P6_TA(2007)0194
Kaasotsustamismenetluse praktiline kord
A6-0142/2007
Euroopa Parlamendi 22. mai 2007. aasta otsus kaasotsustamismenetluse praktilist korda käsitleva ühise deklaratsiooni kohta ( 2005/2125(ACI) )
Euroopa Parlament,
–
võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklit 251;
–
võttes arvesse oma 5. mai 1999. aasta resolutsiooni uue kaasotsustamismenetluse praktilist korda käsitleva ühise deklaratsiooni kohta EÜT C 279, 1.10.1999, lk 229.
;
–
võttes arvesse 8. märtsi 2007. aasta esimeeste konverentsi otsust;
–
võttes arvesse kaasotsustamismenetluse praktilist korda käsitleva muudetud ühise deklaratsiooni eelnõu (edaspidi "muudetud deklaratsioon");
–
võttes arvesse kodukorra artikli 120 lõiget 1 ja VI lisa XVIII osa punkti 4;
–
võttes arvesse põhiseaduskomisjoni raportit ( A6-0142/2007 ),
A.
arvestades, et kaasotsustamismenetluse kohaldamisala pidev laiendamine suurendab selle tähtsust ELi õigusloomeprotsessis ning toob kaasa Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni institutsioonidevahelise suhete olemuse muutumise;
B.
arvestades, et Euroopa Parlament, nõukogu ja komisjon on püüdnud muuta ELi õigusloomet läbipaistvamaks, kooskõlastatumaks, tõhusamaks ja demokraatlikumaks;
C.
arvestades, et kuigi kaasotsustamismenetluse praktilist korda käsitlev 1999. aasta ühine deklaratsioon on oma väärtust tõestanud, on selle kohaldamisel aja jooksul toimunud tegelik areng osutanud teatavate elementide muutmise vajadusele;
D.
arvestades, et Euroopa Liidu järkjärgulised laienemised on loonud väljakutseid, mis mõjutavad menetluste ratsionaliseerimist ja ressursside optimeerimist;
E.
arvestades, et muudetud deklaratsioon vastab nendele ootustele ning võimaldab tulevasel institutsioonidevahelisel koostööl areneda konstruktiivselt ja paindlikult;
F.
arvestades, et institutsioonidevahelistel kokkulepetel ja raamkokkulepetel on tähtsad tagajärjed, ning arvestades, et seetõttu on oluline koguda kõik olemasolevad kokkulepped kokku ja avaldada need Euroopa Parlamendi kodukorra lisana, et hõlbustada neile juurdepääsu ja tagada läbipaistvus,
1.
kinnitab veel kord oma kohustumist läbipaistvuse, vastutuse ja tõhususe põhimõtetele ning vajadust lihtsustada ELi õigusloomeprotsessi, järgides samal ajal Euroopa Liidu õiguskorda;
2.
tervitab muudetud deklaratsiooni, mis täiustab nii 1999. aasta deklaratsiooni ülesehitust kui ka sisu, lisades mitmeid tähtsaid sätteid, mis viivad dokumendi kooskõlla olemasolevate parimate tavadega ning mille eesmärk on tugevdada kolme institutsiooni vahelist koostööd, et parandada ELi õigusaktide tõhusust ja kvaliteeti;
3.
avaldab soovi, et Euroopa Parlament võtaks vastu tegevusjuhendi, millega ühtlustatakse parlamendikomisjonide tavad kolmepoolsetel kohtumistel, kehtestades teatavad eeskirjad, mis puudutavad parlamendidelegatsioonide koosseise ja nende tööga seotud konfidentsiaalsusnõudeid;
4.
tervitab eriti järgmiseid muudetud deklaratsioonis sisalduvaid täiustusi:
a)
uued sätted, mis käsitlevad nõukogu eesistujariigi esindajate osalemist parlamendikomisjonide koosolekutel ja taotlusi anda teavet nõukogu seisukoha kohta, mis moodustavad üheskoos sammu eesmärgi suunas täiustada kahe õigusloomepädeva institutsiooni vahelist dialoogi;
b)
tunnustatakse tava viimistleda institutsioonide vahel mitteametlikel läbirääkimistel saavutatud kokkulepped kirjade vahetamise teel;
c)
kinnitatakse põhimõtet, et keelelis-õigusliku läbivaatamise osas teevad Euroopa Parlamendi ja nõukogu teenistused võrdsel alusel koostööd;
d)
kokkulepe korraldada võimaluse korral oluliste vastuvõetud tekstide allkirjastamine ühisel tseremoonial meedia juuresolekul, samuti anda välja ühiseid pressiteateid ja korraldada ühiseid pressikonverentse, et teatada töö edukast tulemusest;
5.
on veendunud, et muudetud deklaratsioon suurendab veelgi vastavalt kaasotsustamismenetlusele tehtava õigusloometöö läbipaistvust ja avalikku vastutust;
6.
kiidab heaks käesolevale otsusele lisatud muudetud deklaratsiooni ja otsustab lisada muudetud deklaratsiooni kodukorrale; nõuab muudetud deklaratsiooni avaldamist Euroopa Liidu Teatajas;
7.
teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev otsus ja selle lisa nõukogule ning komisjonile.
LISA
EUROOPA PARLAMENT NÕUKOGU KOMISJON
KAASOTSUSTAMISMENETLUSE PRAKTILIST KORDA KÄSITLEV ÜHINE DEKLARATSIOON (EÜ ASUTAMISLEPINGU ARTIKKEL 251)
ÜLDPÕHIMÕTTED
1.
Euroopa Parlament, nõukogu ja komisjon (edaspidi koos "institutsioonid") märgivad, et praegune tava, mis hõlmab kõnelusi nõukogu eesistujariigi, komisjoni ja Euroopa Parlamendi asjaomaste komisjonide esimeeste ja/või raportööride ning lepituskomitee kaasesimeeste vahel, on osutunud tõhusaks.
2.
Institutsioonid kinnitavad, et seda tava, mis on välja kujunenud kaasotsustamismenetluse kõikidel etappidel, tuleks ka edaspidi ergutada.
Institutsioonid kohustuvad oma töömeetodid läbi vaatama, et kasutada veelgi tulemuslikumalt ära kaasotsustamismenetluse kõiki võimalusi, nagu on sätestatud EÜ asutamislepingus.
3.
Käesolevas ühises deklaratsioonis selgitatakse neid töömeetodeid ja nende järgimise praktilist korda.
Deklaratsioon täiendab institutsioonidevahelist kokkulepet parema õigusloome kohta ELT C 321, 31.12.2003, lk 1.
ja eelkõige selle kaasotsustamismenetlust käsitlevaid sätteid.
Institutsioonid kohustuvad selliseid kohustusi täiel määral järgima kooskõlas läbipaistvuse, vastutuse ja tõhususe põhimõtetega.
Erilist tähelepanu peaksid institutsioonid sealjuures pöörama õigusaktide lihtsustamist käsitlevate ettepanekute osas tehtavatele edusammudele, järgides samas ühenduse õigustikku.
4.
Institutsioonid teevad kogu menetluse vältel heas usus koostööd, et oma seisukohti nii palju kui võimalik kooskõlastada ja rajada sellega teed kõnealuse õigusakti vastuvõtmiseks võimaluse korral menetluse varajases etapis.
5.
Seda eesmärki silmas pidades teevad institutsioonid asjakohaste institutsioonidevaheliste kontaktide abil koostööd, et jälgida töö edenemist ja analüüsida lähenemise astet kaasotsustamismenetluse kõikides etappides.
6.
Institutsioonid kohustuvad kooskõlas oma sisemise töökorraldusega vahetama regulaarselt teavet kaasotsustamismenetluses olevaid ettepanekuid puudutavate edusammude kohta.
Institutsioonid tagavad nii palju kui võimalik oma töökavade kooskõlastamise, et võimaldada menetluste läbiviimist ühtsel ja kooskõlastatud viisil.
Seetõttu püüavad nad koostada õigusaktide eri ettepanekute lõpliku vastuvõtmiseni viivate etappide soovitusliku ajakava, järgides samas täiel määral otsustamisprotsessi poliitilist iseloomu.
7.
Kaasotsustamise raames toimub institutsioonidevaheline koostöö sageli kolmepoolsete kohtumiste vormis (nn trialoogid).
See süsteem on näidanud oma elujõulisust ja paindlikkust, suurendades märkimisväärselt kokkuleppe saavutamise võimalusi esimese ja teise lugemise etapil, samuti aidates kaasa lepituskomitee töö ettevalmistamisele.
8.
Sellised kolmepoolsed kohtumised toimuvad harilikult mitteametlikus vormis.
Neid võib korraldada menetluse kõikidel etappidel ja erineval esindatuse tasemel, sõltuvalt kavandatava arutelu olemusest.
Iga institutsioon määrab kooskõlas oma sisemise töökorraga kohtumisel osalejad, määratleb oma läbirääkimismandaadi ja teavitab õigeaegselt teisi institutsioone kohtumiste korrast.
9.
Võimaluse korral edastatakse kõik järgneval kohtumisel arutatavate kompromisstekstide eelnõud eelnevalt kõigile osalejatele.
Läbipaistvuse suurendamiseks antakse Euroopa Parlamendis või nõukogus toimuvatest kolmepoolsetest kohtumistest teada sobival viisil.
10.
Nõukogu eesistuja püüab osaleda parlamendikomisjonide koosolekutel.
Eesistuja kaalub hoolikalt mistahes taotlusi edastada vajadusel teavet nõukogu seisukoha kohta.
ESIMENE LUGEMINE
11.
Institutsioonid teevad heas usus koostööd oma seisukohtade lähendamisel võimalikult suurel määral, et õigusaktid saaks võimaluse korral vastu võtta esimesel lugemisel.
Kokkulepe Euroopa Parlamendi esimese lugemise etapil
12.
Seatakse sisse asjakohased kontaktid, et hõlbustada menetluste läbiviimist esimesel lugemisel.
13.
Komisjon aitab sellistele kontaktidele kaasa ning kasutab konstruktiivselt oma algatusõigust, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu seisukohti lähendada, võttes arvesse institutsioonidevahelist tasakaalu ja talle asutamislepinguga antud ülesandeid.
14.
Kui mitteametlikel kolmepoolsetel läbirääkimistel jõutakse kokkuleppele, edastab COREPERi esimees asjaomase parlamendikomisjoni esimehele kirja teel üksikasjad kokkuleppe sisu kohta komisjoni ettepaneku muudatusettepanekute kujul.
Kirjas märgitakse nõukogu valmisolekut nõustuda sellise tulemusega pärast keelelis-õiguslikku kontrolli, kui Euroopa Parlamendi täiskogu selle hääletusel kinnitab.
Kirja koopia edastatakse komisjonile.
15.
Kui küsimuse menetlemisega jõutakse ilmselt esimesel lugemisel lõpule, tuleks kokkuleppe sõlmimise kavatsusest teatada nii vara kui võimalik.
Kokkulepe nõukogu ühise seisukoha etapil
16.
Kui Euroopa Parlamendi esimesel lugemisel kokkuleppele ei jõuta, võib kontakte jätkata, et saavutada kokkulepe ühise seisukoha etapil.
17.
Komisjon aitab sellistele kontaktidele kaasa ning kasutab konstruktiivselt oma algatusõigust, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu seisukohti lähendada, võttes arvesse institutsioonidevahelist tasakaalu ja talle asutamislepinguga antud ülesandeid.
18.
Kui sellel etapil jõutakse kokkuleppele, märgib asjaomase parlamendikomisjoni esimees kirjas COREPERi esimehele oma soovitust täiskogule nõukogu ühine seisukoht pärast selle kinnitamist nõukogus ning keelelis-õiguslikku kontrolli muudatusteta vastu võtta.
Kirja koopia edastatakse komisjonile.
TEINE LUGEMINE
19.
Nõukogu selgitab õigusakti vastuvõtmise põhjendustes võimalikult selgelt põhjusi, millest tulenevalt on ta ühise seisukoha vastu võtnud.
Euroopa Parlament võtab oma teisel lugemisel neid põhjusi ning komisjoni arvamust võimalikult suurel määral arvesse.
20.
Enne ühise seisukoha edastamist püüab nõukogu Euroopa Parlamendi ja komisjoniga konsulteerides välja selgitada selle edastamise kuupäeva, et tagada õigusloomemenetluse maksimaalne tõhusus teisel lugemisel.
Kokkulepe Euroopa Parlamendi teise lugemise etapil
21.
Asjakohaseid kontakte jätkatakse niipea, kui nõukogu ühine seisukoht on Euroopa Parlamendile edastatud, et saavutada poolte seisukohtade parem mõistmine ja viia sellega õigusloomemenetlus võimalikult kiiresti lõpule.
22.
Komisjon aitab sellistele kontaktidele kaasa ning esitab oma arvamuse eesmärgiga Euroopa Parlamendi ja nõukogu seisukohti lähendada, võttes arvesse institutsioonidevahelist tasakaalu ja talle asutamislepinguga antud ülesandeid.
23.
Kui mitteametlikel kolmepoolsetel läbirääkimistel jõutakse kokkuleppele, edastab COREPERi esimees asjaomase parlamendikomisjoni esimehele kirja teel üksikasjad kokkuleppe sisu kohta nõukogu ühise seisukoha muudatusettepanekute kujul.
Kirjas märgitakse nõukogu valmisolekut nõustuda sellise tulemusega pärast keelelis-õiguslikku kontrolli, kui Euroopa Parlamendi täiskogu selle hääletusel kinnitab.
Kirja koopia edastatakse komisjonile.
LEPITUS
24.
Kui selgub, et nõukogul ei ole võimalik kõikide Euroopa Parlamendi teise lugemise muudatusettepanekutega nõustuda ja kui nõukogu on valmis esitama oma seisukoha, korraldatakse kolmas kolmepoolne kohtumine.
Iga institutsioon määrab kooskõlas oma sisemise töökorraga kohtumisel osalejad ja määratleb oma läbirääkimismandaadi.
Komisjon teatab mõlemale delegatsioonile võimalikult varajasel etapil oma kavatsustest seoses oma arvamusega Euroopa Parlamendi teise lugemise muudatusettepanekute kohta.
25.
Kolmepoolsed kohtumised toimuvad kogu lepitusmenetluse kestel eesmärgiga leida lahendused lahtistele küsimustele ja valmistada ette pinnast lepituskomitees kokkuleppele jõudmiseks.
Kolmepoolsete kohtumiste tulemusi arutatakse institutsioonide koosolekutel, kus need ka võimaluse korral heaks kiidetakse.
26.
Lepituskomitee kutsub kokku nõukogu eesistuja kokkuleppel Euroopa Parlamendi presidendiga ning võttes arvesse asutamislepingu sätteid.
27.
Komisjon osaleb lepitusmenetluses ja teeb kõik vajalikud algatused selleks, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu seisukohti lähendada.
Selliste algatuste seas võivad olla kompromisstekstide eelnõud, milles kajastuvad Euroopa Parlamendi ja nõukogu seisukohad, võttes arvesse komisjonile asutamislepinguga antud ülesandeid.
28.
Lepituskomiteed juhivad ühiselt Euroopa Parlamendi president ja nõukogu eesistuja.
Lepituskomitee koosolekuid juhatavad kaasesimehed kordamööda.
29.
Lepituskomitee koosolekute toimumisajad ja päevakorra määravad kindlaks kaasesimehed ühiselt, eesmärgiga tagada lepituskomitee tulemuslik töö kogu lepitusmenetluse vältel.
Komisjoniga konsulteeritakse selleks ettenähtud ajal.
Euroopa Parlament ja nõukogu määravad lepitusmenetluse sobivad toimumiskuupäevad ning teavitavad nendest komisjoni.
30.
Kaasesimehed võivad lepituskomitee mistahes koosoleku päevakorda võtta mitu eelnõu.
Lisaks peamistele teemadele (nn B-punktid), mille osas ei ole veel kokkuleppele jõutud, võib lepitusmenetluse avada ja/või ilma aruteluta sulgeda muudel teemadel (nn A-punktid).
31.
Pidades kinni asutamislepingus sätestatud ajalistest piirangutest, võtavad Euroopa Parlament ja nõukogu võimalikult suurel määral arvesse ajakava planeerimisega seotud nõudeid, eelkõige nõudeid, mis tulenevad vaheaegadest institutsioonide tegevuses ja Euroopa Parlamendi valimistest.
Igal juhul peab tegevuse vaheaeg olema võimalikult lühiajaline.
32.
Lepituskomitee koguneb vaheldumisi Euroopa Parlamendi ja nõukogu ruumides, et tagada võimaluste, sealhulgas tõlkevõimaluste kasutamise võrdne jaotus.
33.
Lepituskomiteele tehakse kättesaadavaks komisjoni ettepanek, nõukogu ühine seisukoht ja komisjoni arvamus selle kohta, Euroopa Parlamendi muudatusettepanekud ja komisjoni arvamus nende kohta ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu delegatsioonide ühine töödokument.
Töödokument peaks võimaldama kasutajatel kaalul olevaid küsimusi hõlpsasti kindlaks teha ja nendele selgelt viidata.
Üldjuhul esitab komisjon oma arvamuse kolme nädala jooksul pärast Euroopa Parlamendi hääletustulemuse ametlikku kättesaamist ja hiljemalt lepitusmenetluse alguseks.
34.
Kaasesimehed võivad esitada tekste lepituskomiteele heakskiitmiseks.
35.
Kokkulepe ühise teksti osas koostatakse lepituskomitee koosolekul või selle järel kaasesimeeste vahelise kirjade vahetamise teel.
Kirjade koopiad edastatakse komisjonile.
36.
Kui lepituskomitee saavutab ühise teksti osas kokkuleppe, esitatakse see pärast õiguslikku ja keelelist viimistlemist kaasesimeestele ametlikuks heakskiitmiseks.
Erandjuhtudel võib tähtaegadest kinnipidamiseks esitada kaasesimeestele heakskiitmiseks ühise teksti eelnõu.
37.
Kaasesimehed edastavad heakskiidetud teksti Euroopa Parlamendi presidendile ja nõukogu eesistujale ühiselt allkirjastatud kirja teel.
Kui lepituskomitee ei suuda ühise teksti osas kokkuleppele jõuda, teavitavad kaasesimehed Euroopa Parlamendi presidenti ja nõukogu eesistujat sellest ühiselt allkirjastatud kirja teel.
Selliseid kirju käsitletakse ametlike teadetena.
Nende kirjade koopiad edastatakse teavitamise eesmärgil komisjonile.
Lepitusmenetluse vältel kasutatud töödokumentidega on pärast menetluse lõppemist võimalik tutvuda iga institutsiooni dokumendiregistris.
38.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu peasekretariaadid tegutsevad ühiselt lepituskomitee sekretariaadina koostöös komisjoni peasekretariaadiga.
ÜLDSÄTTED
39.
Kui Euroopa Parlament või nõukogu peab vajalikuks laiendada asutamislepingu artiklis 251 sätestatud tähtaegu, teavitab ta sellest vastavalt teise institutsiooni presidenti või eesistujat ja komisjoni.
40.
Kui esimesel või teisel lugemisel või lepitusmenetluse käigus jõutakse kokkuleppele, viimistlevad kokkulepitud teksti Euroopa Parlamendi ja nõukogu keelelis-õiguslikud teenistused, tegutsedes tihedas koostöös ja vastastikusel kokkuleppel.
41.
Mistahes kokkulepitud teksti ei tehta muudatusi ilma Euroopa Parlamendi ja nõukogu selgesõnalise kokkuleppeta asjakohasel tasemel.
42.
Teksti viimistlemisel võetakse arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu erinevaid menetlusi, pidades eelkõige silmas institutsioonisiseste menetluste tähtaegu.
Institutsioonid kohustuvad mitte kasutama õigusaktide keelelis-õiguslikuks viimistlemiseks ette nähtud aega arutelu taasalustamiseks sisuliste küsimuste üle.
43.
Euroopa Parlament ja nõukogu lepivad kokku nende institutsioonide poolt ühiselt ettevalmistatud tekstide ühise esitusviisi osas.
44.
Institutsioonid kohustuvad kaasotsustamismenetlusel vastu võetavates õigusaktides kasutama nii palju kui võimalik vastastikuselt vastuvõetavaid standardsätteid, eriti rakendamisvolituste kasutamise (kooskõlas nn komiteemenetluse otsusega Nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsus 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused (EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23).
Otsust on muudetud otsusega 2006/512/EÜ (ELT L 200, 27.7.2006, lk 11).
), õigusaktide jõustumise, ülevõtmise ja kohaldamise ning komisjoni algatusõiguse järgimise osas.
45.
Institutsioonid püüavad korraldada ühise pressikonverentsi, et teatada esimesel või teisel lugemisel või lepitusmenetluse käigus saavutatud õigusloomeprotsessi edukast tulemusest.
Samuti püüavad nad välja anda ühiseid pressiteateid.
46.
Pärast Euroopa Parlamendi ja nõukogu poolt kaasotsustamismenetluse teel õigusakti vastuvõtmist esitatakse tekst allkirjastamiseks Euroopa Parlamendi presidendile ja nõukogu eesistujale ning nende institutsioonide peasekretäridele.
47.
Euroopa Parlamendi presidendile ja nõukogu eesistujale esitatakse tekst allkirjastamiseks nende vastavas keeles ning võimaluse korral allkirjastavad nad teksti ühisel tseremoonial, mis korraldatakse igakuiselt oluliste õigusaktide allkirjastamiseks meedia juuresolekul.
48.
Ühiselt allkirjastatud tekst edastatakse avaldamiseks Euroopa Liidu Teatajas.
Avaldamine toimub harilikult kahe kuu jooksul pärast õigusakti vastuvõtmist Euroopa Parlamendi ja nõukogu poolt.
49.
Kui üks institutsioon avastab tekstis (või mõnes keeleversioonis) kirja- või ilmse vea, teavitab ta sellest viivitamata teisi institutsioone.
Kui viga puudutab Euroopa Parlamendi või nõukogu poolt veel vastu võtmata õigusakti, valmistavad Euroopa Parlamendi ja nõukogu keelelis-õiguslikud teenistused tihedas omavahelises koostöös ette vajaliku paranduse.
Kui viga puudutab õigusakti, mille üks või mõlemad nendest institutsioonidest on juba vastu võtnud ning sõltumata sellest, kas see on juba avaldatud või mitte, võtavad Euroopa Parlament ja nõukogu ühisel kokkuleppel vastu paranduse, mis koostatakse vastavalt kummagi institutsiooni asjakohasele menetlusele.
