P6_TA(2006)0056
Inimõiguste- ja demokraatiaklausel ELi kokkulepetes
A6-0004/2006
Euroopa Parlamendi resolutsioon inimõiguste- ja demokraatiaklausli kohta Euroopa Liidu kokkulepetes ( 2005/2057(INI) )
Euroopa Parlament,
–
võttes arvesse Euroopa Liidu lepingu artikleid 3, 6, 11 ja 19 ning EÜ asutamislepingu artikleid 177, 300 ja 310;
–
võttes arvesse oma 12. veebruari 2004. aasta resolutsiooni inimõigusi ja demokratiseerimist puudutavate ELi meetmete hoogustamise kohta Vahemere piirkonna partneritega ELT C 97 E, 22.4.2004, lk 656.
;
–
võttes arvesse võttes arvese oma 25. aprilli 2002. aasta resolutsiooni komisjoni teatise kohta nõukogule ja Euroopa Parlamendile Euroopa Liidu rolli kohta inimõiguste ja demokratiseerimise edendamisel kolmandates riikides ( KOM(2001)0252 ) ELT C 131 E, 5.6.2003, lk 147.
;
–
võttes arvesse oma 20. septembri 1996. aasta resolutsiooni komisjoni teatise kohta demokraatia põhimõtete ja inimõiguste austamise lisamise kohta ühenduse ja kolmandate riikide vahelistesse lepingutesse ( KOM(1995)0216 ) EÜT C 320, 28.10.1996, lk 261.
;
–
võttes arvesse oma varasemaid 28. aprilli 2005. aasta Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2005)0150 .
, 22. aprilli 2004. aasta ELT C 104 E, 30.4.2004, lk 1048.
, 4. septembri 2003. aasta ELT C 76 E, 25.3.2004, lk 386.
, 25. aprilli 2002. aasta ELT C 131 E, 5.6.2003, lk 138.
, 5. juuli 2001. aasta EÜT C 65 E, 14.3.2002, lk 336.
, 16. märtsi 2000. aasta EÜT C 377, 29.12.2000, lk 336.
, 17. detsembri 1998. aasta EÜT C 98, 9.4.1999, lk 267.
, 12. detsembri 1996. aasta EÜT C 20, 20.1.1997, lk 161.
, 26. aprilli 1995. aasta EÜT C 126, 22.5.1995, lk 15.
, 12. märtsi 1993. aasta EÜT C 115, 26.4.1993, lk 214.
, 12. septembri 1991. aasta EÜT C 267, 14.10.1991, lk 165.
, 18. jaanuari 1989. aasta EÜT C 47, 27.2.1989, lk 61.
, 12. märtsi 1987. aasta EÜT C 99, 13.4.1987, lk 157.
, 22. oktoobri 1985. aasta EÜT C 343, 31.12.1985, lk 29.
, 22. mai 1984. aasta EÜT C 172, 2.7.1984, lk 36.
ja 17. mai 1983. aasta EÜT C 161, 10.6.1983, lk 58.
resolutsioone inimõiguste kohta maailmas;
–
võttes arvesse Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna (AKV) riikide rühma ning Euroopa Liidu vahelist partnerluslepingut (Cotonou kokkulepe), mis sõlmiti 23. juunil 2000. aastal Cotonous EÜT L 317, 15.12.2000, lk 3.
ja mida muudeti 25. juunil 2005. aastal Luxembourgis ELT L 287.
28.10.2005, lk 1.
;
–
võttes arvesse 7. detsembril 2000. aastal Nice'is väljakuulutatud Euroopa Liidu põhiõiguste hartat EÜT C 364, 18.12.2000, lk 1.
;
–
võttes arvesse ettepanekut võtta vastu nõukogu määrus, millega asutatakse Euroopa Liidu Põhiõiguste Amet ( KOM(2005)0280 );
–
võttes arvesse inimõiguste ülddeklaratsiooni (1948) ja teisi inimõigustealaseid ÜRO dokumente, nimelt kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelist pakti (1996), majanduslike, sotsiaalsete ja kultuuriliste õiguste rahvusvahelist pakti (1966), konventsiooni rassilise diskrimineerimise kõigi vormide likvideerimise kohta (1965), konventsiooni naiste diskrimineerimise kõigi vormide likvideerimise kohta (1979), piinamise ja muul julmal, ebainimlikul või alandaval viisil kohtlemise või karistamise vastast konventsiooni (1984), lapse õiguste konventsiooni (1989), Viini deklaratsiooni ja inimõiguste maailmakonverentsi tegevuskava (1993) ning ÜRO deklaratsiooni üksikisikute, rühmituste ja ühiskonnagruppide õiguse ja vastutuse kohta edendada ja kaitsta universaalseid inimõigusi ja põhivabadusi (1998);
–
võttes arvesse Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) egiidi all koostatud konventsioone;
–
võttes arvesse ÜRO 2003. aasta norme riikidevaheliste korporatsioonide ja teiste äriühingute inimõigustealaste kohustuste kohta, mis seovad need standardid äriühingute konkreetsete inimõigustealaste kohustustega;
–
võttes arvesse kõiki Euroopa Liidu ja kolmandate riikide vahel sõlmitud kokkuleppeid;
–
võttes arvesse kodukorra artiklit 45;
–
võttes arvesse väliskomisjoni raportit ning rahvusvahelise kaubanduse komisjoni ja arengukomisjoni arvamusi ( A6-0004/2006 ),
A.
arvestades, et inimõiguste, seejuures mitte üksnes kodaniku- ja poliitiliste õiguste, vaid ka majanduslike, sotsiaalsete ja kultuuriliste õiguste universaalsust, individuaalsust ja jagamatust tuleb toetada ja edendada, ning arvestades, et Euroopa Liit peab jätkama selleks tähendusrikaste vahendite loomist;
B.
arvestades, et demokraatia ning õigusriigi arendamine ja tugevdamine ning inimõiguste ja põhivabaduste järgimine on ühise välis- ja julgeolekupoliitika üldine eesmärk ning see peab olema Euroopa Liidu välispoliitika lahutamatu osa;
C.
arvestades, et püüded edendada inimõiguste ja demokraatia kui Euroopa Liidu välispoliitika põhieesmärkide järgimist ebaõnnestuvad, kui nendes sisalduvatele põhimõtetele ei pöörata seoses turvalisuse, majanduslike ja poliitiliste huvidega piisavalt tähelepanu;
D.
rõhutades, et Euroopa Liit peab suutma kiiresti ja tõhusalt reageerida inimõiguste ja demokraatia põhimõtete tõsiste ja püsivate rikkumiste korral ning et paljudel juhtudel on see jäänud tegemata, vaatamata kolmandates riikides valitseva inimõiguste ja demokraatia olukorra objektiivsetele hinnangutele;
E.
arvestades, et inimõiguste- ja demokraatiaklausel on õiguslikult siduv, peaks sellest saama Euroopa põhiõiguste edendamise poliitika oluline vahend ning arvestades, et kümme aastat pärast klausli esmakordset sõnastamist on aeg hinnata, kuidas seda on kohaldatud ning kuidas seda parandada;
F.
arvestades, et klausel on nüüd lisatud rohkem kui 50 kokkuleppesse ja seda kohaldatakse rohkem kui 120 riigi suhtes; arvestades, et klausel ei ole Euroopa Liidu ainus vahend põhiõiguste edendamiseks, ning arvestades, et kogu Euroopa välispoliitika poliitiline, majanduslik ja kaubanduslik külg peaks rajanema peamiste demokraatia põhimõtete edendamisel;
G.
rõhutades sellega seoses Cotonou kokkulepet, mis on Euroopa Ühenduse poolt lisatud inimõiguste- ja demokraatiaklausli tõstnud kõikide tema kolmandate riikidega sõlmitud lepingute "oluliseks osaks" ning mis nüüd tugineb inimõiguste, demokraatia ja õigusriigi põhimõtete järgimisel, samuti heal valitsemistaval ning avalike ülesannete veatul täitmisel;
H.
arvestades, et AKV-ELi parlamentaarne ühisassamblee on ainulaadne foorum dialoogiks AKV ja ELi parlamendiliikmete vahel, eelkõige mis puudutab inimõiguste ja demokraatia küsimusi;
I.
arvestades, et paljudes arenenud riikidega sõlmitud lepingutes ning valdkondlikes lepingutes, nagu tekstiilmaterjalide, põllumajandus- ja kalanduslepingutes see klausel veel puudub;
J.
arvestades, et inimõigused peavad olema nõukogu poolt komisjonile antud välislepingute läbirääkimisvolituste oluline osa, ning arvestades, et selliste läbirääkimisvolituste määratlemise kord peab olema läbipaistvam;
K.
arvestades, et Euroopa Parlament peab enne lepingu jõustumist selle heaks kiitma, kuid heakskiitu ei pea andma konsultatsioonide alustamiseks või lepingu osaliseks peatamiseks, ning arvestades, et see vähendab Euroopa Parlamendi poliitilist ja institutsioonilist rolli;
L.
rõhutades, et kodanikuühiskonnal ning kogu maailmas inimõigustega tegelevatel valitsusvälistel organisatsioonidel on ELi ja kolmandate riikide vaheliste lepingute inimõiguste- ja demokraatiaklausli koostamisele, rakendamisele ja hindamisele palju kaasa aidata;
M.
olles veendunud, et Euroopa Liit peab koostama uue korra ja uued kriteeriumid inimõiguste- ja demokraatiaklausli kohaldamiseks ilma riike või nende arengutaset diskrimineerimata;
N.
arvestades, et inimõiguste- ja demokraatiaklauslit kohaldatakse nii Euroopa Liidu kui ka asjaomase kolmanda riigi suhtes, kuid klausli vastastikust mõõdet ei ole veel täielikult kasutatud;
O.
korrates, et humanitaar-hädaabi tuleb rahvastevahelise solidaarsuse aluspõhimõtte nimel inimõiguste- ja demokraatiaklausli võimalikust "negatiivsest" kohaldamisest siiski jätkuvalt välja jätta,
1.
tervitab Euroopa Ühenduse üldist praktikat, mille kohaselt on rahvusvahelistesse lepingutesse alates 1992. aastast lisatud inimõiguste- ja demokraatiaklauslid – nn "oluliste osade" ja "täitmata jätmise" klauslid;
2.
nõuab suuremat läbipaistvust inimõiguste- ja demokraatiaklausli rakendamisel, mis on Euroopa Liidu välispoliitika nurgakivi, ja Euroopa Parlamendi suuremat osalust; juhib tähelepanu sellele, et karistusi ei saa kohaldada riikide suhtes, kus inimõiguste rikkumisi on täheldatud, vaid seoses konkreetsete rikkumistega;
3.
arvab, et inimõiguste- ja demokraatiaklauslit sisaldava rahvusvahelise lepingu sõlmimisel asjaomase kolmanda riigiga on Euroopa Liidu kohustus tagada, et kolmas riik järgiks lepingu sõlmimisel rahvusvahelisi inimõiguse norme;
4.
rõhutab, et üks klausli kohaldamist kahjustanud tegureid on selle üldsõnalisus, sest selles ei sätestata ELi ja kolmanda riigi koostöö "positiivsete" ja "negatiivsete" sekkumiste üksikasjalikku korda, jättes nõukogu ja liikmesriikide riiklikud imperatiivsed sätted inimõiguste üldisemate nõuete suhtes ülekaalu;
5.
kiidab sellegipoolest heaks Cotonou kokkuleppe artiklites 9 ja 96 sisalduva inimõiguste- ja demokraatiaklausliga tänini tehtud katse, mis on viinud isegi majandus- ja kaubanduskoostöö ajutise peatamiseni mõnede AKV riikidega inimõiguste tõsiste rikkumiste tõttu, suurendades sellega Euroopa Liidu otsustavust ja usaldusväärsust; toetab mainitud katse jätkamist ning selle lisamist standardklauslina ELi ja kolmandate riikide vahel sõlmitavatesse lepingutesse;
6.
rõhutab, et inimõiguste- ja demokraatiaklausli poliitiline ja õiguslik sisu on Cotonou kokkuleppes tõhusalt sätestatud ning kahepoolse koostöö ajutisele peatamisele eelnevad konsultatsiooni ning teabevahetuse mehhanismid üksikasjalikult kirjeldatud;
7.
toetab uue "näidisklausli" koostamist praeguse, artikli 2 all tuntud liiga üldise sõnastuse asendamiseks, et tagada lepingutes kolmandate riikidega ühtsem, tõhusam ja läbipaistvam lähenemine Euroopa inimõiguste poliitikale; tekstis tuleb arvestada järgmiste põhimõtetega:
a)
demokraatia, inimõiguste, sh vähemuste õiguste, õigusriigi ning hea valitsemistava edendamine on mitmepoolse koostöö alus; see kehtib nii arengumaade kui ka tööstusriikidega sõlmitavate lepingute kohta;
b)
nende õiguste õigusliku formuleeringu osas tuleb riikidel viidata eelkõige oma juba ratifitseeritud rahvusvahelistele kohustustele ning selgelt sätestada, et lepinguosalised peavad järgima lepingu "oluliseks osaks" olevaid norme; eelkõige tuleb lepinguosalistel kohustuda edendama neid põhiõigusi, mis on sätestatud ÜRO 1948. aasta inimõiguste deklaratsioonis, ÜRO rahvusvahelistes paktides kodaniku- ja poliitiliste õiguste ning majanduslike, sotsiaalsete ja kultuuriliste õiguste kohta ning rahvusvaheliselt tunnustatud ÜRO paktide ning jus cogensi normidega;
juhib tähelepanu sellele, et suhetes kolmandate riikidega ning demokraatlike põhimõtete ja inimõiguste edendamisel nn "inimõiguste- ja demokraatiaklausli" abil palutakse Euroopa Liidul pöörata erilist tähelepanu soolise võrdõiguslikkuse ja naiste õigustega seotud poliitika rakenduslikule küljele, samas veendudes, et kolmanda riigi ametivõimud järgivad põhiõigusi, mis keelavad omavolilise vahistamise, piinamise või hukkamise ja et asjaomase riigi elanikel on võimalus pöörduda erapooletusse kohtusse;
juhib tähelepanu sellele, et vastavalt Euroopa asutamislepingutele on Euroopa Liidul suhetes kolmandate riikidega ning demokraatia põhimõtete ja inimõiguste edendamisel nn "inimõiguste- ja demokraatiaklausli" abil kohustus seista vastu igasugusele diskrimineerimisele seksuaalse sättumuse alusel või seoses puudega isikute õigustega;
c)
määratledes valdkondlikke õigusi, mida koostöö peab edendama, tuleb lepinguosalistel viidata nende jaoks siduvatele ÜRO konventsioonidele ning selle eriasutuste konventsioonidele, eelkõige põhiõiguste rahvusvaheliselt aktsepteeritud õigusliku kogumi loonud ILO konventsioonidele;
d)
klausel peab sisaldama pooltevahelise konsultatsiooni korda, nähes üksikasjalikult ette poliitilised ja õigusmehhanismid, mida tuleb kasutada, kui kahepoolne koostöö soovitakse peatada demokraatia, inimõiguste, õigusriigi põhimõtte või hea valitsemistava korduva ja/või süstemaatilise rikkumise alusel; koostöö peatamine on ELi ja kolmandate riikide suhetes ilmselt äärmuslik meede ja seetõttu tuleb välja töötada selge sanktsioonide süsteem, mis pakub alternatiivseid tegutsemisvõimalusi, kuid aktsepteeritud ja sisuliselt positiivne lähenemine inimõigustele ei tohi välistada koostöö ajutise peatamise võimalust inimõiguste- ja demokraatiaklausli rikkumise alusel;
e)
klauslis peaks olema ka inimõiguste- ja demokraatiaklausli rikkumise korral rakendatava koostöölepingu ajutise peatamise mehhanismi ja "hoiatusmehhanismi" üksikasjalik kirjeldus;
f)
klausel peab tuginema vastastikkusel ning see peaks looma õigusliku aluse, mis võimaldab pooltele arvamustevahetust ja koostööd, nii Euroopa Liidu kui kolmanda riigi territooriumi osas; see peaks olema mõlemapoolne vahend, mille raames Euroopa Liit ja kolmas riik annavad teineteisele aru kõigist oma meetmetest inimõiguste ja põhivabaduste vallas;
8.
nõuab, et inimõiguste- ja demokraatiaklauslit laiendataks kõikidele uutele lepingutele Euroopa Liidu ja kolmandate nii tööstus- kui ka arenguriikide vahel, sealhulgas valdkondlikele lepingutele, kaubandus- ja tehnilise või rahalise abi lepingutele, nagu on tehtud AKV riikidega;
9.
nõuab inimõiguste- ja demokraatiaklausli positiivse külje laiendamist, mis hõlmab vajadust rakendada tõhusaid meetmeid, et aidata kaasa inimõiguste järgimisele lepinguosalistes riikides ja nende poolt, kaasata sellesse ka pidev hindamine ja järelevalve lepingu mõju üle inimõiguste järgimisele, samuti kasutada lepingu kõikide aspektide elluviimisel inimõigustest lähtuvat lähenemist;
10.
rõhutab, et enam ei anta nõusolekut uute rahvusvaheliste lepingute sõlmimiseks, kui selles ei ole inimõiguste- ja demokraatiaklauslit;
11.
arvab, et Euroopa Parlament peab osalema kolmandate riikidega sõlmitavate uute lepingute läbirääkimisvolituste määratlemisel, eelkõige nende poliitiliste eesmärkide koostamisel ning inimõiguste edendamisel; leiab seetõttu, et komisjon ja nõukogu peaksid asjaomaste parlamendikomisjonide kaudu Euroopa Parlamenti rohkem kaasama ELi ja kolmandate riikide vaheliste lepingute läbirääkimisvolituste koostamisse; rõhutab sellega seoses vajadust parandada teabevahetust institutsioonide vahel ning pääseda juurde komisjoni ja nõukogu andmebaasile;
12.
seoses vajadusega tagada partneritepoolse inimõiguste ja demokraatia põhimõtete järgimise tõhus järelevalvemehhanism:
a)
palub nõukogul ja komisjonil ühe osana oma inimõigustealaste kohustuste täitmise korrapärasest hindamisest käivitada struktuurse dialoogi korra; peab inimõiguste küsimuste süstemaatilist lisamist assotsiatsiooninõukogu päevakorda selle dialoogi üheks osaks;
b)
soovitab anda komisjoni kolmandate riikide delegatsioonide juhtidele suurema rolli; nõuab, et delegatsioonijuhtide vastutusel koostatavates "mitmeaastastes riikide strateegiadokumentides" ning riigi strateegiadokumentides pööratakse enam tähelepanu inimõiguste alasele olukorrale, määratletakse prioriteedid ning ELi kasutatavad võimalused ja vahendid, et tagada inimõiguste- ja demokraatiaklausli täitmine ning parandada põhiõiguste järgimist; palub samuti, et selliseid strateegiaid vaadataks korrapäraselt läbi eelkõige Euroopa Parlamendis ning teemat, eriti strateegiate kohaldamist käsitletakse asjaomaste delegatsioonide ja täiskogu istungite aruteludel; soovitab lülitada komisjoni koostatavatesse riigi strateegiadokumentidesse ja tegevuskavadesse selged kriteeriumid, mille alusel hinnata edasiminekut inimõiguste valdkonnas, ning muutuste tegemise ajakava;
c)
kui üks asjaomastest valitsustest, Euroopa Parlament või asjaomaste riikide parlamendid või AKV riikide puhul AKV-ELi parlamentaarne ühisassamblee nõuavad inimõiguste- ja demokraatiaklausli järgimist kahepoolse lepingu peatamise või dialoogi või muude sobivate meetmete rakendamise teel, tuleb see arutelu automaatselt lisada assotsiatsiooninõukogu päevakorda; märgib, et Euroopa Parlament on oma sellekohast seisukohta korduvalt ametlikult väljendanud, kuid assotsiatsiooninõukogu on neid nõudmisi lihtsalt eiranud;
d)
soovitab alustada struktuurset dialoogi assotsiatsiooninõukogu ja/või selle inimõiguste allkomitee, Euroopa Parlamendi, vajadusel AKV-ELi parlamentaarse ühisassamblee ning valitsusväliste organisatsioonide ja/või sõltumatute demokraatlike valitsusväliste osalejate vahel, et arutada Euroopa Liidu lepingutes sisalduvate inimõiguste- ja demokraatiaklauslite rikkumisi, sealhulgas ettepanekuid (eranditult kõigi) klauslite kohaldamise parandamiseks;
e)
avaldab kahetsust asjaolu üle, et Euroopa Parlament ei ole kaasatud konsultatsiooni algatamise või lepingu peatamise otsustamisprotsessi; rõhutab seetõttu tungivalt vajadust olla koos komisjoni ja nõukoguga ühine otsustaja nii selles suhtes kui ka seoses riigi suhtes juba rakendatud sobivate negatiivsete meetmete peatamise otsusega ("peatamise peatamine");
f)
kutsub komisjoni koostama koos inimõiguste allkomiteedega iga-aastase raporti kehtivates lepingutes sisalduva inimõiguste- ja demokraatiaklausli täitmise kohta, milles analüüsitakse eraldi kõiki konsultatsiooniprotsesse ja teisi asjakohaseid meetmeid, mille nõukogu on antud aastal algatanud või tagasi lükanud, kusjuures aruandele lisatakse üksikasjalised soovitused ja võetud meetmete tõhusust ja ühtsust käsitlev hinnang;
13.
juhtides tähelepanu sellele, et ELi ja kolmandate riikide vahelisi suhteid valitsevad üldiselt assotsiatsiooninõukogud, nõuab selliste lepingute alusel sõltumatute inimõiguste allkomiteede loomist, kellel oleks volitused:
a)
vaadata läbi inimõiguste- ja demokraatiaklausli täitmine ja kohaldamine;
b)
teha ettepanekuid demokraatiat ja inimõigusi täiustavate positiivsete meetmete võtmiseks; ning
c)
hinnata ja kontrollida lepingu rakendamise otseseid ja kaudseid mõjusid põhiõiguste täielikule järgimisele osalisriikides ning välja töötada vastavateemalised soovitused;
leiab, et allkomiteed peaksid korrapäraselt kokku tulema (vähemalt assotsiatsiooninõukogu kohtumiste ajal) ning nende liikmete ja konsulteeritavate hulgas peaksid olema parlamentide ning kodanikuühiskonda esindavate organisatsioonide esindajad; arvab seoses sellega, et juhtumipõhine poliitika ei ole partnerriikide puhul kõige kohasem lähenemine inimõiguste allkomiteede loomisel ja nende mandaadi määratlemisel; rõhutab veel kord vajadust tegelda iga üksikjuhtumiga neis allkomiteedes;
14.
nõuab Euroopa Parlamendi sidumist assotsiatsiooninõukogudega ja inimõiguste allkomiteedega ning sellega seoses suurema rolli andmist Euroopa Parlamendi parlamentidevahelistele delegatsioonidele ning nende külaskäikude lisamist päevakordadesse, et arutleda klausli teemadel;
15.
rõhutab, et konsultatsioonimenetluse algatamise või sobivate meetmete kohaldamise algatamise kriteeriumid peavad olema objektiivsed ja läbipaistvad;
16.
rõhutab, et ühtki meedet ei tohi lõpetada, kuni selle kohaldamise põhjused on kaotatud, ning nõuab lisameetmete juurutamist, kui olemasolevad ei ole arvestatava aja jooksul tulemusi andnud;
17.
tunnistades, et üksmeele vajadus nõukogus konsultatsioonimenetluse algatamiseks on klausli kohaldamist raskendanud; nõuab konsultatsioonimenetluse algatamiseks ühehäälsuse nõude kaotamist ning Euroopa Parlamendi rolli sellistel juhtudel piirava EÜ asutamislepingu artikli 300 lõike 2 läbivaatamist;
18.
märgib, kui oluline on juhtida avalikkuse tähelepanu sellele, et Euroopa Liidu ja kolmandate riikide vahel sõlmitud lepingutes on inimõiguste- ja demokraatiaklausel;
19.
arvab, et nende riikidega, kellega Euroopa Liit jagab ühiseid põhiväärtusi ja pikaajalist poliitikat, näiteks uue naabruspoliitika raames, võiks kaaluda inimõiguste- ja demokraatiaklauslist kaugemale ulatuvate lepingute sõlmimist, mis põhineksid demokraatia põhimõtete ja inimõiguste edendamiseks ühiste institutsioonide jagamisel, võttes eeskujuks Euroopa Nõukogu ja/või muud piirkondlikud institutsioonid;
20.
eelkõige riikide puhul, kellega meil on Euroopa naabruspoliitika raames sõlmitud assotsiatsioonilepingud ja kellega meil on tihedad sidemed, peaks klauslis olema mainitud, et selliste lepingute osapooled peavad andma vastastikkuse alusel õiguse jälgida teineteise parlamendi- ja presidendivalimisi; kutsub nõukogu ja komisjoni julgustama asjaomaseid riike läbipaistvuse huvides lubama rahvusvahelistel vaatlejatel nende valimisi jälgida;
21.
rõhutab, et demokraatlikud, vabad ja ausad valimised nõuavad teatud eeltingimuste täitmist, sealhulgas poliitiliste ja kodanikuõiguste austamist, sõnavabaduse ja teabevabaduse austamist, võrdset juurdepääsu meediale ja poliitilise pluralismi austamist, selleks et valijad saaksid tõeliselt valida;
22.
teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule ja komisjonile.
