A6-0356/2008
17.9.2008
RAPORT
Valitsemistavad ja partnerlussuhted riiklikul ja piirkondlikul tasandil ning regionaalpoliitika projektide lähtepunktid
(2008/2064(INI))
Regionaalarengukomisjon
Raportöör:
Jean Marie Beaupuy
PE 409.539v02-00
SISUKORD
EUROOPA PARLAMENDI RESOLUTSIOONI ETTEPANEK................................................3
SELETUSKIRI..........................................................................................................................10
eelarvekontrollikomisjonI ARVAMUS.................................................................14
PARLAMENDIKOMISJONIS TOIMUNUD LÕPPHÄÄLETUSE TULEMUS.......................17
EUROOPA PARLAMENDI RESOLUTSIOONI ETTEPANEK
valitsemistavade ja partnerlussuhete kohta riiklikul ja piirkondlikul tasandil ning regionaalpoliitika projektide lähtepunktide kohta
( 2008/2064(INI) )
Euroopa Parlament ,
– võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eelkõige selle artikleid 158 ja 159;
– võttes arvesse Euroopa Liidu toimimislepingut, eelkõige selle artiklit 15;
– võttes arvesse nõukogu 11. juuli 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1083/2006, millega nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi ja Ühtekuuluvusfondi kohta
ELT L 210, 31.7.2006, lk 25. (edaspidi „struktuurifondide määrus”), eelkõige selle artiklit 11 pealkirjaga "Partnerlus";
– võttes arvesse Euroopa Liidu territoriaalset tegevuskava, Leipzigi säästva linnaarengu hartat ning Euroopa Liidu territoriaalse tegevuskava esimest rakenduskava;
– võttes arvesse struktuuri- ja ühtekuuluvuspoliitika osakonna uurimust pealkirjaga "Valitsemistavad ja partnerlussuhted regionaalpoliitikas";
– võttes arvesse Regioonide Komitee (COTER-...) ning Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust valitsemistavade ja partnerlussuhete kohta (CESE 1177/2008);
– võttes arvesse Majandus- ja Sotsiaalkomitee ettevalmistavat arvamust „Tasakaalustatud areng linnakeskkonnas: kitsaskohad ja võimalused” (CESE 737/2008);
– võttes arvesse komisjoni praktilist juhendit teaduse, arendustegevuse ja innovatsiooni rahastamise kohta Euroopa Liidu vahenditest;
– võttes arvesse Euroopa linnade vahel kogemuste vahetamiseks loodud programmi URBACT teist etappi (2007-2013), eelkõige selle nelja valitsemistavadega seotud teemavõrgustikku;
– võttes arvesse kodukorra artiklit 45;
– võttes arvesse regionaalarengukomisjoni raportit ja eelarvekontrollikomisjoni arvamust ( A6-0356/2008 ),
A. arvestades, et Euroopa riikliku ja piirkondliku tasandi poliitikasuundades keskendutakse kodanike huvidele ja heaolule; arvestades, et valitsemisviiside ja partnerlussuhete täiustamine erinevate valitsusasutuste vahelise koordineerimise ja koostöö taseme parandamiseks toob kasu kõigile Euroopa kodanikele;
B. arvestades, et praktilisi lahendusi, mida kodanikud avalike teenuste vallas vajavad (ühistransport, joogivesi, sotsiaalelamud, riiklik haridussüsteem), on võimalik saavutada ainult heade valitsemistavade teel kahes teineteist täiendavas süsteemis: esiteks institutsiooniline süsteem, mille abil näha ette volituste ja vahendite jagunemine riiklike, piirkondlike ja kohalike valitsusasutuste vahel; teiseks partnerlussüsteem, mis liidab kõiki kindla piirkonna avalikke ja eraasutusi, mis mingi küsimusega tegelevad;
C. arvestades, et rõhutada tuleks struktuurifondide määruses antud partnerluse määratlust, mille kohaselt peab iga liikmesriik korraldama "kooskõlas kehtivate riigisiseste eeskirjade ja tavadega partnerlussuhteid asutuste ja organitega, kelleks on järgmised:"
a) pädevad piirkondlikud, kohalikud ja linnade ametiasutused ning muud avalik-õiguslikud asutused;
b) majandus- ja sotsiaalpartnerid;
c) muud asjakohased organid, kes esindavad kodanikuühiskonda, keskkonnapartnereid või valitsusväliseid organisatsioone, ning meeste ja naiste võrdõiguslikkust edendavad organid;
D. arvestades, et partnerlussuhted, mis hõlmavad kõiki asjaomaseid kogukondi ja rühmi, võivad legitiimsuse suurendamise, läbipaistvuse tagamise ja vahendite parema ärakasutamise näol soodustada ühtekuuluvuspoliitika rakendamist ja anda sellele lisaväärtust, mistõttu tuleks partnerlust hinnata vastavalt tema sotsiaalsele ja kodanikuväärtusele;
E. arvestades, et eri partnerite võimalikult ulatuslik kaasamine rakenduskavade väljatöötamisse tagab selle, et dokumendis võetakse täielikult arvesse asjaomase territooriumi eripära ning pakutakse kõnealuse piirkonna vajadustele ja kitsaskohtadele kõige sobivamaid lahendusi;
F. arvestades, et Lissaboni tegevuskava ning Euroopa Liidu teadusuuringute ja innovatsioonipoliitika raames edendatavate strateegiate jaoks võivad osutuda kasulikuks lähedasemad partnerlussuhted ülikoolide ja kolmanda taseme või tehniliste haridusasutustega, samuti erasektori osalus;
G. arvestades, et sotsiaalne kapital on vabatahtliku tegevuse näol vaieldamatult seotud piirkonna majanduskasvuga ja kujutab endast tähtsat tegurit piirkondlike erinevuste vähendamisel;
H. arvestades, et struktuurifondide määruses osutatud partnerite laialdane osalus ja parem koostöö struktuurifondidest ja ühtekuuluvusfondist rahastatavate programmide ja projektide elluviimises osalejate vahel võimaldab tõhustada ühtekuuluvuspoliitikat ning suurendada selle võimendavat mõju;
I. arvestades, et tervikliku lähenemisviisi puhul ei tule üksnes arvestada paikkondade arengu majanduslike, sotsiaalsete ja keskkonnaaspektidega, vaid selle puhul tuleb kooskõlastada samuti asjaomaste osalejate huve, võttes arvesse territoriaalseid erinevusi, et võimaldada tegelemist kohaliku ja piirkondliku tasandi kitsaskohtadega;
J. arvestades, et paikkondade säästva arengu edendamiseks on hädavajalik avaliku sektori tegevuse koordineerimise parandamine kõikidel tasanditel ja õnnestunud valitsemisviiside rakendamine;
K. arvestades, et tervikliku lähenemisviisi vajalikkuses on jõutud kokkuleppele ning nüüd tuleb jõuda selle tegeliku elluviimiseni;
L. rõhutab, et struktuuripoliitika moodustas programmitöö perioodil 2000–2006 Euroopa Liidu eelarve suuruselt teise osa ning see on samuti väga oluline ELi poliitikavaldkond perioodil 2007–2013;
M. arvestades, et valitsusasutuste ning avaliku ja erasektori asutuste ja organisatsioonide läbipaistvuse suurendamine ja tõhusamaks muutmine ei pea toimuma juriidiliste volituste üleandmise ja uute tegevusvormide loomise teel, vaid pigem tõstes iga osapoole panust tõhusa koostöö abil;
N. arvestades, et tuleb kavandada piirkondlike ja kohalike valitsusasutuste osalemist võimalikult ühenduse õigusloomeprotsessi algetapis ja eelkõige järgmise ühtekuuluvuse õiguspakme üle käivate läbirääkimiste raames;
O. arvestades kasutuselevõetud asustus- ja tööhõiveüksuse mõistet, mille puhul võetakse kodanike põhiliste olmeküsimustega (transport, avalikud teenused, elukvaliteet, tööhõive ja kohalik majandustegevus, turvalisus jne) tegelemisel aluseks teatud põhitingimustele vastavad minimaalse suurusega paikkonnad;
P. arvestades, et valitsemist saab muuta tõhusamaks nõuetekohase ruumilise planeerimisega;
Q. arvestades, et valitsemise parandamiseks ja hõlbustamiseks on vajalik projektijuhtimise oskuste olemasolu ühtekuuluvuspoliitika elluviimises osalejatel;
R. arvestades, et vaja oleks ära kasutada uute õnnestunud valitsemis- ja partnerlusmeetodite rakendamisel saadud kogemusi, eriti selliseid, mida on Euroopa fondide programmide raames edukalt ellu viidud, näiteks LEADERi meetod ja üldine toetus (vastavalt struktuurifondide määruse artiklitele 42 ja 43),
S. arvestades, et tihedas koostöös piirkondlike ja kohalike valitsusasutustega kõikide poliitika kujundamise, elluviimise ja hindamise etappide jaoks välja töötatavad sobivad kommunikatsioonimehhanismid ja -strateegiad, mis võimaldavad teabe levikut kõikides ühiskonnarühmades, suurendaksid läbipaistvust ning soodustaksid üleüldist osalust ja omanikutunde tekkimist,
Valitsemistavad ja ühenduse fondid
1. kutsub liikmesriike ning piirkondlikke ja kohalikke valitsusasutusi üles kasutama täiel määral võimalusi, mida pakuvad ühenduse erinevad fondid (struktuurifondid, ühenduse teaduse ja arendustegevuse raamprogramm ja Maaelu Arendamise Euroopa Põllumajandusfond), mille eesmärk on edendada piirkondlikku ja linnaarengut ning võimaldada terviklikke rahastamisviise;
2. kutsub piirkondlikke ja kohalikke valitsusasutusi üles rakendama praegusel programmitööperioodil veelgi enam terviklikku lähenemisviisi;
3. teeb ettepaneku muuta terviklik lähenemisviis tulevase ühtekuuluvuspoliitika raames kohustuslikuks; on seisukohal, et selle põhimõtte rakendamiseks tuleb määrata kindlaks ajakava;
4. soovitab korraldada lihtsustamise ja tõhustamise eesmärgil uuringu erinevate ühenduse fondide liitmise võimalikkuse kohta 2013. aastal algava perioodi ühtekuuluvuspoliitika raames, kusjuures kõne alla tuleksid eelkõige Euroopa Regionaalarengufond, Euroopa Sotsiaalfond, Ühtekuuluvusfond ja Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfond;
5. märgib, et hea valitsemistava juurde kuuluvad läbipaistvus ja selged reeglid, mistõttu kutsub komisjoni ja liikmesriike üles uurima koostöös piirkondlike ja kohalike valitsusasutustega ja võimalikke abisaajate ettepanekuid nõuetekohaselt arvesse võttes kiiremas korras – vastavalt komisjoni kinnitatud ajakavale –, kuidas haldusmenetlusi lihtsustada ja arusaadavamaks muuta ning kuidas jagada volitusi ühtekuuluvuspoliitika ellurakendamisel, et vähendada asjaomaste isikute ja asutuste halduskoormust;
6. kutsub komisjoni üles julgustama kasutama struktuurifondide määruse artiklit 56, mille alusel on võimalk kasutada Euroopa Liidu kaasrahastatavates projektides mitterahalisi panuseid;
Valitsemistavad ja partnerlussuhted
7. kutsub komisjoni üles koostama ja Euroopa Parlamendile esitama kokkuvõtet partnerluspõhimõtte rakendamisest liikmesriikide poolt riiklike strateegiaraamistike ning rakenduskavade väljatöötamise käigus, märkides ära õnnestunud ja ebaõnnestunud valitsemistavade üksikasjad ja tehes eelkõige kindlaks, kas rakenduskavade koostamisel on arvesse võetud partnerite arvamusi ja ettepanekuid;
8. kutsub komisjoni üles koostama partnerluspõhimõtte elluviimise lihtsustamiseks kooskõlas struktuurifondide määruse artikliga 11 juhendit, milles esitatakse selle täpne määratlus ja hindamiskriteeriumid ning kehtestatakse (muu hulgas partnerite valikuks) mehhanismid, vahendid ja parimad tavad, järgides iga liikmesriigi asjaomast institutsioonilist raamistikku;
9. märgib, et tegusate partnerlussuhete jaoks on vaja piisava pädevuse ja vahenditega partnereid, ning palub haldusasutustel aidata nimetatud suutlikkust tõsta, esitades kooskõlas struktuurifondide määruse artikliga 11 partneritele õigeaegselt asutuste valduses oleva teabe ning andes neile partnerluspõhimõtte rakendamiseks tehnilise abina piisaval määral rahalist toetust, näiteks koolituste korraldamiseks, sotsiaalse kapitali loomiseks ja partnerlustegevuse professionaalsuse tõstmiseks;
10. avaldab kahetsust, et käesoleval programmitööperioodil ei ole partnerlussuhete loomiseks struktuurifondidest ette nähtud kindlat miinimumsummat; kutsub komisjoni ja nõukogu üles eraldama tulevikus partnerlussuhete loomiseks struktuurifondidest kindel summa;
11. märgib vabatahtliku töö olulist rolli partnerlussuhetes; kutsub komisjoni ning liikmesriike üles toetama ja soodustama väärtuslikku tööd, mida vabatahtlikud teevad nende põhimõtete edendamisel, ning rahva ja rohujuuretasandi organisatsioonide suuremat kaasamist mitmetasandilise partnerlussüsteemi kohalikku tasandi tegevusse;
12. meenutab kohustust konsulteerida kodanikega ja kodanikuühiskonna organisatsioonidega programmitöö üle ja kajastada nende ettepanekuid ning rõhutab, et kodanikuühiskonna osalus muudab otsustusprotsessi õiguspärasemaks; märgib, et üldsuse osalus 2007–2013 rakenduskavade ettevalmistusetapis ei ole olnud veenev; kutsub seetõttu komisjoni üles selgitama välja parimaid tavasid, mille abil suurendada kodanike osalust järgmise programmitööperioodi käigus, ning soodustada nende tavade levikut;
13. kutsub haldusasutusi üles teavitama partnereid sellest, kuidas ja millisel tasandil võetakse arvesse viimaste poolt struktuurifondide programmitöö eri etappides tehtud soovitusi;
14. tuletab meelde, et partnerlussuhted võivad aidata saavutada struktuurifondide programmitöö kõikides etappides tulemuslikkust, tõhusust, õiguspärasust ja läbipaistvust ning eesmärkide täitmisega seotud vastutus- ja omanikutunde suurenemist; kutsub seetõttu liikmesriike ja haldusasutusi üles kaasama partnereid tihedamalt struktuurifondide programmitöö ja rakendamise varajasematest etappidest alates, et parimal viisil ära kasutada nende kogemusi ja teadmisi;
15. ergutab liikmesriike looma tihedamat koostööd avaliku ja erasektori vahel, luues struktuurifondide vahendite kasutamiseks avaliku ja erasektori partnerlussuhteid, võttes arvesse, et võimalused avaliku ja erasektori partnerlussuheteks pole kaugeltki ammendatud;
16. märgib, et uued liikmesriigid ei ole partnerluspõhimõtet täies ulatuses järginud ja seetõttu võiks selle rakendamist järk-järgult tugevdada;
17. nõuab, et järgmiste struktuurifondide määrustega muudetaks partnerluspõhimõte siduvaks ja kehtestataks selleks selgelt kontrollitavad kriteeriumid;
Mitmetasandiline valitsemissüsteem
18. kutsub liikmesriike üles töötama kiiremas korras välja territoriaalse tegevuskava esimese rakenduskava jaoks konkreetseid meetmeid, eelkõige rakenduskava rea 3.1 suhtes, et tugevdada mitmetasandilist valitsemissüsteemi;
19. veenab lisama valitsemisküsimusi Euroopa Liidu territoriaalse tegevuskava esimese rakenduskava rea 4.1 alla, milles nõutakse Euroopa ruumilise planeerimise vaatlusvõrgustikult (ESPON) territoriaalse ühtekuuluvuse uute näitajate väljatöötamist;
20. on seisukohal, et edukas mitmetasandiline valitsemissüsteem peab tuginema altpoolt üles tehtud algatustel; kutsub kohalikke ja piirkondlikke valitsusasutusi uurima võimalusi koostöö ning kontaktide tihendamiseks keskvalitsuse ja komisjoniga ning soovitab korraldada korrapäraseid kohtumisi riiklike, piirkondlike ja kohalike valitsusasutuste vahel;
21. julgustab liikmesriike detsentraliseerima ühtekuuluvuspoliitika rakendamist, et võimaldada partnerlus- ja lähimuspõhimõtte kohase mitmetasandilise valitsemissüsteemi tõrgeteta toimimist, ning kutsub neid üles võtma selleks vajalikke õigusloome- ja eelarvemeetmeid;
22. rõhutab, et piirkondlik ja kohalik haldussuutlikkus, aga ka stabiilsus ja järjepidevus kujutavad endast fondide tõhusa kasutamise ja parima tulemuse saavutamise eeltingimust; kutsub liikmesriike üles tagama nõuetekohased haldusstruktuurid ja inimkapital värbamise, tasustamise, väljaõppe, vahendite, menetluste, läbipaistvuse ja juurdepääsetavuse suhtes;
23. palub vahendite asjakohase kasutamise tagamiseks suurendada riiklike kontrollikodade osakaalu kontrollimehhanismides, võimaldades neil täita oma kohustusi ja olla innukam;
24. julgustab liikmesriike delegeerima struktuurifondide haldust piirkondlikele ja kohalikele valitsusasutustele kokkulepitud tingimuste ja kriteeriumide alusel, mida asjaomased asutused täitma peavad, et kaasata neid senisest tihedamini ja ametlike koordineerimisstruktuuride kaudu rakenduskavade väljatöötamisse ja elluviimisesse, või vähemalt andma neile nende poolt pakutavaid võimalusi täiel määral ära kasutades üldisi toetusi, mille abil oleks piirkondlikel ja kohalikel valitsusasutustel võimalik lülituda täiel määral mitmetasandilisse valitsemismehhanismi;
Valitsemistavade territoriaalne mõõde
25. palub liikmesriikidel, kes ei ole veel kohandanud oma siseriiklikke õigusnorme nii, et võimaldada Euroopa territoriaalse koostöö rühmituse loomist, seda kiiremas korras teha;
26. palub komisjonil selgitada välja, milline territoriaaljaotuste nomenklatuuri (NUTS) tasand on kõige asjakohasem ning millise suurusega territoorium on kogemuste põhjal kõige sobivam tervikliku arengupoliitika rakendamiseks, et võtta seda arvesse tulevaste projektide puhul ja töötada välja kohalikele oludele vastav lähenemisviis:
- asustus- ja tööhõiveüksused ehk linnad, äärelinnad ja nendega külgnevad maapiirkonnad;
- paikkonnad, mis moodustavad omaette terviku, näiteks mäestikud, suured metsamaad, rahvuspargid, jõeorud, rannaalad, saarepiirkonnad ja keskkonna seisukohalt rikutud alad;
Valitsemistavad ja Euroopa Liidu institutsioonid
27. tervitab piirkondlike ja kohalike valitsusasutuste tunnustamist ning lähimuspõhimõtte tugevdamist Lissaboni lepingus; kutsub institutsioone üles alustama juba praegu arutelu selliste arengute tagajärgede üle;
28. märgib, et nõukogus ei ole üksust, mis tegeleks spetsiaalselt ühtekuuluvuspoliitikaga ega selle strateegilise järelevalvega, ehkki see esindab Euroopa Liidu eelarve esimest eelarverubriiki, ning palub liikmesriikidel näha ühtekuuluvuse eest vastutavate ministrite jaoks ette nõukogus eraldi kohtumisi;
29. tervitab talitustevaheliste töörühmade loomist komisjonis, nagu linnaarengu küsimustega tegelev töörühm ja tervikliku lähenemisviisiga tegelev töörühm; palub komisjonil jätkata selle põhimõtte arendamist ning teavitada Euroopa Parlamenti ja Regioonide Komiteed korrapäraselt nende töörühmade tegevuse tulemustest;
30. lubab uurida võimalust kohandada Euroopa Parlamendi kodukorda, eelkõige parlamentaarse reformi töörühma tegevuse raames, et võimaldada transversaalset lähenemisviisi teemade puhul, mis eeldavad mitme parlamendikomisjoni osalust (ajutised töörühmad ja muud);
31. kutsub Regioonide Komiteed üles tõhustama meetmeid valitsemistavade edasiarendamiseks nii kvantitatiivsest kui kvalitatiivsest seisukohast;
Õnnestunud valitsemistavade ja partnerlussuhete edendamise vahendid
32. palub komisjonil ja liikmesriikidel toetada ühenduse ees seisvatele suurtele väljakutsetele vastamiseks koostöös kõigi avaliku ja erasektori haridus- ja koolitusorganisatsioonidega koolitusmeetmete arendamist valitsemistavade ja partnerlussuhete vallas;
33. kutsub liikmesriike üles asjakohaselt ära kasutama ruumilise planeerimise võimalusi, et aidata soodustada tasakaalustatud piirkondlikku arengut;
34. kutsub valitud esindajaid ja riikliku, piirkondliku ja kohaliku tasandi valitsusametnikke, samuti struktuurifondide määruse artiklis 11 osutatud partnereid, kes on kaasatud ühtekuuluvuspoliitika rakenduskavade elluviimisesse, kasutama nimetatud rakenduskavade raames tehniliseks toeks ette nähtud vahendeid endale koolituste korraldamiseks rakenduskavadega seotud valitsemistavade ja eelkõige projektijuhtimise vallas; kutsub ühtlasi komisjoni üles paluma liikmesriikidel üksikasjalikult selgitada viisi, kuidas nende asjaomaseid finantsprogramme kasutati;
35. on seisukohal, et üleeuroopaliste parimate tavade vahetamise võrgustike tegevust tuleks laiendada ka valitsemistavadele ja partnerlussuhetele, suuremat rõhku tuleks panna eelmiste programmitöötsüklite käigus saadud poliitilistele ja strateegilistele kogemustele ning üldsusele tuleks tagada võimalus vahetada kogemusi kõigis ELi keeltes, mis tagaks parimate tavade tegeliku kasutamise;
36. tervitab ELi eesistujariigi Prantsusmaa algatust töötada välja jätkusuutliku ja solidaarse linnakeskkonna viiteraamistik ning palub võtta selle juures arvesse valitsemis- ja partnerlusküsimusi;
37. teeb ettepaneku luua kohaliku ja piirkondliku tasandi rahvaesindajatele ERASMUSe-sarnane programm;
38. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule ja komisjonile.
SELETUSKIRI
Valitsemistavade roll säästva arengu edendamisel
Piirkondliku arengu edendamiseks ei piisa sellest, et lepitakse kokku, mida teha , vaid otsustava tähtsusega on mehhanismide kehtestamine, mis määravad, kuidas teha – st valitsemistavad.
Piirkondade ja linnade poliitika peab kuuluma terviklikku arengustrateegiasse.
Tuleb luua mehhanismid, mis võimaldavad vältida eri poliitikate vasturääkivust.
Piirkondade säästva arengu edendamine on võimalik ainult valitsemistavade parandamise teel.
Koha peal põrkub piirkondliku arengustrateegia väljatöötamine ja rakendamine sageli riigi haldusüksustest (riik, piirkonnad, kommuunid jms) tingitud jaotuste vastu, igal haldusüksusel on oma volitused, eelarve ja ajakavad.
Geograafilised ja halduspiirid ei vasta tingimata territooriumile, mis vajab ühtset lähenemist transpordi, hariduse, sotsiaaleluasemete jm valdkondades.
Seega peavad struktuurid üha suuremal määral vastastikuses sõltuvuses olevas ja kiiresti arenevas maailmas kohanduma kodanike vajadustega.
Euroopa Liidu mõju valitsemistavadele
Euroopa Liit on mitmetes liikmesriikides valitsemistavasid märkimisväärselt arendanud.
Euroopa poliitikad, eelkõige ühtekuuluvuspoliitika, on käivitanud valitsemistavade ümberkujundamise protsessi.
Valitsemistavad on arenenud sageli tsentraliseeritud ja eraldatud iseloomuga (nii geograafiline kui valdkondlik eraldatus) süsteemist mitmetasandilise ja üha integreerituma süsteemi suunas.
Iga liikmesriigi institutsioonilist raamistikku, pädevuste jaotust ja subsidiaarsuspõhimõtet arvesse võttes saavad Euroopa Liidu institutsioonid soodustada valitsemistavade parandamist kõigil tasanditel – ühenduse, riigi, piirkondlikul ja kohalikul tasandil.
Ühenduse algatused, nagu näiteks URBAN I ja II linnapiirkondades ja LEADER maapiirkondades, on tõestanud oma meetodite tõhusust.
Kõnealuseid meetodeid iseloomustab muu hulgas terviklik, mitut valdkonda hõlmav, territoriaalne ja alt-üles suunatud lähenemine.
Kõnealuste meetodite abil tehakse ühtlasi tihedat koostööd kohalike ametiasutuste ja elanikkonnaga.
Meetodid hõlmavad ka erinevaid uuenduslikke vahendeid, mis edendavad pidevat õppeprotsessi ja võrgustike loomist.
Valitsemistavade parandamine: kontseptsioonist konkreetse kohaldamiseni
Euroopa õigusloomes on üha olulisemal kohal tervikliku lähenemisviisi mõiste, st igasuguse territoriaalse, majandusliku ja sotsiaalse mõjuga poliitika ühendamine.
Kõnealune mõiste on sündinud vajadusest ühendada poliitilised ja halduslikud struktuurid.
Seda peetakse nüüdse aja vajaduseks.
Kõnealust mõistet võib leida paljude Euroopa institutsioonide tekstidest, eelkõige ühtekuuluvuspoliitika valdkonnas.
Terviklik lähenemisviis on muutunud Euroopa poliitilise tegevuse tõhustamise juhtmõtteks.
Terviklikku lähenemisviisi mõistetakse kui vajadust võtta arvesse ühe ja sama projektiga seotud eri valdkondi ning valitsemistavad on selle teostamismehhanismiks.
Kõnealuse raporti eesmärk on esitada rida konkreetseid ettepanekuid, mis võimaldavad valitsemissüsteeme parandada.
Eritähelepanu pööratakse partnerluspõhimõtte kohaldamisele, mis on valitsemise valdkonnas ühtekuuluvuspoliitika võtmeelemendiks.
Uued valitsemismeetodid ei asenda avalik-õiguslikke, pädevuste ja eelarvega asutusi (ELi, riigi, piirkondlikke või kohalikke), vaid annavad neile võimaluse rakendada oma poliitikat kooskõlas kõigi (nii avaliku kui ka erasektori) sidusrühmadega, keda asjaomane küsimus puudutab.
Valitsemistavad ja ühenduse fondid
Struktuurifondide ülesehitus oma erinevate eesmärkide, toetuskõlblikkuskriteeriumide ja sidusrühmadega on endiselt väga keerukas, kuid sellest hoolimata järgivad kõik struktuurifondid ja teisedki ühenduse fondid sama eesmärki – edendada Euroopa Liidu piirkondade ja linnade säästvat arengut.
Struktuurifondide ja valitsemismeetodite abil tuleb saavutada kõigi finantsvahendite vastastikune täiendavus ja optimaalne kooskõlastatus.
Optimaalne kooskõlastatus on võimalik üksnes siis, kui struktuurid on lihtsad ja läbipaistvad.
Erinevate fondide ülesehitus peab seega olema sidus ja täiendav.
Valitsemistavad ja partnerlus
Struktuurifondide haldamise eriomaseks juhtpõhimõtteks on partnerluspõhimõte.
Partnerluspõhimõte on muutnud ühtekuuluvuspoliitika juhtimise läbipaistvamaks, avatumaks ja terviklikumaks, kuid kõnealust põhimõtet rakendatakse endiselt liialt vähe.
Euroopa Parlamendi poliitikaosakonna tellitud uuring „Valitsemistavad ja partnerlus regionaalpoliitikas” tõi välja partnerluspõhimõtte rakendamise erinevused ja raskused.
Pole ühte partnerlusmudelit, vaid 27 erinevat viisi partnerluspõhimõtte kohaldamiseks, mis võtavad arvesse iga liikmesriigi institutsioonilisi iseärasusi.
Edukas partnerlus nõuab protsessi algul teatavat investeeringut, kuid annab edaspidi aja- ja rahavõidu ning suurendab tõhusust.
Lähimuspõhimõtet ja iga liikmesriigi institutsioonilist raamistikku arvesse võttes tuleb komisjonil uurida partnerluspõhimõtte rakendamist eri liikmesriikides ja nende piirkondades.
Kõnealuse analüüsi alusel saab välja töötada juhise heade tavade propageerimiseks ja levitamiseks.
Muu hulgas näib olevat vajalik tugevdada partnerite suutlikkust koolitustegevuste kaudu, et nad saaksid oma osalemist täies ulatuses kasutada.
Kodanike kaasamine on partnerluspõhimõtte oluline osa.
Käesoleva programmiperioodi ettevalmistamise raames osalesid kodanikud enamikus piirkondades liialt vähe.
Kõnealusel eesmärgil tuleb välja töötada uued meetodid.
Mitmetasandiline valitsemine
Mitmetasandiline valitsemine tähendab, et igal poliitilisel tasandil – ühenduse, riigi, piirkondlikul ja kohalikul – on pädevused ja suutlikkus ühtekuuluvuspoliitika rakendamiseks.
Lähimuspõhimõtte rakendamine nõuab ühtekuuluvuspoliitika teatavat detsentraliseerimist.
Kõik ühtekuuluvuspoliitika rakendamise sidusrühmad peavad eri haldus- ja institutsiooniliste struktuuride kontekstis tegema tihedat koostööd.
Kõigi sidusrühmade koostöö õnnestumine või ebaõnnestumine ei sõltu sugugi institutsioonilisest süsteemist.
Sama süsteem võib projektide teostamisel anda häid või halbu tulemusi.
Oluline on uurida rohkem koostöö õnnestumise või ebaõnnestumise tegureid, olenemata liikmesriigi institutsioonilisest ülesehitusest.
Kõnealust küsimust arvestades peaksid Euroopa Liidu territoriaalse tegevuskava rakendusmeetmed või Euroopa ruumilise planeerimise vaatlusvõrgustiku uus programm sisaldama valitsemise elemente.
Valitsemistavade territoriaalne mõõde
Territoriaalne mõõde on üha enam ühtekuuluvuspoliitika keskmes.
Lissaboni lepingu järgi on territoriaalne ühtekuuluvus võrdselt majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvusega Euroopa Liidu eesmärk.
Euroopa Komisjon avaldab sel sügisel rohelise raamatu territoriaalse ühtekuuluvuse kohta, ning seda arvestades tuleks valitsemisküsimustele pöörata eritähelepanu.
Territoriaalse mõõtme lisamine ühtekuuluvuspoliitikasse tähendab ka kaalutlusi asjakohasel territoriaalsel tasandil.
Analüüsida tuleks uusi esilekerkivaid mõisteid, nagu asustus- ja tööhõiveüksus.
Euroopa territoriaalse koostöö rühmitus on suurepärane vahend tõhusa piiri- ja riigiülese valitsemissüsteemi loomiseks, kuid seni pole kõnealust vahendit piisavalt kasutatud, kas siis liikmesriikide õigusaktide kohandamata jätmise või tõelise poliitilise tahte puudumise tõttu.
Valitsemistavad ja Euroopa Liidu institutsioonid
Ühenduse institutsioonid peavad ka oma olemasolevat korraldust kohandama, et tervikliku lähenemise põhimõtet tõhusamalt rakendada.
Euroopa Parlamendi asjaomaste parlamendikomisjonide ja Euroopa Komisjoni peadirektoraatide praegune eraldatus ei võimalda leida häid vastuseid paljudele valdkonnaülestele küsimustele.
Näiteks ühistranspordiküsimused mõjutavad saastatust, territooriumidevahelist ühendust, linnaplaneerimist jne ning kuuluvad seega mitme parlamendikomisjoni ja komisjoni peadirektoraadi pädevusvaldkonda.
Lisaks eeldab struktuurifondide suur osakaal eelarves (36 % ELi eelarvest) põhjalikku järelevalvet nõukogu tasandil.
Edukate valitsemistavade edendamise vahendid
Valitsemise operatiivseks muutmiseks tuleb kasutada projektijuhtimise vahendeid.
Projektijuhtimine põhineb lihtsatel reeglitel.
Kõnealust vahendit kasutavad praegu peamiselt ettevõtted.
Projektijuhtimine ei võimalda mitte ainult ettevõttel luua uusi tooteid üha keerukamaks muutuvas keskkonnas, vaid aitaks kaasa ka struktuurifondidest rahastatavate projektide õnnestumisele.
See on vahend, mille abil organiseerida eri sidusrühmade vahelist koostööd ja mis võimaldab seega muuta tervikliku lähenemise põhimõtte operatiivseks.
Uusi valitsemis- ja projektijuhtimise meetodeid tuleb edendada ja levitada.
Tuleb käivitada eri sidusrühmade, eelkõige rahvaesindajate ja riigi, piirkondliku ja kohaliku tasandi asutuste ametnike pidev õppeprotsess.
Lisaks tuleks kaaluda rahvaesindajatele ERASMUSe programmi loomist, mis aitaks kaasa heade valitsemistavade vahetamisele.
Euroopa valdkondlikud võrgustikud peaksid tõhustama oma valitsemismeetmeid ja aitama nii kaasa nende operatiivsemaks muutmisele.
Järeldused
Valitsemist ja eelkõige partnerluspõhimõtet peetakse praegu struktuurifondide kasutamise tõhususe otsustavaks teguriks.
Kõnealuses valdkonnas on välja töötatud mitmeid kontseptsioone, kuid need pole sageli piisavalt operatiivsed või puuduvad neil konkreetsed rakendused.
Euroopa Liit on näidanud ennast uute valitsemistavade edendajana.
Käesolevaid ettepanekuid rakendades ja lähimuspõhimõtet arvesse võttes saab Euroopa Liit kasutada oma ümberkujundamisvõimet ja edendada piirkondade säästvat arengut.
15.7.2008
eelarvekontrollikomisjonI ARVAMUS
regionaalarengukomisjonile
valitsemise ja partnerluse kohta riiklikul, piirkondlikul ja projektipõhisel tasandil regionaalpoliitika valdkonnas
( 2008/2064(INI) )
Arvamuse koostaja:
Jorgo Chatzimarkakis
ETTEPANEKUD
Eelarvekontrollikomisjon palub vastutaval regionaalarengukomisjonil lisada oma resolutsiooni ettepanekusse järgmised ettepanekud:
1. rõhutab, et struktuuripoliitika moodustas programmitöö perioodil 2000-2006 ELi eelarve suuruselt teise osa ning see on väga oluline ELi poliitikavaldkond perioodil 2007-2013;
2. tuletab meelde, et 2006. eelarveaasta aastaaruandes leidis Euroopa Kontrollikoda, et vähemalt 12% struktuurimeetmete projektidele hüvitatud kogusummast ei oleks pidanud hüvitama, et 44% valimi hüvitistest mõjutasid vead ja et olulises osas struktuurimeetmete projektidest esines eeskirjade järgimisega seotud vigu;
3. rõhutab, et samas aruandes kirjeldas Euroopa Kontrollikoda liikmesriikide kontrollsüsteeme üldiselt ebatõhusate või ainult mõõdukalt tõhusatena;
4. tervitab seetõttu jõupingutusi struktuuri- ja ühtekuuluvusfondide eesmärkide saavutamiseks praegusel programmitöö perioodil 2007-2013 valitsemise ja partnerluse põhimõtte raames
Määratletud nõukogu määruse (EÜ) nr 1083/2006 artiklis 11, ELT L 210, 31.7.2006, lk 25. ;
5. nõuab, et riikide kontrollikodadel oleks kontrollimehhanismides suurem osakaal, et tagada rahaliste vahendite otstarbekas kasutamine, ja et nad täidaksid oma kohustusi ning oleksid aktiivsemad;
6. nõuab, et liikmesriigid juhendaksid ja koolitaksid projektide elluviijaid ning korraldus- ja makseasutusi, samuti auditeerimisasutusi tagamaks, et kõik osalejad teaksid hästi ja täidaksid korralikult ühenduse õigusaktidest tulenevaid nõudeid;
7. tervitab liikmesriikide aastakokkuvõtteid kui esimest sammu riikide haldusdeklaratsioonide suunas; nõuab siiski tungivalt, et komisjon teeks ettepaneku samade nõuete, suuniste ja juhiste vastuvõtmiseks struktuuripoliitikas nagu ühise põllumajanduspoliitika puhul;
8. avaldab kahetsust asjaolu üle, et projektide rakendussätted võeti taas vastu liiga hilja ja kutsub vastutavaid korraldusasutusi ning makse- ja kontrolliasutusi üles kehtestama ja rakendama haldustegevuse lihtsustamise eeskirju (nt kasutades rohkem ära kindlasummalisi makseid).
PARLAMENDIKOMISJONIS TOIMUNUD LÕPPHÄÄLETUSE TULEMUS
Vastuvõtmise kuupäev
15.7.2008
Lõpphääletuse tulemused
+:
–:
0:
16
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
Jean-Pierre Audy, Herbert Bösch, Jorgo Chatzimarkakis, Esther De Lange, Petr Duchoň, James Elles, Szabolcs Fazakas, Christofer Fjellner, Ingeborg Gräßle, Ashley Mote, Bart Staes
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed
Edit Herczog, Pierre Pribetich, Paul Rübig, Margarita Starkevičiūtė, Petya Stavreva
PARLAMENDIKOMISJONIS TOIMUNUD LÕPPHÄÄLETUSE TULEMUS
Vastuvõtmise kuupäev
9.9.2008
Lõpphääletuse tulemused
+:
–:
0:
51
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
Emmanouil Angelakas, Stavros Arnaoutakis, Elspeth Attwooll, Jean Marie Beaupuy, Rolf Berend, Victor Boştinaru, Wolfgang Bulfon, Giorgio Carollo, Antonio De Blasio, Petru Filip, Gerardo Galeote, Iratxe García Pérez, Eugenijus Gentvilas, Ambroise Guellec, Gábor Harangozó, Marian Harkin, Jim Higgins, Filiz Hakaeva Hyusmenova, Mieczysław Edmund Janowski, Rumiana Jeleva, Gisela Kallenbach, Tunne Kelam, Evgeni Kirilov, Miloš Koterec, Constanze Angela Krehl, Florencio Luque Aguilar, Sérgio Marques, Yiannakis Matsis, Miroslav Mikolášik, James Nicholson, Jan Olbrycht, Maria Grazia Pagano, Maria Petre, Markus Pieper, Pierre Pribetich, Giovanni Robusti, Wojciech Roszkowski, Elisabeth Schroedter, Grażyna Staniszewska, Catherine Stihler, Margie Sudre, Andrzej Jan Szejna, Kyriacos Triantaphyllides, Lambert van Nistelrooij, Oldřich Vlasák
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed
Den Dover, Emanuel Jardim Fernandes, Lidia Joanna Geringer de Oedenberg, Eleonora Lo Curto, Zita Pleštinská, Iuliu Winkler
