31.1.2005
RESOLUTSIOONI ETTEPANEK
nõukogu ja Euroopa Komisjoni deklaratsioonide alusel
vastavalt kodukorra artikli 103 lõikele 2
Esitaja: Hélène Flautre
välisasjade komisjoni nimel
Teema: ELi prioriteedid ja soovitused ÜRO inimõiguste komisjoni Genfis toimuvaks 61. istungjärguks (14. märts – 22. aprill 2005)
Euroopa Parlamendi resolutsioon ELi prioriteetide ja soovituste kohta ÜRO inimõiguste komisjoni Genfis toimuvaks 61. istungjärguks (14. märts – 22. aprill 2005)
Euroopa Parlament ,
-
võttes arvesse 14. märtsil – 22. aprillil 2005 Genfis toimuvat ÜRO inimõiguste komisjoni (UNCHR) 61. istungjärku;
- võttes arvesse ELi asutamislepingut ning selle inimõigusi käsitlevaid sätteid;
-
võttes arvesse Euroopa põhiseaduse lepingu artikli I-3 lõiget 3 ja artiklit III-292;
- võttes arvesse Euroopa Liidu põhiõiguste hartat;
-
võttes arvesse komisjoni teatist nõukogule ja Euroopa Parlamendile Euroopa Liidu rolli kohta inimõiguste ja demokraatia edendamisel kolmandates riikides ( KOM(2001) 252 ) ning komisjoni 25. aprilli 2002. a resolutsiooni selle teatise kohta ELT C 131 E, 5.6.2003, lk 147. ;
-
võttes arvesse parlamendi 22. aprilli 2004. a resolutsiooni inimõiguste olukorra kohta maailmas 2003. a ja Euroopa Liidu inimõiguste alase poliitika kohta P5_TA(2003)0375. ;
-
võttes arvesse oma eelnevaid resolutsioone, mis käsitlevad ÜRO inimõiguste komisjoni alates 1996. aastast;
-
võttes arvesse 29. jaanuari 2004. aasta resolutsiooni Euroopa Liidu ja Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni suhete kohta P5_TA(2004)0037. ;
- võttes arvesse kodukorra artikli 103 lõiget 2;
A.
arvestades, et Euroopa Liit peab ühe oma peaeesmärgina saavutama universaalsuse ja jagamatuse, samuti kõigi inimõiguste, sealhulgas kodaniku-, poliitiliste, majanduslike, sotsiaalsete ja kultuuriliste õiguste ning nn kolmanda põlvkonna inimõiguste, näiteks õigus arengule, rahule ja tervislikule keskkonnale, vastastikku sõltuva ja vastastikku seostatud iseloomu;
B.
arvestades, et inimõiguste austamine on olulise tähtsusega, et saavutada säästva arengu eesmärki pidada lugu nii inimestest kui keskkonnast;
C.
arvestades, et inim- ja põhiõiguste kaitse ja edendamine kuuluvad liidu olulisimate põhimõtete hulka;
D.
arvestades, et inimõiguste ning inimõigusaktivistide, samuti demokraatia ja õigusriigi põhimõtete edendamine ja kaitse on Euroopa Liidule väga olulised suhetes kolmandate riikidega, eriti ühise julgeoleku- ja välispoliitika ning arengu- ja koostööpoliitika raames;
E.
arvestades, et UNCHR on üks ÜRO peamisi kogu maailmas inimõiguste edendamise ja kaitsmisega tegelevaid organisatsioone;
F.
võtab teatavaks ohtude, väljakutsete ja muutuste kõrgetasemelise töörühma raporti ning selle soovitused inimõiguste komisjonile;
G.
tervitades Euroopa Liidu algatusi, mis esitati UNCHR 60. istungjärgul, sealhulgas kaheksat resolutsiooni riigi kohta ja kahte temaatilist resolutsiooni ning paljusid resolutsioone, mida EL kaastoetas ja mis tegi Euroopa Liidust ühe aktiivsematest osalejatest UNCHR tegevuses;
H.
tervitades Kongo Demokraatlikku Vabariiki , Birmat, Burundit, Tšaadi, Libeeriat, Somaaliat, Kuubat, Valgevenet, Põhja-Koread, Türkmesistani käsitlevate resolutsioonide uuesti päevakorda võtmist ning küsimuse taastõstatamist inimõiguste rikkumise kohta okupeeritud Araabia aladel, sealhulgas Palestiinas, samuti juhatuse sõnavõtte Ida-Timori, Haiti ja Nepaali teemal;
I.
kinnitades ÜRO peasekretäri Kolumbia erisaadiku järeldusi;
J.
väljendades muret asjaolu üle, et resolutsioone ei võetud vastu järgnevate riikide ja territooriumite kohta, millega seoses oli Euroopa Parlament pöördunud Euroopa Liidu poole palvega tekste toetada või kaastoetada: Tšetšeenia, Iraan, Pakistan, India, Indoneesia, Côte d'Ivoire, Alžeeria, Tuneesia, Liibüa, Saudi Araabia ja Kesk-Aafrika Vabariik;
K.
väljendades muret asjaolu üle, et UNCHRi 60. istungjärgul lükati tagasi ELi poolt toetatud resolutsioonid Zimbabwe ning Hiina kohta;
L.
väljendades muret eriti seoses Kongo algatusel vastu võetud otsusega Zimbabwe küsimuses tegevust mitte rakendada ja sarnase tulemuse pärast Hiina küsimuses, mille Hiina ise algatas;
M.
tervitab kuue uue inimõiguste eksperdi nimetamist: kaks valdkonniti (Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni eriraportöör inimkaubanduse, eriti naiste ja lastega kaubitsemise valdkonnas ning sõltumatu ekspert inimõiguste ja terrorismi küsimustes) ning neli riigiti (eriraportöör Valgevene küsimuses, eriraportöör Korea Demokraatliku Rahvavabariigi küsimises, sõltumatu ekspert Tšaadi küsimuses ning sõltumatu ekspert Sudaani küsimuses);
N.
tervitades asjaolu, et UNCHRi 60. istungjärk mõistis surmanuhtluse jõuliselt hukka suurema arvu häältega kui eelnevatel aastatel ning kinnitas riigi, mis on saanud väljaandmistaotluse kahtlusaluse osas, keda ähvardab surmanuhtlus, kohustuse taotlus tagasi lükata juhul, kui pole kindlustatud, et surmanuhtlust antud juhtumi puhul ei kasutata;
O.
rõhutades sellega seoses, et ELi eesmärk on saavutada ÜRO Peaassamblee resolutsiooni vastuvõtmine, millega kehtestataks surmanuhtluse täideviimise suhtes ülemaailmne moratoorium, mis oleks esimene samm surmanuhtluse üleüldise kaotamise suunas;
P.
meenutades oma nördimust ja raevu kõigi suurte, ennekõike 11. septembri 2001. aasta ja 11. märtsi 2004. aasta terrorirünnakute suhtes ning oma solidaarsust nende rünnakute ohvritega ning nende perekondade, sõprade ja sugulaste valu ning kannatustega;
Q.
arvestades, et nüüdisaegne terrorism ja eriti ülemaailmne demokraatia ning selle kaitsjate vastu suunatud terrorism, mille jõhkrad, mõrvarlikud ja argpükslikud rünnakud toovad kaasa hulgaliselt juhuslikke ohvreid tsiviilelanikkonna hulgas, kujutab põhilistele ja elementaarsetele inimõigustele käesoleval ajal kõige suuremat ohtu, millega meie ühiskonnad silmitsi seisavad;
R.
rõhutab, et seoses selle tänapäevase hirmsa ohuga on demokraatlike valitsuse esmaseks kohustuseks kaitsta otsustavalt oma kodanikke, võidelda järjekindlalt ja visalt terrorismiga ning paljastada ja hävitada terroristlikud võrgustikud;
S.
arvestades, et ükski valitsus ei tohiks kasutada võitlust terrorismi vastu tegutsemiseks vastuolus põhiliste inimõiguste ja demokraatia põhimõtete legitiimse teostamisega, vaid peab panustama õigusriigi eesmärkide ja mainitud aluspõhimõtete tugevdamisse;
T.
arvestades, et võitlus terrorismi vastu nõuab hõlmavaid strateegiaid, mille abil on võimalik tegelda äärmise vaesuse, turvatunde puudumise, riikide kokkuvarisemise ja kasvava fundamentalismi põhjustega, mis võivad kaasa aidata terrorismi kasvule;
U.
võttes arvesse ÜRO peaassamblee 18. detsembri 2002. aasta resolutsiooni 57/219, ÜRO julgeolekunõukogu 20. jaanuari 2003. aasta resolutsiooni 1456 ja ÜRO inimõiguste komisjoni 25. aprilli 2003. aasta resolutsiooni 2003/68, mis kinnitavad, et riigid peavad tagama kõigi terrorismiga võitlemiseks võetud meetmete vastavuse kohustustega, mis on neil vastavalt rahvusvahelisele õigusele, eriti vastavalt rahvusvahelistele inimõigustele, pagulasõigusele ja rahvusvahelisele humanitaarõigusele;
V.
tervitades Sana'a deklaratsiooni demokraatia, inimõiguste ja Rahvusvahelise Kriminaalkohtu rolli kohta, mille võtsid vastu Araabia riikide ja Aafrika Sarve riikide esindajad;
W.
arvestades, et üksnes asjaolu, et ELi ja kolmanda riigi vahel toimub inimõigustealane dialoog, ei tohiks takistada ELi resolutsiooni koostamisel inimõiguste olukorra kohta selles riigis või kolmanda riigi algatuse toetamisel, nagu on selgelt märgitud nõukogu 20. oktoobri 2004. a järeldustes seoses Hiina ja Iraaniga ning ka inimõigustealase dialoogi juhistes;
X.
arvestades, et Euroopa Parlamendi, komisjoni ja nõukogu vahel toimuv jätkuv ja konstruktiivne institutsioonidevaheline dialoog on väga oluline Euroopa Liidu ühtse ja sihikindla tegutsemise saavutamiseks UNCHRi 61. istungjärgul;
Y.
tundes muret ÜRO valitsusväliste organisatsioonide komitee toimimise üle seoses viimastel aastatel ebademokraatlikes riikides toimunud poliitiliste protsessidega mõnede demokraatiat ja inimõigusi üle terve maailma edendavate rahvusvaheliste organisatsioonide üle;
Z.
tundes muret asjaolu üle, et ÜRO inimõiguste komitee liialt sageli ei ole suutnud täita oma rolli õiguste tagajana, vaid on selle asemel üritanud kaitsta oma rikkumiste eest süüdistatud liikmeid, nagu osutas ÜRO peasekretäri poolt institutsiooni reformimisettepanekute esitamiseks määratud asutus;
Üldised kaalutlused
1.
kinnitab veel kord, et inimõiguste universaalsuse austamine, edendamine ja kaitsmine on osa Euroopa Liidu eetilisest ja õiguslikust acquis 'st ning üks Euroopa ühtsuse ja terviklikkuse nurgakividest;
2.
kinnitab veel kord vajadust tihedama konsulteerimise, koostöö ja koordineerimise järele ELi ja ÜRO, eriti UNCHR vahel;
3.
nõuab tungivalt, et EL täidaks eestvedaja rolli ÜRO inimõiguste komisjonis;
Erinevate riikide olukord
4.
kutsub ELi üles, samas piisavalt arvesse võttes asjaolu, et järgnev nimekiri pole täielik, et tingimused erinevad riigiti märgatavalt ning et mõnedes riikides on olukord paranenud, toetama või kaastoetama resolutsioone järgnevates küsimustes:
∙
kõik riigid, mille juurde määratud inimõiguste eksperdil on riigi mandaat (Afganistan, Valgevene, Myanmar, Burundi, Kambodža, Tšaad, Kuuba, Kongo Demokraatlik Vabariik, Korea Demokraatlik Rahvavabariik, Haiti, Iraak, Libeeria, Somaalia, Sudaan), ning inimõiguste rikkumise küsimus okupeeritud Araabia aladel, sealhulgas Palestiinas;
∙
kõik riigid, millel pole riigi mandaati UNCHRis, kuid mille suhtes EL on väljendanud rahvusvahelistel foorumitel oma tõsist muret inimõiguste olukorra pärast (loetletud Euroopa Liidu Nõukogu poolt vastu võetud Euroopa Liidu inimõiguste aastaraportis), ehk siis Zimbabwe, Hiina, India, Indoneesia, Pakistan, Nepal, Vietnam, Vene Föderatsioon (Tšetšeenia), Türkmenistan, Usbekistan, Alžeeria, Liibüa, Iraan, Mauritaania, Tuneesia ja Saudi Araabia;
∙
kõik riigid, mille suhtes on Euroopa Parlament väljendanud oma tõsist muret inimõiguste olukorra pärast (Kesk-Aafrika Vabariik, Elevandiluurannik, Kamerun, Eritrea, Togo);
∙
Hiina olukord – mõistab eriti hukka omavolilise vangistamise, repressioonid Tiibetis, Xinjiangis ning Falun Gongi liikumise ja igasuguse poliitilise opositsiooni vastu, nõuab kõikide arvamus- ja süümevangide kohest ja tingimusteta vabastamist ning mõtte-, süüme- ja usuvabaduste ning töötajate õiguste austamist; nõuab kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelise pakti ratifitseerimist; mõistab hukka surmanuhtluse õigustamatu ja ulatusliku kasutamise ning nõuab surmanuhtluse täideviimise suhtes moratooriumi kehtestamist ja ICCPRi teise protokolli ratifitseerimist;
∙
olukord Iraanis, mõistab hukka inimõiguste rikkumiste tõsise kasvu, eriti üha suurema arvu teadete laekumise hukkamiste kohta, sealhulgas alaealiste hukkamise, jäsemete äralõikamise ja avaliku ihunuhtluse kohta, üldised rünnakud pressile ja meediale, ulatuslikud vahistamised, eriti naiste ja noorte vahistamised ebaselgete või tühiste süüdistuste alusel; nõuab täieliku moratooriumi kehtestamist surmanuhtluse täideviimise suhtes, loodab, et Iraani ametivõimud võtavad vastu lubatud õigusaktid, mis keelavad surmanuhtluse rakendamise alla 18-aastase isiku poolt sooritatud õigusrikkumise eest ning kutsub ÜRO inimõiguste komisjoni üles taasnimetama eriesindaja, kes jälgiks inimõiguste olukorda Iraanis, ja kutsub Iraani valitsust üles tagama inimõiguste jälgijatele vaba sissepääsu riiki;
∙
olukord Iraagis, mõistab hukka inimõiguste, eriti humanitaarõiguse rikkumise, tsiviilisikute hukkamise, pantvangide võtmise ja nende barbaarse hukkamise terrorirühmituste poolt, pidevad rünnakud vähemusrühmadele, nagu assüürlased ja muud, arstiabile ligipääsu takistamise, tsiviilisikute piinamise juhtumid; mõistab hukka Iraagi ajutise valitsuse otsuse taastada surmanuhtlus; nõuab, et Iraagi võimuorganid uuriksid viimase kolme aastakümne jooksul toimepandud inimõiguste rikkumisi ja sõjakuritegusid nii kiiresti kui võimalik ning et vastutavaid isikuid karistataks; rõhutab iga kinnipeetava õigust rahvusvahelisele õigusele vastavale õiglasele kohtlemisele; väljendab oma hukkamõistu vangide piinamise ning nende julma, ebainimliku ja alandava kohtlemise üle muul viisil; nõuab seepärast erapooletu, avaliku ja läbipaistva uurimise läbiviimist väidetavate piinamise ja väärkohtlemise juhtude üle ning nõuab vastavate sanktsioonide rakendamist vastavate kanalite kaudu;
∙
olukord Tšetšeenias, mõistab esmajoones hukka Beslani kohutava veresauna, aga samuti korduvad sõjakuriteod ja inimsusevastased kuriteod, mida Vene võimuorganid teostavad tsiviilelanikkonna vastu; eriti inimröövid, sunniviisilised kadumised ja eesmärgistatud operatsioonid, mis omavad süstemaatilist ja karistuslikku iseloomu;mõistab hukka naiste halva olukorra, eriti seoses mainitud karistusoperatsioonidega;avaldab nördimust nende kuritegude toimepanijate karistamatuse suhtes;mõistab hukka inimõigusaktivistide tegevuse süstemaatilise häirimise ja häirimise katsed, ajakirjandusvabaduse kasutamise takistamise ja takistamise üritamise ning Euroopa Inimõiguste Kohtu poole pöörduvate isikute ähvardamise Vene armee pooltning kutsub üles koheselt alustama konflikti osapoolte vahel poliitilisi läbirääkimisi, et konfliktile leitaks lõpptulemusena rahumeelne lahendus;
∙
olukord Türkmenistanis, mõistab hukka igasugused vägivaldsed repressioonid pressivabaduse ja poliitilise veendumuse suhtesning olukord Usbekistanis, mõistab eriti hukka religioossete rühmituste ebaseaduslikuks kuulutamise ja tõsise sekkumise poliitiliste parteide tegevusse;
∙
olukord Afganistanis, tunnistab vajadust toetada valitud uut valitsust; mõistab hukka inimõiguste rikkumised, pantvangide võtmised, nende väärkohtlemise ja hukkamise ning nõuab, et teostataks uurimist kõigi viimase aastakümne jooksul toimepandud inimõiguste rikkumiste ja sõjakuritegude kohta ning nende sooritajad antaks kohtu alla;
∙
olukord Sudaanis, kutsub kõiki Darfuri konflikti pooli üles lõpetama viivitamatult igasuguse vägivalla ning rünnakud, hoiduma tsiviilelanike vägivaldsest ümberasustamisest, tegema koostööd rahvusvaheliste humanitaarabi- ja järelevalveüksustega, tagama, et nende liikmed järgiksid rahvusvahelist humanitaarõigust, aitama kaasa humanitaartöötajate ohutuse ja turvalisuse tagamisele, tegema täielikku koostööd ÜRO uurimiskomisjoniga seoses rahvusvahelise humanitaarõiguse ja inimõiguste rikkumise üle teostatavate juurdlustega, võimaldades tal muuhulgas kinnitada, kas on esinenud genotsiidiakte, ja teha kindlaks selliste rikkumiste läbiviijad; kutsub ÜRO julgeolekunõukogu üles tõsiselt kaaluma üldist relvaembargot Sudaani suhtes ja muid eesmärgistatud sanktsioone nende vastu, kes vastutavad ulatuslike inimõiguste rikkumiste ja muude julmuste ning relvarahu ja rahuprotsessi kokkulepete hiljutiste rikkumiste eest, samuti kindlustama, et ükski selline sanktsioon ei suurenda Sudaani elanikkonna kannatusi; tervitab Khartoumi valitsuse ja Sudaani Rahva Vabastusliikumise/armee vahelise rahulepingu allkirjastamist 9. jaanuaril ja oodates selle kiiret ja täielikku rakendamist;
5.
kutsub üles vastavalt Rahvusvahelise Kohtu nõuandvale arvamusele okupeeritud Palestiina territooriumile eraldusmüüri ehitamise õiguslike tagajärgede kohta ja selle kontrollimisele Peaassamblee poolt võtma vastu resolutsiooni, mis nõuab rahvusvahelise õiguse kohaldamist, et lõpetada rahvusvaheliste kohustuste rikkumine Iisraeli poolt, seisata müüri ehitamine aladele, mis on Iisraeli ja Palestiina territooriumide vahelisest rahvusvaheliselt tunnustatud "rohelisest joonest" Läänekalda pool, lammutada see ja tühistada kõik selle ehitamist käsitlevad õigusaktid või regulatiivaktid, ning et ka kolmandad riigid peaksid kinni oma kohustustest, hoidudes müüri ehituse toetamisest;
Temaatilised küsimused
6.
kutsub eesistujat üles toetama või kaastoetama resolutsioone järgnevates küsimustes:
∙
tsiviil- ja poliitilised õigused; inimõiguste kaitsmine terrorismivastases võitluses; rassism; inimõiguste ja põhivabaduste rikkumise küsimus igas maailma osas; piinamise ja julma, ebainimliku või alandava kohtlemise või karistuse küsimused, sõnavabadus, kohtute sõltumatus, karistamatus ning usuline sallimatus; laste õigused, rõhutades Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni lapse õiguste konventsiooni täielikku rakendamist ja eriti laste vapustav olukord relvastatud konfliktides ning lastevastane vägivald, naiste ja tüdrukute õigused eriti soojätkamistervise valdkonnas ning vajadus kaitsta neid konfliktiolukordades vägistamise kui sõjalise vahendi eest; sisserännanud töötajate, vähemuste ja ümberasustatud isikute õigused; põlisrahvaste õigused; isikute kadumised ja massimõrvad, inimõiguste kaitsjate olukord, pressivabadus ja ajakirjanike kaitse, orjuse tänapäevased vormid (nimelt laste tööjõu kasutamise, inimkaubanduse ja inimelundite kaubanduse valdkonnas), diskrimineerimine seksuaalse sättumuse ja soolise identiteedi alusel;
∙
majanduslikud, sotsiaalsed ja kultuurilised õigused: õigus arengule; õigus toidule; äärmine vaesus, majanduslike, sotsiaalsete ja kultuuriliste õiguste pakti lisaprotokoll, ettevõtlus ning inimõigused;
7.
kutsub ELi üles jätkama arenguõiguse töörühma toetamist tema pingutustes töötada välja selged meetodid arenguõiguse rakendamiseks;
8.
kooskõlas ÜRO 1986. aasta deklaratsiooniga, mis tunnustab õigust säästvale arengule inimese lahutamatu inimõigusena, tuletab meelde ELi lubadust edendada rahvusvahelist majanduskorda, mis rajaneb võrdsusel, iseseisvusel, vastastikul sõltuvusel ja vastastikusel huvil; kutsub ELi üles keskendama tähelepanu vajadusele saavutada areng järgmistel WTO läbirääkimistel, mis on kavandatud 2005. aasta detsembris Hong Kongis;
9.
kutsub ELi ja liikmesriike üles astuma kõiki meetmeid, mis on vajalikud aastatuhande arengueesmärkide saavutamiseks, eelkõige puudutab see vajadust teha lõpp vaesusele, nälja levikule, soolisele ebavõrdsusele, keskkonnaalase olukorra halvenemisele ja hariduse puudumisele ning võimaldada juurdepääs tervishoiule ja puhtale veele;
10.
kutsub nõukogu, liikmesriike ja Euroopa Komisjoni üles tugevdama ÜRO inimõiguste komisjoni ning pärismaiste küsimustega tegeleva ÜRO inimõiguste edendamise ja kaitse allkomisjoni tegevust, eriti põlisrahvaste töörühma tegevust;
11.
tervitab inimõiguste komisjoni istungjärkudevahelise tähtajatu töörühma tööd õiguslikult siduva normatiivse vahendi projekti ettevalmistamisel kõikide isikute kaitsmiseks sunniviisilise kadumise eest, kutsub inimõiguste komisjoni üles võtma eelisjärjekorras vastu konventsiooni eelnõu kõikide isikute kaitsmiseks sunniviisilise kadumise eest ja nõuab tungivalt, et nõukogu ja kõikide liikmesriikide valitsused toetaksid töörühma, et võtta konventsioon Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peaassambleel peatselt vastu;
12.
kutsub nõukogu ja Euroopa Komisjoni üles pöörama asjakohast tähelepanu karistamatuse küsimusele rahvusvaheliste inimõiguste rikkumise , sõjakuritegude ja humanitaarõiguse seisukohalt;
13.
tuletab meelde, et 2005. aastal möödub 10 aastat Pekingis toimunud naiste konverentsist ja et see pakub hea võimaluse tegelda naiste inimõiguste parandamisega üle kogu maailma;
14.
kutsub ELi üles toetama soolise aspekti täielikku lõimimist Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kogu süsteemis;
15.
tervitab asjaolu, et alates 1997. aastast võtab UNCHR Euroopa Liidu algatusel vastu resolutsiooni, mis kutsub üles loobuma surmanuhtlusest või piirama selle kohaldamist niipalju kui võimalik; nõuab tegutsemist selle uuendamise heaks inimõiguste komisjoni 61. istungjärgul;
16.
kutsub Euroopa Komisjoni, nõukogu, eesistujat ja liikmesriike tegema kõik nendest oleneva, et järgmisel ÜRO Peaassamblee istungil võetaks vastu resolutsioon, mis esimese sammuna teel surmanuhtluse üleüldise kaotamise poole kehtestaks surmanuhtluse täideviimise ülemaailmse moratooriumi;
17.
väljendab siiski oma muret surmanuhtluse kaotamise suundumuse aeglustumise või sellele isegi tagasikäigu andmise üle ja kutsub kõiki riike üles jätkama surmanuhtluse osas tegutsemist vastavalt UNCHRi 60. istungjärgul vastu võetud resolutsioonile 2004/L94;
18.
kutsub eesistujat üles toetama resolutsiooni, mis kutsub USAd viivitamatult selgitama vangide olukorda Guantánamos vastavalt rahvusvahelistele inimõiguste standarditele ja humanitaarõigusele, ning tuletab meelde oma mitmete resolutsioonide kaudu väljendatud seisukohti vangide raske olukorra suhtes Guantánamos;
19.
kinnitab veel kord, et ELil on oma arengu- ja kaubanduspoliitika kaudu täita oluline roll, et vähendada terrorivõrgustike ja -liikumiste toetusbaase, keskendudes vaesuse vähendamisele, maareformile, haldusele ja võitlusele korruptsiooni vastu;
20.
kutsub eesistujariiki üles tegema jõupingutusi, et saavutada edasiminekut rahvusvahelise relvaekspordilepingu sõlmimise suunas, võttes teatavaks Euroopa Parlamendi äsjaavaldatud raportit ELi relvaekspordi kohta;
21.
jätkab kogu hingest protsessi toetamist uue puuetega inimeste inimõiguste rahvusvahelise konventsiooni vastuvõtmiseks; innustab Euroopa Ülemkogu ja Euroopa Komisjoni mängima peaosa, et esimesel võimalusel jõuda kõikehõlmava konventsioonini, mis tagab puuetega inimestele kogu maailmas võrdselt ja tõhusalt kõik inimõigused; kutsub ELi eesistujariiki üles Euroopa Parlamendi vastuvõetud resolutsiooni ÜRO konventsiooni kohta arvestama, kui ta esindab ELi läbirääkimistel ÜRO ajutises komisjonis, mis koostab ÜRO konventsiooni eelnõu; tuletab nõukogule ja Euroopa Komisjonile meelde dialoogi jätkamist ja süvendamist puuetega inimeste organisatsioonide esindajaga;
Inimõiguste kaitse vahendite ja mehhanismide mõjus toimimine
22.
kutsub nõukogu ja Euroopa Komisjoni üles töötama kõigi inimõiguste kaitse vahendite ülemaailmse ratifitseerimise heaks;
23.
avaldab rahulolu Euroopa Liidu tehtud töö üle Rahvusvahelise Kriminaalkohtu Rooma statuudi ülemaailmse ratifitseerimise heaks ja kutsub liitu üles seda tööd jätkama;
24.
kutsub Euroopa Komisjoni üles andma piisavaid eelarvevahendeid, et tagada Sana'a protsessi edendamine ja järelmeetmed;
25.
kutsub eesistujat ja liikmesriike üles nõudma, et UNCHRi liikmesuse hädavajalikuks eelduseks peavad valitsused ratifitseerima inimõigustealased põhilepingud, vastavalt nende andmete esitamise kohustusega, anda vabu kutseid ÜRO inimõiguste asjatundjatele ja püüda nende soovitusi täita;
26.
kutsub eelkõige uusi liikmeid ja UNCHRi juhatust üles kasutama oma ametiaega UNCHRis, et demonstreerida oma pühendumust inimõigustele, astudes konkreetseid samme inimõiguste järgimise parandamiseks vastavates riikides;
27.
kutsub nõukogu ja Euroopa Komisjoni üles toetama ÜROd tema pingutustes saata vastavalt oma pädevuse raamidele inimõiguste eriraportöörid riikidesse, eriti ELiga tihedates sidemetes olevatesse riikidesse, kus leiavad aset inimõiguste rikkumised;
28.
kutsub eesistujat ja liikmesriike üles toetama või kaastoetama resolutsiooni UNCHRi erimenetluste tugevdamiseks, sealhulgas piisavate vahendite suunamise kaudu abistada nende tõhusat toimimist;
29.
mõistab hukka UNCHRi teatud arutelude allakäigu, mis keskenduvad üksnes inimõiguste rikkumises süüdistatud riikidele, ning kutsub eesistujat ja liikmesriike astuma üles mõnede ühiste või eraldi deklaratsioonidega, samuti küsimuste või deklaratsioonidega vastavalt erimenetluste raportitele;
30.
kutsub Euroopa Komisjoni, nõukogu ja liikmesriike üles jälgima hoolikalt ÜRO valitsusväliste organisatsioonide komitee menetlusi ja otsuseid, et ennetada ning vältida valitsusväliste organisatsioonide sõnavabaduse põhimõtte igasugust rikkumist UNHCRi sees;
31.
kutsub nõukogu eesistujat toetama või kaastoetama resolutsiooni tõhusa süsteemi loomise kohta Euroopa Komisjoni soovituste ja erimenetluste järgimise jälgimiseks ning hindamiseks, et saavutada riikide suurem aruandekohustus;
UNCHRi 61. istungjärgi ettevalmistamine ja järelmeetmed
32.
kinnitab veel kord vajadust kooskõlastatud, üksmeelse ja hästi ettevalmistatud Euroopa Liidu poolse lähenemise järele UNCHRi 61. istungjärgu eel, ajal ning järel, et tagada mõjus ja tõhus panus sellesse protsessi;
33.
palub esimeste konverentsil moodustada UNCHRi 61. istungjärgul osalemiseks Euroopa Parlamendi liikmete ad hoc delegatsioon;
34.
kutsub nõukogu ja Euroopa Komisjoni üles andma aru parlamendi täiskogu istungil UNCHRi tulemustest hiljemalt 2005. aasta maiks ja juhib tähelepanu, et nende aruanne peaks üksikasjalikult välja tooma mitte üksnes teemad, mille osas EL ja tema liikmesriigid toetasid või kaastoetasid resolutsioone, ja ELi astutud sammud UNCHRi istungjärgu jooksul, aga ka selle, millal ja miks sellist toetust ei antud;
°
°
°
35.
teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, Euroopa Komisjonile, liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele, Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretärile, Euroopa Nõukogule ja käesolevas resolutsioonis nimetatud riikide valitsustele.
