A6-0064/2009
17.2.2009
RAPORT
Online -hasartmängude usaldusväärsus
(2008/2215(INI))
Siseturu- ja tarbijakaitsekomisjon
Raportöör:
Christel Schaldemose
PE 414.363v02-00
SISUKORD
EUROOPA PARLAMENDI RESOLUTSIOONI ETTEPANEK................................................3
SELETUSKIRI..........................................................................................................................10
VÄHEMUSE ARVAMUS.........................................................................................................13
PARLAMENDIKOMISJONIS TOIMUNUD LÕPPHÄÄLETUSE TULEMUS.......................14
EUROOPA PARLAMENDI RESOLUTSIOONI ETTEPANEK
online -hasartmängude usaldusväärsuse kohta
( 2008/2215(INI) )
Euroopa Parlament ,
– võttes arvesse EÜ asutamislepingu artiklit 49;
– võttes arvesse EÜ asutamislepingule lisatud protokolli subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte kohaldamise kohta;
– võttes arvesse Euroopa Ühenduste Kohtu kohtupraktikat
Schindler 1994 (C-275/92), Läärä 1999 (C-124/97), Zenatti 1999 (C-67/98), Anomar 2003 (C-6/01), Gambelli 2003 (C-243/01), Lindman 2003 (C-42/02), Placanica 2007 (C-338/04), Unibet 2007 (C- 432/05), UNIRE 2007 (C– 260/04). ;
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/123/EÜ teenuste kohta siseturul
ELT L 376, 27.12.2006, lk 36. (teenuste direktiiv);
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2007. aasta direktiivi 2007/65/EÜ, millega muudetakse nõukogu direktiivi 89/552/EMÜ teleringhäälingutegevust käsitlevate liikmesriikide teatavate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta
ELT L 332, 18.12.2007, lk 27. (audiovisuaalsete meediateenuste direktiiv);
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2000. aasta direktiivi 2000/31/EÜ infoühiskonna teenuste teatavate õiguslike aspektide, eriti elektroonilise kaubanduse kohta siseturul (elektroonilise kaubanduse direktiiv)
EÜT L 178, 17.7.2000, lk 1. ;
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. oktoobri 2005. aasta direktiivi 2005/60/EÜ rahandussüsteemi rahapesu ja terrorismi rahastamise eesmärgil kasutamise vältimise kohta
ELT L 309, 25.11.2005, lk 15. ;
– võttes arvesse oma 8. mai 2008. aasta resolutsiooni spordi valge raamatu kohta
Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2008)0198 . ;
– võttes arvesse siseturu- ja tarbijakaitsekomisjoni poolt 16. oktoobril 2006. aastal komisjonile esitatud suuliselt vastatavat küsimust hasartmängu ja spordiga seotud kihlvedude kohta siseturul
O-0118/2006 . ja sellele järgnenud arutelu siseturu- ja tarbijakaitsekomisjonis 14. novembril 2006 ning komisjoni liikme antut vastust;
– võttes arvesse Europe Economics Research Ltd-i poolt Euroopa Parlamendile koostatud infodokumenti online -hasartmängude kohta, milles on kesksel kohal usaldusväärsus ja selliste mängude korraldamist käsitlev käitumisjuhend;
– võttes arvesse Šveitsi võrdleva õiguse instituudi (SICL) poolt komisjonile koostatud uuringut hasartmänguteenuste kohta Euroopa Liidu siseturul, mis avaldati 14. juunil 2006. aastal;
– võttes arvesse kodukorra artiklit 45;
– võttes arvesse siseturu- ja tarbijakaitsekomisjoni raportit ( A6-0064/2009 ),
A. arvestades, et online -hasartmängud, mille maht oli 2004. aastal 2–3 miljardit eurot mängude kogutulust, moodustavad praegu ligikaudu 5 % kogu ELi hasartmänguturust, nagu eespool nimetatud SICL-i uuringust selgub, ning kiire kasv näib vältimatu;
B. arvestades, et tulud riiklikest või riiklikult heakskiidetud hasartmängudest on spordiorganisatsioonide vaieldamatult kõige olulisem tuluallikas paljudes liikmesriikides;
C. arvestades, et hasartmänge, sealhulgas online -hasartmänge, on kõigis liikmesriikides tavapäraselt reguleeritud rangelt subsidiaarsuse põhimõtte alusel, et kaitsta tarbijaid sõltuvuse ja pettuste eest, vältida rahapesu ja muid finantskuritegusid, samuti kokkulepitud tulemustega mänge ning tagada avalik kord; arvestades, et Euroopa Kohus aktsepteerib piiranguid asutamis- ja teenuste osutamise vabadusele kõnealuste üldist huvi pakkuvate eesmärkide kontekstis, kui need on proportsionaalsed ja mittediskrimineerivad;
D. arvestades, et kõik liikmesriigid on kõnealused piirangud liigitanud vastavalt asjaomase hasartmänguteenuse liigile, näiteks kasiinomängud, spordikihlveod, loteriid või kihlvedude sõlmimine hobuste võiduajamistel; arvestades, et enamik liikmesriike on keelanud online -kasiinomängude korraldamise, sealhulgas kohalike ettevõtjate poolt, ning suur hulk liikmesriike on keelanud samal viisil online -spordikihlvedude ja online -loteriide korraldamise;
E. arvestades, et hasartmängud jäeti välja direktiivide 2006/123/EÜ (teenuste direktiiv), 2007/65/EÜ (audiovisuaalsete meediateenuste direktiiv) ja 2000/31/EÜ (elektroonilise kaubanduse direktiiv) reguleerimisalast ning Euroopa Parlament väljendas muret hasartmängude võimaliku liberaliseerimise pärast oma 8. mai 2008. aasta resolutsioonis spordi valge raamatu kohta;
F. arvestades, et liikmesriigid on reguleerinud oma traditsioonilisi hasartmänguturge, et kaitsta tarbijaid sõltuvuse, pettuste, rahapesu ja kokkulepitud tulemustega mängude eest; arvestades, et kõnealuseid poliitilisi eesmärke on onlin e-hasartmängude sektoris keerulisem saavutada;
G. arvestades, et komisjon on algatanud kümne liikmesriigi vastu rikkumismenetlused, et kontrollida online -hasartmänguteenuste, peamiselt spordikihlvedude, piiriülest osutamist piiravate siseriiklike meetmete kooskõla ühenduse õigusaktidega; arvestades, et kõnealused menetlused, nagu komisjon on rõhutanud, ei käsitle monopolide ega riiklike loteriide olemasolu, samuti ei mõjuta need hasartmänguturu liberaliseerimist üldisemas plaanis;
H. arvestades, et Euroopa Kohtule esitatakse üha enam eelotsusetaotlusi hasartmängudega seotud kohtuasjades, mis osutab selgelt sellele, et puudub selgus, kuidas hasartmänge käsitlevaid ühenduse õigusakte tõlgendada ja kohaldada;
I. arvestades, et usaldusväärsus tähendab käesoleva online -hasartmänge käsitleva resolutsiooni kontekstis kohustust hoida ära mitte ainult pettusi ja kuritegevust, vaid ka mängusõltuvust ja alaealiste juurdepääsu hasartmängudele tarbijakaitse- ja kriminaalseaduste järgimise ning spordivõistluste kaitsmisega mis tahes lubamatu mõju eest, mis kaasneb spordikihlvedudega;
J. arvestades, et online- hasartmängud koondavad mitmeid mängusõltuvusega seotud riskitegureid, muu hulgas näiteks lihtne juurdepääs hasartmängudele, erinevate mängude kättesaadavus ja vähesed sotsiaalsed piirangud
Kohtujurist Boti 14. oktoobri 2008. aasta arvamus kohtuasjas C-42/07; vt ka eespool nimetatud SICLI-i uuring, lk 1450; professor Gill Valentine, Ülevaade kirjandusest laste ja noorte hasartmängude kohta (koostaja: Ühendkuningriigi hasartmängukomisjon), september 2008. ;
K. arvestades, et spordikihlveod ja muud online -mängud on arenenud kiiresti ja kontrollimatult (eriti piiriüleselt internetis) ning kokkulepitud tulemustega mängude alati olemasolev oht ja spordivõistluste konkreetsetele üritustele panuste tegemise nähtus teeb spordi eriti haavatavaks ebaseaduslike kihlvedude sõlmimise suhtes,
Üldisi ja tarbijate huvisid kaitsev läbipaistev sektor
1. rõhutab, et vastavalt subsidiaarsuse põhimõttele ja Euroopa Kohtu kohtupraktikale on liikmesriikidel huvi ja õigus reguleerida ja kontrollida oma hasartmänguturge vastavalt oma traditsioonidele ja kultuurile, et kaitsta tarbijaid sõltuvuse, pettuste, rahapesu ja kokkulepitud tulemustega mängude eest spordi valdkonnas ning kaitsta kultuurilistel alustel põhinevaid rahastamisstruktuure, millega finantseeritakse spordi- ja sotsiaalalast tegevust liikmesriikides; rõhutab, et kõik muud sidusrühmad tunnevad samuti huvi hästi kontrollitud ja reguleeritud hasartmänguturu vastu; rõhutab, et online -hasartmängude korraldajad peavad järgima õigusakte, mis kehtivad selles liikmesriigis, kus nad oma teenuseid osutavad ning kus tarbija elab;
2. rõhutab, et hasartmänguteenuseid tuleb pidada väga erilist laadi majandustegevuseks, kuna sellega on seotud ühiskondlik ja avalik kord ning tervishoiuaspektid, mille puhul konkurents ei too endaga kaasa vahendite paremat jaotamist, mistõttu vajavad hasartmängud mitmel sambal põhinevat lähenemisviisi; rõhutab, et kõnealuses väga tundlikus valdkonnas ei piisa pelgalt siseturupõhisest lähenemisviisist, ning palub komisjonil pöörata erilist tähelepanu Euroopa Kohtu seisukohtadele kõnealuses küsimuses;
3. toetab nõukogus Prantsusmaa eesistumise ajal alanud tööd, mis käsitleb online - ja traditsiooniliste hasartmängude ja kihlvedude valdkonnaga seotud küsimusi; kutsub nõukogu üles jätkama ametlikke arutelusid võimaliku poliitilise lahenduse leidmiseks selles osas, kuidas online -hasartmängudest tulenevaid probleeme määratleda ja lahendada, ning palub komisjonil seda protsessi toetada ja viia läbi uuringud ning esitada asjakohased ettepanekud, mida nõukogu soovitavaks peab, et saavutada ühised eesmärgid online -hasartmängude valdkonnas;
4. kutsub liikmesriike üles tegema tihedat koostööd, et lahendada piiriülestest online -hasartmängudest tulenevad ühiskondliku ja avaliku korraga seotud probleemid, näiteks hasartmängusõltuvus ja isikuandmete või krediitkaartide väärkasutus; kutsub ELi institutsioone üles tegema liikmesriikidega tihedat koostööd võitluses loata ja ebaseadusliku online -hasartmänguteenuste osutamise vastu ning kaitsma tarbijaid ja hoidma ära pettusi; rõhutab, et on vaja ühist seisukohta, kuidas seda teha;
5. rõhutab, et reguleerivad astutused ja ettevõtjad peaksid tegema tihedad koostööd online -hasartmängude valdkonnas tegutsevate muude sidusrühmadega, näiteks hasartmängude korraldajad, reguleerivad asutused, tarbijaorganisatsioonid, spordiorganisatsioonid, ametiliidud ja meedia, kes vastutavad ühiselt selle eest, et online -hasartmängud oleksid usaldusväärsed ning et tarbijaid teavitataks online -hasartmängude võimalikest negatiivsetest tagajärgedest;
Pettuste ja muu kuritegeliku käitumise vastu võitlemine
6. märgib, et kuritegevust, nagu näiteks rahapesu ja varimajandus, võib seostada hasartmängudega ning see mõjutab spordiürituste usaldusväärsust; on seisukohal, et oht spordi ja spordivõistluse usaldusväärsusele mõjutab tugevalt kohalikul tasandil osalust, mis edendab märkimisväärselt rahvatervist ja sotsiaalset integratsiooni; on seisukohal, et kui sporti tajutakse manipuleerimisobjektina mängijate, ametnike ja kolmandate osapoolte tulu teenimise eesmärgil, mitte mängimisena vastavalt spordi väärtustele, eeskirjadele ja poolehoidjatele naudingu pakkumise eesmärgil, võib selle tulemuseks olla rahva usalduse kadumine;
7. on seisukohal, et online -hasartmängude arvu kasv annab rohkem võimalusi korruptiivseks tegevuseks, näiteks pettused, kokkulepitud tulemustega mängud, ebaseaduslikud kihlveokartellid ja rahapesu, kuna online -mänge saab väga kiirelt üles panna ja maha võtta ning kuna offshore -ettevõtjate arv suureneb; kutsub komisjoni, Europoli ja teisi riiklikke ja rahvusvahelisi institutsioone üles jälgima hoolikalt ja teatama tähelepanekutest kõnealuses valdkonnas;
8. on seisukohal, et spordiürituste ja -võistluste usaldusväärsuse kaitsmine nõuab spordiõiguste omanike, online -hasartmängude korraldajate ja riigiasutuste vahelist koostööd siseriiklikul, samuti ELi ja rahvusvahelisel tasandil;
9. kutsub liikmesriike üles tagama, et spordivõistluste korraldajad, kihlvedude korraldajad ja reguleerivad asutused teeksid koostööd meetmete alal, et võidelda ohtude vastu, mis on seotud ebaseaduslike kihlvedude sõlmimisega ja kokkulepitud tulemustega mängudega spordi valdkonnas, ning uuriksid võimalusi toimiva, õiglase ja püsiva reguleeriva raamistiku kehtestamiseks, et kaitsta spordi usaldusväärsust;
10. rõhutab, et spordikihlveod on spordivõistluste kaubanduslikel eesmärkidel kasutamise üks liikidest ning soovitab liikmesriikidel kaitsta spordivõistlusi nende loata kaubanduslikel eesmärkidel kasutamise eest, nimelt spordiürituste korraldajate õigusi tunnustades ja kehtestades korra õiglase rahalise tulu tagamiseks elukutselise ja harrastusspordi kõigil tasanditel; palub komisjonil uurida võimalust anda võistluste korraldajatele võistluste eest intellektuaalomandiõigus (teatav kujutise kasutamise õigus);
Tarbijale kahju tekitamise vältimine
11. on arvamusel, et interneti pakutav alati olemasolev võimalus mängida online -hasartmänge privaatselt, saada koheselt tulemusi ning mängida suurte rahasummadega, loob uue ohu mängusõltuvuse kujunemiseks; märgib siiski, et teatavat liiki online -hasartmänguteenuste täielik mõju tarbijatele ei ole veel teada ning seda tuleks põhjalikumalt uurida;
12. juhib tähelepanu suurenevale murele noorte juurdepääsuvõimaluste pärast online -hasartmängudele, nii seaduslikult kui ka ebaseaduslikult, ning rõhutab vajadust kontrollida tõhusamalt vanust ja takistada alaealistel mängijatel tasuta prooviversioonide mängimist veebisaitidel;
13. juhib tähelepanu, et eriti noorte jaoks võib valmistada probleeme vahe tegemine selliste mõistete vahel nagu õnn, saatus, juhus ja tõenäosus; nõuab tungivalt, et liikmesriigid käsitleksid peamisi riskitegureid, mis võivad suurendada (noorte) inimeste mängusõltuvuse tekkimise tõenäosust, ning leiaksid vahendid kõnealuste tegurite kõrvaldamiseks;
14. tunneb muret interaktiivse televisiooni, mobiiltelefonide ja veebisaitide vahelise tihedama ühendatavuse pärast, mis toimub kaug- ja online -hasartmängude, eriti alaealistele suunatud hasartmängude puhul; on seisukohal, et see areng toob kaasa uusi reguleerimis- ja sotsiaalkaitse alaseid väljakutseid;
15. on seisukohal, et online -hasartmängude korraldamine seab tõenäoliselt tarbijaid ohtu ning liikmesriikidel peaks seetõttu olema tarbijate kaitsmise eesmärgil õigus piirata vabadust osutada online -hasartmänguteenuseid;
16. rõhutab, et lapsevanemad vastutavad alaealiste hasartmängimise ja alaealiste mängusõltuvuse ärahoidmise eest;
17. kutsub samas liikmesriike üles eraldama piisavaid vahendeid, et rahastada online -hasartmängudega seotud probleeme käsitlevat teadustegevust, probleemide ennetamist ja nendega tegelemist;
18. on seisukohal, et hasartmängudest saadavat tulu tuleks kasutada avalikes huvides, sealhulgas jätkata hariduse, tervishoiu, elukutselise ja harrastusspordi ning kultuuri rahastamist;
19. toetab online -hasartmänge käsitlevate standardite väljatöötamist, mis hõlmavad ohustatud hasartmängijate kaitsmiseks seatud vanusepiiranguid, krediidikeelde ja preemiasüsteeme, teavet hasartmängude võimalike tagajärgede kohta, teavet selle kohta, kust sõltuvuse korral abi saada, teatavate mängude puhul kujunevat võimalikku sõltuvust jne;
20. kutsub kõiki sidusrühmi üles käsitlema sotsiaalse eraldatuse ohtu, mida põhjustab online -hasartmängusõltuvus;
21. on arvamusel, et isereguleerimine seoses online -mängude reklaamimise, edendamise ja pakkumisega ei ole piisavalt tõhus ning rõhutab seetõttu vajadust valdkonna ja ametiasutuste vahelise reguleerimise ja koostöö järele;
22. nõuab tungivalt, et liikmesriigid teeksid ELi tasandil koostööd, et võtta meetmeid online -hasartmängude agressiivse reklaami ja turustamise, sh tasuta näidismängude, vastu mis tahes riigi- või eraettevõtja poolt, et kaitsta eriti mängusõltlasi ja ohustatud tarbijaid, nagu lapsed ja noored;
23. soovitab uurida võimalusi võtta kasutusele maksimaalne summa, mida üks inimene võib hasartmängudele ühes kuus kulutada, või kohustada online -hasartmängude korraldajaid kasutama online -hasartmängude puhul ettemaksekaarte, mida hakatakse müüma kauplustes;
Käitumisjuhend
24. märgib, et käitumisjuhend võib endiselt olla kasulik lisavahend selleks, et saavutada teatavad avalikud (ja erasektori) eesmärgid ning arvestada tehnoloogilise arenguga, muutustega tarbijaeelistustes või turustruktuuride arenguga;
25. rõhutab, et käitumisjuhend on lõpuks siiski valdkonnale suunatud isereguleeruv lähenemine ning võib seetõttu õigusakte ainult täiendada, mitte neid asendada;
26. rõhutab samuti, et käitumisjuhendi tulemuslikkus sõltub suurel määral sellest, kas riiklikud reguleerivad asutused ja tarbijad seda tunnustavad ning kuidas seda jõustatakse;
Järelevalve ja teadusuuringud
27. palub liikmesriikidel dokumenteerida oma online -hasartmängude turu ulatuse ja kasvu ning online -hasartmängudest tulenevad probleemid;
28. palub komisjonil alustada online -hasartmänge ja hasartmängusõltuvuse kujunemise ohtu käsitlevaid uuringuid, näiteks selle kohta, kuidas reklaam mõjutab hasartmängusõltuvust, kas on võimalik luua mängude kohta kogu ELi ulatuses ühtne liigitus, milles lähtutakse sõltuvuse kujunemise potentsiaalist, ning võimalikud ennetus- ja ravimeetmed;
29. kutsub komisjoni üles eelkõige uurima, kuidas reklaam ja turustamine (sealhulgas tasuta online -näidismängud) ergutavad otseselt või kaudselt alaealisi noori hasartmänge mängima;
30. palub komisjonil, Europolil ja riigi ametiasutustel koguda ning jagada teavet online -hasartmängude valdkonnas, näiteks seal tegutsevate ettevõtjate seas, aset leidvate pettuste ja muu kuritegeliku käitumise ulatuse kohta;
31. palub komisjonil uurida tihedas koostöös riikide valitsustega online -hasartmänguteenuste piiriülese osutamise majanduslikke ja mittemajanduslikke mõjusid seoses usaldusväärsuse, sotsiaalse vastutuse, tarbijakaitse ja maksundusega seotud teemadega;
32. rõhutab, et on oluline, et tarbija elukohajärgne liikmesriik suudaks tõhusalt kontrollida, piirata ja teostada järelevalvet tema territooriumil osutatavate hasartmänguteenuste üle;
33. kutsub komisjoni ja liikmesriike üles täpsustama online -hasartmängude maksustamise positsiooni;
° °
34. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule ja komisjonile.
SELETUSKIRI
I. Sissejuhatus
Hasartmängud on õnnemängud, kaasa arvatud loteriid ja kihlveod, milles osalemise õiguse eest tehakse rahaline panus.
Online -hasartmängud on eksisteerinud alates 1996. aastast, kui Soomes avati esimene mäng.
Alates sellest ajast on online -hasartmängude turg oluliselt kasvanud.
2003. aastal oli online -hasartmängude korraldajate mängutulu (korraldajate tulu miinus väljamakstud võidud) EL-25s hinnanguliselt 51,5 miljardit eurot.
Praegu moodustavad interneti, mobiiltelefonide ja interaktiivsete televiisori kontode kaudu mängitavad online -hasartmängud ligikaudu 5 % kogu ELi hasartmänguturust, s.o aasta mängutulu üldväärtuses 2–3 miljardit eurot 2004. aastal.
Euroopa online -hasartmängude turu eeldatav kasv on minimaalselt 8,4 protsenti aastas (Austrias ja Ungaris) ja maksimaalselt 17,6 protsenti (Itaalias).
PricewaterhouseCoopers, „ Global Entertainment and Media Outlook : 2008-2012 ”, lk 623.
Kasvu mõõdetakse aasta mängutulu kogukasvu järgi.
Seepärast sunnitakse liikmesriike kohandama ja koostama regulatsiooni, et pidada sammu tarbijate eelistuste ja pakutavate teenustega.
Online -hasartmängude eriline laad põhjustab liikmesriikide poliitikakujundajatele teatud raskusi.
Esiteks sisaldavad online -hasartmängud piiriülest elementi, mis võimaldab online -hasartmängude korraldajatel osutada oma teenuseid tarbijatele teistes liikmesriikides väljaspool nende enda asukohariiki.
Seega ei pruugi tarbijad teada, millises riigis nende teenuseosutaja asub.
Teiseks kaasneb online -hasartmängudega suurem oht, et online -hasartmängude korraldajatel ei ole võimalik tarbija isikut kontrollida, sest krediitkaardi kasutaja ei pruugi olla selle omanik.
Kolmandaks on online -hasartmängude korraldajate veebisaite võimalik kiiresti üles panna, mis tähendab, et ebaausad korraldajad võivad ilmuda ja kaduda lühikese aja jooksul.
Neljandaks on võrreldes tavakasiinodega online -hasartmängude korraldajatel keeruline oma kliente kontrollida, sest seal ei näe, kas klient on alaealine, purjus või mõne muu meelemürgi mõju all või käitub kahtlaselt.
Arvestades ka, et kuna juurdepääs online -hasartmänguteenustele on lihtne ja seda võib teha eraldatuses, siis puudub teiste juuresviibimisega tekkiv sotsiaalne kontroll ja piirangud.
II.
Regulatsioon
Euroopa online -hasartmänguturgude reguleerimine toimub riigisiseselt vastavalt subsidiaarsuse printsiibile.
Seepärast on tavalise ja online -põhise hasartmänguturu reguleerimine ELis väga ebaühtlane.
Kahekümnes ELi liikmesriigis on online -hasartmängud lubatud ning seitsmes liikmesriigis on online -hasartmängud keelatud.
Kolmeteistkümnes liikmesriigis on turg liberaliseeritud, kuues on riigi omanduses olevad monopolid ja ühes on litsentseeritud erakapitalil põhinev monopol.
Online -hasartmängud, Euroopa Parlamendile esitatud infodokument, Europe Economics, […] oktoober 2008.
Liikmesriigid, kus online -hasartmängud on täiesti keelatud või lubatud üksnes monopoli tingimustel, põhjendavad piiranguid sotsiaalse ja avaliku korraga.
Samas on olnud ägedaid vaidlusi nn riiklike hasartmängumonopolide üle.
Hasartmänguettevõtted, eraisikud ja meediaorganisatsioonid on esitanud Euroopa Komisjonile lugematul hulgal kaebusi, väites, et teatud liikmesriigid kaitsevad ebaseaduslikult oma hasartmänguturge ja oma monopolidest saadavat tulu.
Selle tõttu on komisjon algatanud rikkumismenetluse kümne liikmesriigi vastu, et kontrollida, kas riiklikud meetmed, millega piiratakse online -hasartmänguteenuse piiriülest osutamist, on kooskõlas ühenduse õigusega.
http://ec.europa.eu/internal_market/services/gambling_en.htm
ELi (tavapäraste ja veebipõhiste) hasartmänguturgude reguleerimine on väga tundlik teema.
Samas on olemas selge vajadus online -hasartmänge reguleeriva keskkonna selgitamiseks.
Praegu on Euroopa Kohtus mitmed pooleliolevad kohtuasjad seotud hasartmängudega.
Olukord ei rahulda kohust ega liikmesriike, tarbijaid ega online -hasartmänguteenuste pakkujaid.
Euroopa Kohtusse on saadetud mitmed hasartmängudega seotud juhtumid, millest mõned on juba lahenduse leidnud (pretsedendid on loetletud allpool) ja paljud on veel pooleli.
Euroopa Kohtu pretsedendid: Schindler 1994 (C-275/92), Läärä 1999 (C-124/97), Zenatti 1999 (C-67/98), Anomar 2003 (C-6/01), Gambelli 2003 (C-243/01), Lindman 2003 (C-42/02), Placanica 2007 (C-338/04), Unibet 2007 (C – 432/05) ja UNIRE 2007 (C – 260/04).
Nendel juhtudel on Euroopa Kohus otsustanud, et hasartmänguteenuste suhtes kohaldatakse liikumisvabadust (EÜ asutamislepingu artikkel 49).
Samas on kohus öelnud ka seda, et hasartmängudes võib sisalduda teatavaid moraalseid, usulisi ja kultuurialaseid aspekte, kõrge kuritegevuse või pettuse oht ja sellel võivad olla kahjustavad isiklikud ja sotsiaalsed tagajärjed.
Euroopa Kohus, Schindleri kohtuotsus, C-275/92.
Seega võivad piirangud olla põhjendatud, kui need on vajalikud tarbijate kaitsmiseks, avaliku korra säilitamiseks (pettuste ja kuritegude ennetamiseks), sotsiaalse korra (kultuuri ja moraali) säilitamiseks ning takistamaks hasartmängude muutumist isikliku sissetuleku allikaks.
SICL (2006), lk xxvi.
Piirangute eesmärk peab olema mängimise järjepidev ja süstemaatiline piiramine, neid tuleb kohaldada mittediskrimineerival moel ja need ei tohi minna kaugemale lõppeesmärgi saavutamiseks vajalikust.
Gambelli kohtuotsus C-243/01.
Tuleb märkida ka seda, et 14. novembril 2006 vastas volinik McCreevy suuliselt esitatavale küsimusele hasartmängude kohta, mille esitas siseturu- ja tarbijakaitsekomisjoni juhataja Arlene McCarthy Euroopa Parlamendi täiskogu istungil Strasbourgis.
Volinik väitis, et hasartmängu reguleerivate õigusaktide ühtlustamine ELis ei ole praegu tõenäoline.
III.
Usaldusväärsus
Raporti eesmärk on keskenduda online -hasartmängude usaldusväärsusele.
Usaldusväärsus tähendab eelkõige väärtuste kogumit, mille eesmärk on hoida ära pettusi: nii online- hasartmängude korraldajate poolset klientide petmist kui klientidepoolset online -hasartmängude korraldajate petmist kui klientide omavahelist petmist.
Usaldusväärsus selles mõttes tähendab ka kõiki vahendeid kuritegevuse, näiteks rahapesu ennetamiseks.
Käesolevas raportis käsitletakse usaldusväärsust ka online -hasartmängude korraldajate käitumise kontekstis.
Seepärast hõlmab raport ka hasartmängusõltuvust ja alaealiste mängimist.
Enamik tarbijaid on võimelised mängima hasartmänge ilma nendest sõltuvusse sattumata, ent väike, kuid siiski oluline arv inimesi võib saada hasartmängusõltlasteks.
Maailma Tervishoiuorganisatsioon määratleb hasartmängusõltuvust kui ülemäärast hasartmängimist, mis toob kaasa rahalised, sotsiaalsed ja/või psühholoogilised häired.
WHO (1992), „ The ICD-10 Classification of mental and behavioural disorders ”, Genf.
Teised tavakasutuses olevad mõisted on patoloogiline, kompulsiivne, haiglane, liigne ja sõltuvuslik hasartmängimine.
Hasartmängusõltuvuse ohtu suurendab mängimise võimaluse pidev kättesaadavus, võitude sagedus, mängude ahvatlus või võlu, suurte summade panustamise võimalus, mängimiseks krediidi võtmise võimalus, mängude asetsemine kohtades, kus inimesed võivad mängida impulsi ajel, ja asjaolu, et mängimise ohtude kohta ei ole olemas teavituskampaaniat.
Kohtujurist Boti ettepanek Euroopa Kohtule, 14. oktoober 2008, juhtum C-42/07; vt ka SICL (2006), lk 1450.
Online -hasartmängudes on ühendatud mitmed sellised hasartmängusõltuvuse riskifaktorid.
Nii on online -hasartmängude korraldajatel võimalus pakkuda suurt valikut mänge (kihlvedusid, ruletti, pokkerit, mänguautomaate jms) ja esitleda pidevalt uusi mänge, kasutada uusi turundus- ja sihtrühmade kaasamise tehnikaid, sealhulgas viimast tehnoloogiat klientide (kulutamis)käitumise andmete analüüsimiseks, mis kliendi ekraani külge naelutab.
Murettekitav aspekt on suurenev kokkupuude multimeediateenuste, nagu televisiooni-, telefoni- ja SMS-teenused ja veebilehed, vahel kaug- ja online -mängude pakkumisel, mis muudab nendes mängudes osalemise kergeks ja sotsiaalselt vastuvõetavaks, eriti noorte inimeste jaoks.
VÄHEMUSE ARVAMUS
vastavalt kodukorra artikli 48 lõikele 3
Malcolm Harbour, Colm Burke, Charlotte Cederschiöld, Giles Chichester, Bill Newton Dunn, Małgorzata Handzlik, Christopher Heaton-Harris, Zita Pleštinská, Salvador Domingo Sanz Palacio, Andreas Schwab, Marian Zlotea.
Tunneme muret selle üle, et käesoleva raporti sisu jääb väljapoole käesoleva algatuse reguleerimisala, mille eesmärk oli keskenduda online -hasartmängude turu läbipaistvusele, online -hasartmängude korraldajate usaldusväärsusele ja võimalikule kahjule, mida online -hasartmängude valdkond tarbijatele põhjustab.
Oleme seisukohal, et käesolev raport kahjustab mõningaid ühtse turu põhimõtteid, et online -hasartmängude turu peamisi aspekte võidakse valesti mõista ning et raport ei kajasta adekvaatselt olukorda kõigis liikmesriikides.
Teatavates liikmesriikides eksisteerivad juba hästi toimivad ja hästi reguleeritud turud, mis võimaldavad tarbijatel ohutus ja turvalises online -keskkonnas mängida.
Oleme nõus, et interneti tulek on toonud kaasa pikaajalisi tarbijakaitseprobleeme, kuid neid saab reguleerida tulemuslikult ilma keeldudeta.
Märgime juba tehtud tööd, mida vastutavad Euroopa ettevõtjad on standardite parandamiseks ja tarbijate kaitse tagamiseks teinud.
Soovime rõhutada edusamme, mida mõnede riikide kohtud on juba regulatiivse korra väljatöötamisel teinud, ning avatumate, kuid siiski tõhusalt reguleeritud turgude võimalikke eeliseid.
Märgime ka onlin e-teenuste osutamise tõkestamiseks esitatud meetodite praktilisi ja õiguslikke piiranguid.
PARLAMENDIKOMISJONIS TOIMUNUD LÕPPHÄÄLETUSE TULEMUS
Vastuvõtmise kuupäev
11.2.2009
Lõpphääletuse tulemused
+:
–:
0:
32
10
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
Mogens Camre, Charlotte Cederschiöld, Gabriela Creţu, Janelly Fourtou, Evelyne Gebhardt, Martí Grau i Segú, Małgorzata Handzlik, Malcolm Harbour, Anna Hedh, Edit Herczog, Pierre Jonckheer, Kurt Lechner, Lasse Lehtinen, Toine Manders, Catiuscia Marini, Arlene McCarthy, Nickolay Mladenov, Catherine Neris, Bill Newton Dunn, Zita Pleštinská, Karin Riis-Jørgensen, Zuzana Roithová, Heide Rühle, Leopold Józef Rutowicz, Salvador Domingo Sanz Palacio, Christel Schaldemose, Eva-Britt Svensson, Jacques Toubon, Bernadette Vergnaud, Barbara Weiler
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed
Emmanouil Angelakas, André Brie, Colm Burke, Giles Chichester, Joel Hasse Ferreira, Filip Kaczmarek, Andrea Losco, Manuel Medina Ortega, José Ribeiro e Castro
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed (kodukorra art 178 lg 2)
Daniel Hannan, Alexandru Nazare, Giovanni Rivera
