, et komisjon peab tööaja vähendamist terves asjaomases sektoris, sealhulgas FIEde hulgas, positiivseks mõjuriks liiklusohutusele.
Ta lõpetas teate meeldetuletusega, et oluline on säilitada õigusakti kooskõla sõidu- ja puhkeaja määrusega, vältida sektori killustatust töötajate ümberregistreerumise tõttu füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevateks sõidukijuhtideks (nn vale-FIEdeks), ning tagada direktiivi kohaldamisega kogu autovedude sektori suhtes õiglane konkurents.
Jacques Barrot märkis oma vastuses, et olemasolev uuring ei sisalda lõplikku järeldust FIEde kaasamise või väljajätmise kohta, mis sunnib süvendama mõttetööd.
Seega viidi läbi mõjuhinnang kolme võimaliku stsenaariumi kohta:
a. säilitada direktiiv praegusel kujul, mis toob kaasa FIEde täieliku ja automaatse kaasamise kohaldamisalasse alates 23. märtsist 299;
b. täiendada direktiivi sätetega, millega kaasatakse selle kohaldamisalasse nn vale-FIEd, jättes endiselt välja tavamõistes FIEd;
c; laiendada direktiivi kohaldamisala kõikidele FIEdele, välja arvatud vaid riigisiseseid sõite tegevad FIEd.
Vaadates kulunud aega, on ülioluline, et parlament avaldaks oma arvamust kahetise eesmärgiga: esiteks, et enne praeguse koosseisu lõppu saaks direktiivist kogu Euroopas reaalsus ning et tuletada komisjonile meelde, et parlament on kaitsnud väsimatult kõikide sektori töötajate kaasamist tööaja korraldust käsitlevatesse õigusaktidesse, mis on ainuvõimalik lahendus, et tagada üheaegselt ja tõhusalt:
– ohutu liiklus,
– sõidukijuhtide tervis ja ohutus,
– õiglane konkurents sektoris ning Euroopa Majanduspiirkonnas.
1.7.2008
transpordi- ja turismikomisjoni arvamus
tööhõive- ja sotsiaalkomisjonile
autovedusid käsitlevate sotsiaalõigusnormide rakendamise kohta
( 2008/2062(INI) )
Arvamuse koostaja:
Helmuth Markov
ETTEPANEKUD
Transpordi- ja turismikomisjon palub vastutaval tööhõive- ja sotsiaalkomisjonil lisada oma resolutsiooni ettepanekusse järgmised ettepanekud:
A. arvestades, et mõned liikmesriigid ei edastanud nõukogu 20. detsembri 1985. aasta määrusega autovedusid käsitlevate sotsiaalõigusnormide ühtlustamise kohta, (EMÜ) nr 3820/85
EÜT L 370, 31.12.1985, lk 1. , kehtestatud kohustuslikke andmeid ajavahemikul 2003–2004 läbi viidud kontrollide ja täitetoimingute kohta õigeaegselt, nii et komisjoni aruanne selle määruse rakendamise kohta nimetatud ajavahemikul ( KOM(2007)0622 ) esitati pooleteiseaastase hilinemisega;
B. arvestades, et järgmine kaheaastane aruanne peab sisaldama andmeid Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/15/EÜ (autovedude alase liikuva tegevusega hõivatud isikute tööaja korralduse kohta)
EÜT L 80, 23.3.2002, lk 35. rakendamise kohta;
C. arvestades, et viis liikmesriiki (Belgia, Saksamaa, Prantsusmaa, Luksemburg ja Austria) suurendasid ajavahemikul 2003–2004 kontrollitud tööpäevade arvu, samal ajal kui teistes liikmesriikides kontrollitud tööpäevade arv vähenes, jäädes Portugalis ja Rootsis alla ettenähtud miinimumi;
D. arvestades, et tuvastatud rikkumiste keskmine üldarv jäi samale tasemele, kuid dokumenteeritud rikkumiste üldarv on mõnes liikmesriigis kohati märkimisväärselt suurenenud, kusjuures üldiselt suurenes rikkumiste arv vahe- ja puhkeaegade osas, samal ajal kui sõiduaegade osas see vähenes,
1. avaldab kahetsust määruse (EMÜ) nr 3820/85 ikka veel väga erineva kohaldamise ja rakendamise üle; märgib, et liikmesriigid peavad tegema jõupingutusi, et tagada täiustatud sotsiaalõigusnormide tõhus ja ühtne rakendamine;
2. tunneb muret, et rikkumiste keskmine näitaja on püsivalt kõrge, eelkõige just reisijateveol, ning ootab liikmesriikidelt eeskirjade paremat rakendamist; kutsub liikmesriike üles läbi viima ühiseid algatusi teabe- ja töötajate vahetuse edendamiseks ning kooskõlastatud kontrolle;
3. kutsub komisjoni üles läbi vaatama iga liikmesriigi liikluskontrolli korda ning edastama parlamendile sellekohase aruande; kui tuvastatakse kontrollimenetlused, mis piiravad kaupade või isikute vaba liikumist, kutsub komisjoni üles läbi vaatama kehtivad õigusaktid ning esitama ettepaneku muudatusteks, et tagada liikluskontrolli ühtne kord;
4. kutsub liikmesriike ja komisjoni üles esitama teavet ja sellele tuginevalt rakendamisaruandeid tunduvalt kiiremini, et rakendamise analüüsist tuleneda võivaid vajalikke õiguslikke muudatusi oleks võimalik ilma täiendava viivituseta sisse viia;
5. leiab, et need arvud kinnitavad taas tema seisukohta, et õigusaktide kohandamine oli tungivalt vajalik; on 2006. aasta mais jõustunud direktiivi 2006/22/EÜ
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2006/22/EÜ, 15. märts 2006, mis käsitleb nõukogu määruste (EMÜ) nr 3820/85 ja (EMÜ) nr 3821/85 rakendamise miinimumtingimusi seoses autovedudega seotud sotsiaalõigusnormidega ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 102/35/EMÜ. ja 2007. aasta aprillis jõustunud määruse (EÜ) nr 561/2006
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2006. aasta määrus (EÜ) nr 561/2006, mis käsitleb teatavate autovedusid käsitlevate sotsiaalõigusnormide ühtlustamist (ELT L 102, 11.4.2006, lk 1). valguses seetõttu kindel, et eeskirju hakatakse rakendama rangemalt ja ühtselt;
6. kutsub komisjoni üles määruses (EÜ) nr 561/2006 sätestatud komiteemenetluse kohaselt esildama 2008. aasta oktoobriks suunised rikkumiste ühtse määratlemise ja liigitamise kohta;
7. arvustab direktiivi 2002/15/EÜ, mis oleks tulnud siseriiklikku õigusesse üle võtta 23. märtsiks 2005, rakendamise ja jõustamise venimist; nõuab füüsilisest isikust ettevõtjatele tehtava ajutise erandi tühistamist alates 2009. aastast, nagu ette nähtud, ja et maksimaalne tööaeg kahe nädala jooksul oleks 100 tundi;
8. kutsub komisjoni ja liikmesriike üles võtma vajalikke meetmeid, et tagada piisavad investeeringud maanteevedude infrastruktuuri arengusse; peab selles kontekstis esmatähtsaks ohutute parkimisrajatiste ehitamist;
9. nõuab, et komisjon vaataks tõhususe ja lihtsustamise seisukohalt läbi haldusnõuded;
10. kutsub komisjoni üles võtma meetmeid jõustamise ja järelevalve tagamiseks;
PARLAMENDIKOMISJONIS TOIMUNUD LÕPPHÄÄLETUSE TULEMUS
Vastuvõtmise kuupäev
24.6.2008
Lõpphääletuse tulemused
+:
–:
0:
39
2
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
Inés Ayala Sender, Etelka Barsi-Pataky, Paolo Costa, Michael Cramer, Luis de Grandes Pascual, Arūnas Degutis, Christine De Veyrac, Petr Duchoň, Saïd El Khadraoui, Robert Evans, Francesco Ferrari, Brigitte Fouré, Mathieu Grosch, Georg Jarzembowski, Timothy Kirkhope, Dieter-Lebrecht Koch, Jaromír Kohlíček, Bogusław Liberadzki, Eva Lichtenberger, Seán Ó Neachtain, Josu Ortuondo Larrea, Paweł Bartłomiej Piskorski, Reinhard Rack, Brian Simpson, Renate Sommer, Dirk Sterckx, Silvia-Adriana Ţicău, Yannick Vaugrenard
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed
Margrete Auken, Philip Bradbourn, Lily Jacobs, Elisabeth Jeggle, Maria Eleni Koppa, Helmuth Markov, Rosa Miguélez Ramos, Vural Öger, Marie Panayotopoulos-Cassiotou
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed (kodukorra art 178 lg 2)
Ioannis Gklavakis, Helmut Kuhne, Maria Petre, Eoin Ryan
PARLAMENDIKOMISJONIS TOIMUNUD LÕPPHÄÄLETUSE TULEMUS
Vastuvõtmise kuupäev
10.9.2008
Lõpphääletuse tulemused
+:
–:
0:
29
16
1
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
Jan Andersson, Edit Bauer, Iles Braghetto, Philip Bushill-Matthews, Milan Cabrnoch, Alejandro Cercas, Ole Christensen, Derek Roland Clark, Jean Louis Cottigny, Jan Cremers, Proinsias De Rossa, Harald Ettl, Richard Falbr, Carlo Fatuzzo, Ilda Figueiredo, Roger Helmer, Stephen Hughes, Karin Jöns, Ona Juknevičienė, Jean Lambert, Bernard Lehideux, Elizabeth Lynne, Thomas Mann, Maria Matsouka, Mary Lou McDonald, Elisabeth Morin, Juan Andrés Naranjo Escobar, Csaba Őry, Siiri Oviir, Pier Antonio Panzeri, Rovana Plumb, Jacek Protasiewicz, Elisabeth Schroedter, José Albino Silva Peneda, Jean Spautz, Gabriele Stauner, Ewa Tomaszewska, Anne Van Lancker, Gabriele Zimmer
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed
Petru Filip, Donata Gottardi, Rumiana Jeleva, Sepp Kusstatscher, Claude Moraes, Roberto Musacchio, Csaba Sógor
