LÕPLIK
A6-0468/2006
20.12.2006
RAPORT
Euroopa – Vahemere piirkonna vabakaubandusala loomine
(2006/2173(INI))
Rahvusvahelise kaubanduse komisjon
Raportöör:
Kader Arif
PE 380.733v02-00
SISUKORD
EUROOPA PARLAMENDI RESOLUTSIOONI ETTEPANEK................................................3
SELETUSKIRI..........................................................................................................................20
VÄLISKOMISJONI ARVAMUS.............................................................................................25
PÕLLUMAJANDUSE JA MAAELU ARENGU KOMISJONI ARVAMUS............................28
MENETLUS ..............................................................................................................................35
EUROOPA PARLAMENDI RESOLUTSIOONI ETTEPANEK
Euroopa – Vahemere piirkonna vabakaubandusala loomise kohta
( 2006/2173(INI) )
Euroopa Parlament ,
– võttes arvesse 28. novembri 1995. aasta Barcelona deklaratsiooni, mis rajas partnerluse Euroopa Liidu ning Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide vahel, ning selle konverentsi ajal vastu võetud töökava;
– võttes arvesse oma 27. oktoobri 2006. aasta resolutsiooni uuendatud Barcelona protsessi kohta
Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2005)0412 . ;
– võttes arvesse komisjoni teatist nõukogule ja Euroopa Parlamendile pealkirjaga „Euroopa –Vahemere partnerluse kümnes aastapäev: tööprogramm järgmise viie aasta väljakutsetega toimetulemiseks” ( KOM(2005)0139 ) ning selle 14. aprilli 2005. aasta lisasid ( SEK(2005)0482 ja SEK(2005)0483 );
– võttes arvesse komisjoni 11. märtsi 2003. aasta teatist nõukogule ja Euroopa Parlamendile pealkirjaga „Laiem Euroopa – naabrussuhted: uus raamistik suheteks meie ida- ja lõunanaabritega” ( KOM(2003)0104 ), komisjoni Euroopa naabruspoliitika strateegiadokumenti ( KOM(2004)0373 ), komisjoni ettepanekut Euroopa naabruse ja partnerluse instrumendi loomiseks ( KOM(2004)0628 ), komisjoni 9. detsembri 2004. aasta teatist nõukogule Euroopa naabruspoliitika tegevuskavu käsitlevate komisjoni ettepanekute kohta ( KOM(2004)0795 ) ning Iisraeli, Jordaania, Maroko, Palestiina omavalitsuse, Tuneesia ja Liibanoni tegevuskavu;
– võttes arvesse Barcelona protsessi algusest saadik toimunud Euroopa – Vahemere piirkonna riikide ministrite konverentside ja valdkondlike ministrite konverentside järeldusi, eriti 30. ja 31. mail 2005 Luxembourgis toimunud VII Euroopa Liidu ja Vahemeremaade välisministrite konverentsi järeldusi;
– võttes arvesse Euroopa – Vahemere piirkonna assotsiatsioonilepinguid ühelt poolt ühenduse ja tema liikmesriikide ning teiselt poolt Tuneesia
EÜT L 97, 30.3.1998, lk 2. , Iisraeli
EÜT L 147, 21.6.2000, lk 3. , Maroko
EÜT L 70, 18.3.2000, lk 2. , Jordaania
EÜT L 129, 15.5.2002, lk 3. , Egiptuse
ELT L 304, 30.9.2004, lk 39. , Liibanoni
ELT L 143, 30.5.2006, lk 2. ja Alžeeria
ELT L 265, 10.10.2005, lk 2. vahel ning ajutist Euroopa – Vahemere piirkonna assotsiatsioonilepingut ühenduse ja Palestiina omavalitsuse nimel toimiva Palestiina Vabastusorganisatsiooni (PVO) vahel kaubanduse ja koostöö kohta
EÜT L 187, 16.7.1997, lk 3. ; võttes arvesse EÜ – Türgi assotsiatsiooninõukogu 22. detsembri 1995. aasta otsust nr 1/95 tolliliidu lõppetapi rakendamise kohta (96/142/EÜ)
EÜT L 35, 13.2.1996, lk 1. ;
– võttes arvesse 25. veebruaril 2004 Jordaania, Egiptuse, Tuneesia ja Maroko poolt alla kirjutatud vabakaubanduslepingut;
– võttes arvesse strateegilist partnerlust Vahemere piirkonna ja Lähis-Ida riikidega, mille Euroopa Ülemkogu võttis vastu 2004. aasta juunis;
– võttes arvesse Euroopa – Vahemere partnerluse MEDA programmi regionaalstrateegia dokumenti aastateks 2002–2006 ja piirkondlikku näidisprogrammi aastateks 2005–2006;
– võttes arvesse Euroopa – Vahemere piirkonna vabakaubandusala säästvuse mõju hinnanguid, mille koostas Manchesteri ülikooli arengupoliitika ja juhtimise instituut;
– võttes arvesse oma 17. novembri 1995. aasta resolutsiooni ELi ja Vahemere piirkonna riikide majandus- ja kaubandussidemete kohta
EÜT C 323, 4.12.1995, lk 5. ;
– võttes arvesse oma 30. märtsi 2000. aasta resolutsiooni Vahemere piirkonna poliitika kohta
EÜT C 378, 29.12.2000, lk 71. ;
– võttes arvesse 27. ja 28. novembri 2005. aasta Barcelona tippkohtumise järeldusi ja soovitusi (sealhulgas komisjoni koostatud viie aasta tööprogrammi);
– võttes arvesse Euroopa – Vahemere piirkonna parlamentaarse assamblee majandus-, rahandus-, sotsiaal- ja hariduskomisjoni 11. mai 2006. aasta resolutsiooni Euroopa-Vahemere piirkonna investeerimis- ja partnerlusrahastu (FEMIP) Euroopa – Vahemere piirkonna arengupangaks muutmise tingimuste kohta;
– võttes arvesse Euroopa – Vahemere piirkonna parlamentaarse assamblee tööd;
– võttes arvesse oma 14. detsembri 2004. aasta seisukohta ettepaneku kohta võtta vastu nõukogu määrus Euroopa – Vahemere partnerluse raames toimuva majandus- ja sotsiaalstruktuuride reformiga kaasnevate finants- ja tehniliste meetmete (MEDA) kohta (kodifitseeritud versioon)
ELT C 226 E, 15.9.2005, lk 42. ;
– võttes arvesse kodukorra artiklit 45;
– võttes arvesse rahvusvahelise kaubanduse komisjoni raportit ja väliskomisjoni ning põllumajanduse ja maaelu arengu komisjoni arvamusi ( A6‑0468/2006 ),
A. arvestades, et 27. ja 28. novembri 1995. aasta Barcelona konverents käivitas väga ambitsioonika ja ainulaadse projekti uute ja tihedamate poliitiliste, majanduslike, sotsiaalsete ja kultuuriliste sidemete loomiseks Vahemere põhja- ja lõunakalda riikide vahel; arvestades, et see projekt on võimaldanud teha antud piirkonnas olulisi edusamme, kuid ei ole veel kaugeltki lõpule viidud;
B. arvestades, et Barcelona protsessi käivitamist soodustanud poliitilised tingimused (Oslo kokkulepped) on vahepeal põhjalikult muutunud ning et Lähis-Ida rahukokkuleppe saavutamine on ebatõenäolisem kui kunagi varem;
C. arvestades, et ELi ja liikmesriikide huvides on Vahemere piirkonna arenemine vastastikku kasulikus integreeritud majanduslikus ja sotsiaalses keskkonnas;
D. arvestades, et Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide rahvaarvu tugev kasv sunnib ellu viima nii majandus- kui sotsiaalpoliitikat ja meetmeid, mida ei tohi enam edasi lükata;
E. arvestades, et Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide ning ELi ühistes huvides on vähendada piirkonna tööpuuduse taset ning pakkuda elanikele, eriti noortele ja maapiirkonna elanikele, sobivaid tulevikuväljavaateid, võttes arvesse, et aastatel 2000–2015 tuleb luua 35 miljonit uut töökohta ainuüksi tööpuuduse praeguse taseme säilitamiseks;
F . arvestades, et Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide majandus on väga sõltuv väliskaubandusest, ning arvestades, et koguimport ja kogueksport moodustavad ligikaudu kaks kolmandikku nende sisemajanduse kogutoodangust; arvestades, et oluline osa nendest kaubavoogudest on suunatud ELi, kuigi nad moodustavad vaid 4% ELi väliskaubandusest; arvestades, et Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide ekspordistruktuurid ei ole eriti mitmekesised ja need riigid on jätkuvalt spetsialiseerunud sektoritele, mis ei toeta majanduskasvu;
G. arvestades, et võrreldes teiste majanduspiirkondade ja eriti Kagu-Aasia riikidega on Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riigid kaotanud oma hea positsiooni suhtelise konkurentsivõime, tööstuse arengu ja sotsiaalse arengu väljavaadete osas; arvestades, et nende riikide osakaal maailmakaubanduses on alates 1980. aastast märgatavalt vähenenud vaatamata suhteliselt püsivale majanduskasvule; arvestades, et selline arengutendents peab ELi ja selle naabruspoliitika seisukohalt andma alust muretsemiseks, eelkõige mõju tõttu, mida see avaldab ELi piirialade sotsiaalsele ja poliitilisele stabiilsusele;
H. arvestades, et kaubanduslikust vaatepunktist on ELi ning Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide vahelise kaubanduse struktuur Barcelona protsessi algusest saadik vähe muutunud, ning arvestades, et assotsiatsioonilepingu allakirjutamine ei ole veel andnud oodatud tulemusi;
I. arvestades, et vabakaubandusala on vajalik vaesuse kaotamiseks, täieliku tööhõive saavutamiseks, demokraatia tugevdamiseks ja säästva arengu edendamiseks; arvestades, et vabakaubandusala peaks põhinema tasakaalustatud ja täpselt eesmärgistatud eeskirjadel, mis on olulised selleks, et kiirendada Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide integreerumist rahvusvahelisse kaubandusse, tagada nende majandusliku mitmekesisuse vastavus globaliseerumisest tulenevatele nõuetele ning kindlustada globaliseerumise eeliste võrdne jaotumine;
J. arvestades, et tihedam majanduskoostöö Vahemere piirkonnas annab positiivseid väljavaateid ka Lõuna-Euroopa liikmesriikide majandusele ja võimaldab seega nende suuremat integreerumist ELi ühtse turuga;
K. arvestades, et Vahemere kahte kallast iseloomustab jätkuvalt silmatorkav majanduslik, sotsiaalne ja demograafiline asümmeetria, ning arvestades, et Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide vahel on suured arenguerinevused;
L. arvestades, et Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide järjekindel poliitiline ja majanduslik killustumine ja tõelise integratsiooniprotsessi puudumine võivad avaldada väga kahjulikku mõju Barcelona programmile ja eelkõige vabakaubandusala loomisele, suurendades kaubanduse kontsentreerumise mõju ja seega teatavate Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide sõltuvust ühenduse turust;
M. arvestades, et vabakaubandusala loomisel võib pikaajaliselt olla üldiselt positiivne mõju, kuid ka negatiivne mõju lühikeses ja keskpikas ajavahemikus ELi Vahemere riikidele ning Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikidele;
N. arvestades, et ühistes huvides on tõhusate kõrvalmeetmete võtmine käimasoleva liberaliseerimisprotsessi negatiivsete mõjude vähendamiseks ja korvamiseks kõigis mõjutatud piirkondades ja riikides;
O. arvestades, et tänu üha kiiremini toimuvatele muutustele meie arvutipõhistes ühiskondades peaksid Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riigid tõhustama oma jõupingutusi teadus- ja tehnoloogiauuringute valdkonnas nii kvantitatiivselt kui kvalitatiivselt, et vähendada tehnoloogilist lõhet, mis eraldab neid antud piirkonna rohkem arenenud riikidest, sest see võimaldaks lõpptulemusena saavutada pidevama ja püsivama majanduskasvu;
P. arvestades, et Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riigid on teinud märkimisväärseid edusamme alghariduse valdkonnas, vähendades oluliselt kirjaoskamatuse taset, mis mõnedes selle piirkonna riikides on siiski jäänud kõrgeks; arvestades, et juurdepääs kõrg- ja ülikooliharidusele on ainult väikesel osal rahvastikust ja koolisüsteem ei võimalda siiani koolitada kõrge kvalifikatsiooniga spetsialiste või tehnilist personali, et saavutada tööturul nõudluse ja pakkumise tegelik tasakaal;
Q. arvestades, et samaaegselt ELi ning Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide vahelise vabakaubandusala loomiseks kavandatud protsessiga peavad Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riigid kõrvaldama poliitilised ja majanduslikud takistused, mis praegu takistavad integratsiooniprotsessi kogu piirkonnas, et saavutada omavaheline tulemuslikum koostöö,
Barcelona protsessile uue hoo andmine
1. avaldab kahetsust selle üle, et Barcelona kolm peaeesmärki (ühise rahu ja stabiilsuse piirkonna määratlemine; majanduspartnerluse kaudu ühise jõuka piirkonna ja Euroopa-Vahemere piirkonna vabakaubandusala loomine; koostöö sotsiaal- ja kultuurivaldkonnas ning üksikisikute tasandil, et soodustada antud piirkonna kultuuride dialoogi) ei ole veel kaugeltki täidetud;
2. tuletab meelde, et need kolm sammast peavad kindlasti arenema koos, et tagada Euroopa – Vahemere integratsiooniprotsessi õnnestumine ja vähendada arengutaseme erinevust Vahemere kahe kalda vahel;
3. rõhutab, et Barcelona protsessi tugevdamine aitab levitada Euroopa väärtushinnanguid ning Euroopa majanduslikku ja sotsiaalset mudelit; tuletab meelde, et see protsess on varasem kui teised viimase aja piirkondlikud algatused ning see on omandanud institutsioonilisema iseloomu; rõhutab antud algatuse olulisust stabiilsuse ja dialoogi edendamise tegurina;
4. rõhutab, et Barcelona protsessi ja eelkõige vabakaubandusala edu eeldab kõigi poolte pidevaid ühisele eesmärgile suunatud jõupingutusi ning kodanikuühiskonna ja Vahemere mõlema kalda rahvaste suuremat kaasamist;
5. nõuab Euroopa naabruspoliitika eesmärkide selgemat määratlemist, mis, jätmata tähelepanuta Ida-Euroopa riike, ei või nõrgestada Barcelona protsessi ega eelistada kahepoolset lähenemisviisi mitmepoolse piirkondliku lähenemisviisi arvel; on seisukohal, et Euroopa naabruse ja partnerluse instrumendi tõhusam kasutamine piirkondlike projektide jaoks võimaldaks olukorda parandada, et edendada tõeliselt integreeritud piirkondlikku majandusala; on veendunud, et kuigi Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide tihedamat koostööd kõige edukamate partneritega tuleb toetada ning nende poliitilisi, kultuurilisi, religioosseid ja sotsiaalseid eripärasid tuleb austada, peab neid riike jätkuvalt käsitlema eraldi üksusena;
6. on arvamusel, et Euroopa-Vahemere piirkonna vabakaubandusala loomine aastaks 2010, arvestades jätkuvalt vabatahtlikkust, järjestikuseid viivitusi ning ilmnenud probleeme, tuleb tõenäoliselt uuesti läbi vaadata, võtmaks arvesse paljusid struktuurimuutusi maailmamajanduses alates 1995. aastast ja vajadust läheneda ebavõrdsete partnerite vahelisele vabakaubandusele ettevaatlikumalt; kutsub komisjoni, ELi liikmesriike ning Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riike taaskäivitama Barcelona protsessi, pidades esmatähtsaks tõelise Euroopa – Vahemere piirkonna sotsiaal-majandusliku ala loomist, liites partnerluse majandusliku küljega rohkem sotsiaalseid ja keskkonnaaspekte;
7. kutsub Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riike üles mitte jätma kasutamata säästva kasvu võimalust, mille abil nad saaksid paremini rahuldada oma kodanike kasvavaid vajadusi ning vajadust tulla tõhusamalt toime globaliseerumisest tulenevate väljakutsetega;
8. avaldab kahetsust selle üle, et ELi antud tehniline ja finantsabi, mida ei saa mingil juhul pidada tühiseks, ei ole vastanud Barcelona eesmärkidele ega ambitsioonidele, ning seda eelkõige Barcelona deklaratsiooni sotsiaal- ja kultuuripeatükkide ning kohaliku majanduse toetamise osas;
9. on veendunud, et Euroopa – Vahemere piirkonna vabakaubandusala on Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide arengule tõeliselt otstarbekas vaid siis, kui seda kavandatakse kooskõlastatult ja järkjärguliselt mõistliku ning prognoositava partnerluse raames, mis on kohandatud Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide sotsiaal-majandusliku reaalsusega, soodustades majanduse arengut ning suuremat piirkondlikku integratsiooni; rõhutab partnerriikide suurema osalemise olulisust ja partnerluse motiveerivat olemust; tuletab meelde, et partnerluse eesmärkidele pühendumine puudutab Vahemere mõlema kalda riike; rõhutab vajadust anda Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikidele õigus otsustada oma kaubanduse avamise kiiruse ning riiklike majandus- ja sotsiaalarengu strateegiate üle;
10. on seisukohal, et tihedamate institutsiooniliste sidemete loomine ELi ning Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide vahel on oluline tegur Barcelona protsessi edu tagamisel; toetab ühenduse ametiasutuste, liikmesriikide, Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide ning pädevate kohalike ametiasutuste vaheliste ametlike ja mitteametlike kohtumiste arvu olulist tõstmist; loodab, et Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riigid osalevad vaatlejatena Euroopa spetsialiseeritud asutuste töös ja programmides, millega neil on ühiseid huve;
11. rõhutab Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide piirkondliku integratsiooni ning lõuna–lõuna suunal toimuva kaubavahetuse suurendamise olulisust; tunneb heameelt Maroko, Tuneesia, Egiptuse ja Jordaania vahelise Agadiri vabakaubanduslepingu allakirjutamise üle 25. veebruaril 2004; on seisukohal, et see meede on tõelise vabakaubandusala loomiseks hädavajalik, ja kutsub teisi riike antud piirkonnas sellega ühinema; peab siiski väga oluliseks majandusintegratsiooni protsessi süvendamist ja kõnealuste riikide vaheliste kaubandustõkete kiiret kõrvaldamist, et lõuna–lõuna suunal toimuva kaubavahetuse arenguvõimalused täielikult ära kasutada;
12. palub ELil suurendada Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikidele tehnilise ja finantsabi andmiseks ettenähtud ressursse kooskõlas ambitsioonikate Barcelona eesmärkidega ja võrdeliselt tegelike edusammudega, mida Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikides on nähtavalt saavutatud inimõiguste austamise, töötajate kaitse, keskkonnakaitse, piirkondliku integratsiooni ning kohalike avalike, haridus- ja kultuuriteenuste kvaliteedi parandamise valdkonnas;
13. juhib tähelepanu sellele, et majandusliku ja kaubandusliku vabakaubandusala loomist Vahemere piirkonnas ei saa käsitleda eraldi poliitilistest jõupingutustest, mille eesmärk on tagada rahu, demokratiseerimine, inimõiguste austamine, sooline võrdõiguslikkus ning kultuuride- ja religioonidevahelise dialoogi edendamine, ega pidevatest jõupingutustest eesmärgiga tagada, et poliitiline dialoog ja partneritevaheline usaldus aitaksid tõeliselt kaasa demokraatia edendamisele selles piirkonnas;
Kaubandus- ja tollipoliitika
14. rõhutab, et tollimaksud moodustavad jätkuvalt olulise osa Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide maksutulust; peab seetõttu vajalikuks, et edasise vähendamise kava võtaks arvesse Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide saavutatud edu ning tollitulude vähenemist kompenseerivate õiglaste maksureformide elluviimiseks vajalikku aega;
15. kutsub komisjoni üles võtma arvesse Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikidele kehtivate tariifsete soodustuste võimalikku vähenemist, mida põhjustab vabakaubanduslepingute sõlmimine ELi ja mõnede kolmandate riikide vahel, ning arengumaade üldise soodustuste süsteemi (GSP) täiendamist ning päritolu süsteemi laiendamist teatud Aasia riikidesse, mis on Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide tööstuse jaoks väga võimekad konkurendid;
16. kutsub komisjoni üles looma Barcelona protsessi raames ja WTO norme järgides kompenseerimismenetlus, mis piiraks tariifsete soodustuste vähenemise võimalikku negatiivset mõju Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikidele ja edaspidi vabakaubandusala loomisele;
17. kutsub komisjoni üles hoiduma partnerriikidele WTO nõuetest kaugemale ulatuvate nõuete esitamisest ning mitte mõjutama mõnede Vahemere piirkonna partnerriikide WTOga peetavaid ühinemisläbirääkimisi, esitades vabakaubandusala läbirääkimistel liigseid nõudeid;
18. tunneb heameelt kaubandustegevuse hõlbustamisel tehtud edusammude üle eelkõige tolli valdkonnas, kus ühtlustati ja lihtsustati tolliprotseduure, automatiseeriti ja kiirendati protseduure, suurendati läbipaistvust, võeti kasutusele elektroonilised info- ja maksesüsteemid ja kaotati teatavad mittetariifsed tõkked, mis on nüüd hakanud kõrvale tõrjuma traditsioonilisi tollitõkkeid, eelkõige standardimise ja sertifitseerimise valdkonnas;
19. kordab, et rahvusvahelise konkurentsi tihenemist arvestades on oluline tugevdada poliitilist tahet koostada põhjalikum majandus- ja sotsiaalmeetmete kava, mis suurendab teadmuspõhise majanduse konkurentsivõimet, ergutab kasvu, koolitust, innovatsiooni ja teadustööd, loob uusi töökohti ja suurendab jõukust ühise arengu eesmärgil;
20. kutsub Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riike üles looma tõhustatud koostöö- ja mestimissüsteem, et aidata kaasa haldus- ja ettevõtluskeskkonna ümberkorraldamisele kooskõlas hea valitsemistava põhimõttega;
21. rõhutab vajadust suurendada tollikontrolli ja seda rangemaks muuta, et võidelda salakaubaveo, võltsimise ja piraatkaubanduse vastu; lisaks tulu saamata jäämisele, mida need tegevused kaasa toovad, ohustavad nad ka märkimisväärselt piirkonna elanike tervist;
Euroopa – Vahemere piirkonna vabakaubandusala säästvuse mõju hindamine
22. väljendab heameelt Manchesteri ülikooli koostatud Euroopa –Vahemere piirkonna vabakaubandusala eespool nimetatud säästvuse mõju hindamisaruande teise osa avaldamise üle; väljendab tõsist muret selle hinnangu tulemuste pärast, mis puudutavad vabakaubandusala eeldatavat negatiivset sotsiaalset ja keskkonnamõju lühikeses ja keskpikas perspektiivis; nõuab tungivalt, et komisjon käsitleks kõnealuse raporti soovitusi tulevastes vabakaubandusala elluviimist puudutavates aruteludes ning juhiks samas läbirääkimised uuesti kõnealuses uurimuses esile tõstetud sotsiaalse ühtekuuluvuse ja säästva arengu suunas;
23. rõhutab ka partnerluse juhtsüsteemi loomise olulisust, et hinnata püstitatud eesmärkide edendamisel võetud meetmeid; selline juhtimine võiks seisneda Vahemere piirkonna jaoks analüüsi- ja hindamisvahendi loomises;
24. nõuab tungivalt, et kõik Euroopa – Vahemere piirkonna partnerluses osalejad arutaksid ülalnimetatud vabakaubandusala säästvuse mõju hindamisaruande tulemusi ministrite tasandil ja teeksid kindlaks võimalikud tagajärjed käimasolevate vabakaubandusala läbirääkimiste jaoks;
Finants- ja tehniline abi
MEDA programm ning Euroopa naabruse ja partnerluse instrument (ENPI)
25. avaldab kahetsust selle üle, et EL ei ole suutnud teha kättesaadavaks Barcelona protsessi eesmärkidele vastavaid vahendeid, mis on üks Euroopa – Vahemere piirkonna vabakaubandusala loomisel esinenud viivituste põhjustest;
26. võtab teadmiseks MEDA II programmi head tulemused ajavahemikul 2004–2006 võrreldes MEDA I programmiga, eelkõige selles osas, mis puudutab abi saavate riikide suurenenud vastuvõtuvõimet ning MEDA projektide kavandamise ja rakendamise paindlikkust alates aastast 2000;
27. tervitab huviga Euroopa naabruspoliitika finantsaspektide katteks mõeldud uue Euroopa naabruse ja partnerluse instrumendi loomist ning komisjoni ettepanekut tõsta rahastamine 14 930 000 000 euroni, et rahuldada paremini abikõlblike riikide vajadusi, eeldusel, et sellest saab tõeline lähenemisvahend ja see hõlmab abi, millega hüvitatakse Vahemere piirkonna partnerriikide saamatajäänud tollitulu ja teisi turgude liberaliseerimisest tulenevaid kulusid;
28. peab 17. oktoobril 2006. aastal nõukogu kinnitatud 11 181 000 000 euro suurust summat ebapiisavaks; nõuab, et finantsperspektiivi vahehindamise ajal aastatel 2008–2009 eraldataks suuremad summad, et võimaldada täita integratsiooniprotsessi eesmärgid;
29. loodab muuta selle rahastamisvahendi tõhusamaks, pannes rohkem rõhku asjakohasemale ja eesmärgistatud kavandamisele ning partnerite ja kodanikuühiskonna osalemisele („omanikutundele”) kõigil projektijuhtimistsükli etappidel; kutsub Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide valitsusi üles võtma vajalikke meetmeid, et parandada ELi rahaliste vahendite kasutamist eelkõige selles osas, mis puudutab teadusuuringute, ametikoolituse, kohalike infrastruktuuride ja avalike teenuste tugevdamise ning tööstusliku ja põllumajandusliku tootmissüsteemi ümberkorraldamise jaoks ettenähtud rahalisi vahendeid; kutsub komisjoni ja liikmesriike üles püüdma säilitada tasakaal meie ida- ja lõunanaabrite vahel ning pidama esmatähtsaks piirkondlike (eelkõige lõuna–lõuna-suunaliste) projektide rahastamist;
30. kinnitab veendunult, et vabakaubandusala loomise ja üldisemalt Barcelona protsessi edu eeldusena ei tohi Euroopa naabruspoliitika jätta täitmata Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide õigustatud ootusi, ning seda eelkõige Euroopa finantsabi geograafilise jaotuse ja väljamaksmise korra osas;
FEMIP
31. väljendab heameelt Euroopa – Vahemere piirkonna investeerimis- ja partnerlusrahastu (FEMIP) poolt alates selle loomisest saavutatud heade tulemuste üle ning on seisukohal, et selle tugevdamine on Barcelona protsessi õnnestumisel kõige tähtsam; soovib selle muutmist tõeliseks Euroopa – Vahemere piirkonna investeerimis- ja arengupangaks;
32. märgib, et MEDA programmi ja FEMIPi tegevused on suures osas vastastikku täiendavad; kutsub komisjoni ja Euroopa Investeerimispanka üles looma tõhustatud koostöö ja kooskõlastamise menetluse, et suurendada ELi meetmete tulemuslikkust nii strateegilisel tasandil kui ka konkreetsete projektide juhtimisel;
33. on seisukohal, et oodates konsensuse saavutamist ELi liikmesriikide vahel, võiks käivitada väljapakutud Euroopa – Vahemere arengupanga, mille esimesse etappi oleksid kaasatud projektist huvitatud Euroopa või Vahemere lõunapiirkonna riigid;
Otsesed välisinvesteeringud
34. märgib, et vähene finantsatraktiivsus piirab tugevalt otseste välisinvesteeringute tegemist Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikidesse, mis mõjutab negatiivselt piirkonna majanduskasvu;
35. tuletab meelde, et investeeringud
Eelkõige need, mis on tuntud nimetuse all "greenfield" investeeringud või investeeringud maapiirkondadesse. mõjutavad oluliselt alltöövõttu, oskusteabe levitamist ja koolitusvajaduse rahuldamist piirkonnas, kus tööstuse tase on tervikuna madal, ning ka töökohtade loomist;
36. peab vajalikuks, et need riigid järgiksid kaubanduspoliitikat, mis võib ergutada kodumaiste erainvesteeringute kasutamist, eelkõige kaasajastades finants- ja pangandussüsteeme ning lihtsustades võimalikult paljude inimeste jaoks juurdepääsu laenudele;
37. rõhutab Vahemere mõlema kalda ettevõtete vahelise dialoogi olulisust kaubavahetuse ja investeeringute suurendamisel;
Päritolureeglid ja päritolu kumulatsioon
38. väljendab heameelt üleeuroopalise päritolu kumulatsiooni süsteemi laiendamise üle kõigisse Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikidesse; usub, et see võib anda Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikidele juurdepääsu avarale majandusruumile, mis hõlmab lisaks Euroopa – Vahemere piirkonnale ka EFTA ning Kesk- ja Ida-Euroopa riike; palub täielikult järgida Palestiina omavalitsuse üleskutset tagada, et okupeeritud aladel toodetud kaubad oleksid päritolureeglite raames identifitseeritavad;
39. palub seetõttu Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikidel võtta esimesel võimalusel vastu kogu Euroopa ja Vahemere piirkonna protokollid, mis käsitlevad päritolureegleid nende riikide ning ELi ja teiste Euroopa – Vahemere partnerite vaheliste vastavate lepingute raames, et kumulatiivne üleeuroopaline mõju oleks võimalikult suur protokolle kogu piirkonnas kohaldades;
40. palub Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikidel viia kiiresti ellu päritolureegleid käsitlevad koolitus-, teabe- ja teadlikkuse suurendamise programmid ja tagada komisjoni abiga piisav koolitus ettevõtjatele ja tolliametnikele;
41. palub komisjonil kooskõlas kriteeriumidega, mis on sätestatud komisjoni 16. märtsi 2005. aasta teatises sooduskaubanduses kohaldatavate päritolureeglite kohta, ning arvestades kaubanduse peadirektoraadi ja arengu peadirektoraadi poolt pärast 2005. aasta rohelise raamatu avaldamist tellitud kahte uurimust kaaluda põhjalikult nende reeglite uuendamist (lihtsustamist ja paindlikumaks muutmist) ning vajadust tõhustada järelevalvet nende kohaldamise üle, et vältida soodustuste kuritarvitamist; loodab eelkõige seda, et uued eeskirjad tagavad nende reeglite järgimise ja Euroopa – Vahemere piirkonna ees võetud kohustuste täitmise;
Põllumajandus
42. on seisukohal, et põllumajandusturgude avamine tuleb määratleda ühiselt ning seda tuleb läbi viia järk-järgult ja asümmeetriliselt, jättes võimaluse teha teatava arvu erandeid ja valida erinevate ajakavade vahel ning võttes arvesse nii ELi ning Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide ühiseid väljavaateid selle sektori jaoks kui ka erinevate riikide põllumajandussektorite erinevusi ja eriomadusi; rõhutab ka selle sektori majanduslikku ja sotsiaalset tähtsust Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide jaoks ning vajadust vältida maapiirkondade elanike vaesumist, mis põhjustab väljarännet maapiirkondadest ja asustustiheduse suurenemist niigi ülerahvastatud linnakeskustes ja eriti rannikulinnades;
43. palub komisjonil ning Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide valitsustel pidada esmatähtsaks algatusi, mille eesmärk on Vahemere piirkonna primaarsektori moderniseerimine ja säästev areng, et parandada elutingimusi ning luua maapiirkondades uusi töökohti põllumajanduses ja muudes sektorites;
44. kutsub üles looma tehnilise abi ja inimressursside koolituse integreeritud süsteemi; rõhutab, et ELi põllumajandusmeetmed selles piirkonnas peavad aitama määratleda elujõulist veepoliitikat, kaitsta keskkonda, bioloogilist mitmekesisust, pinnast ja selle viljakust, tagada toiduga isevarustamist ja väärtustada tüüpilisi piirkondlikke tooteid; kinnitab oma toetust Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide poolt põllumajandusliku tootmise mitmekesistamiseks rakendatavale poliitikale;
45. on seisukohal, et kohalike oludega sobivat peamiselt väikesemahulise põllumajanduse edendamist, mis parandab keskkonda ja seega ka maapiirkonna elanike majanduslikku olukorda ja tervist, ei ole võimalik saavutada ainult põllumajandustoodete turulepääsu liberaliseerimisega;
46. on seetõttu seisukohal, et igasugune turgude avamine Euroopa Liidu ja Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide vahel peab toimuma järk-järgult, kvaliteedile keskendudes ja mõõdukalt, võttes arvesse põllumajandusettevõtete struktuuri, põllumajanduspoliitikat ja Vahemere kummalgi kaldal toimuvaid reforme; rõhutab lisaks, et turule pääsemise läbirääkimisi ei või pidada üldistena, vaid iga üksiku juhtumi ja toote suhtes eraldi ning arvestades vajadust kaitsta niinimetatud tundlikke tooteid, mis tuleks jätta välja täielikust liberaliseerimisest, et vältida korvamatu kahju tekitamist kohalikele tootjatele;
47. tuletab meelde, et mitmed Vahemeremaad on väljendanud soovi säilitada oma ühenduse turuga seotud kaubandussoodustusi; on seisukohal, et selline soodustustel põhinev ja asümmeetriline süsteem ei sobi kokku põllumajandussektori üldise liberaliseerimisega; rõhutab ka kõigi Vahemere piirkonna riikide vastastikust huvi oma vastavatel turgudel teatavate pakkumise kontrollimise vahendite säilitamise suhtes;
48. kutsub kõiki Euroopa – Vahemere põllumajandussektori ühiskondlik-kutsealaseid huvirühmi soodustama koostööd üksteist täiendavates sektorites, edendades Vahemere põhja- ja lõunakalda riikide toodete vastastikust täiendavust ning (kui võimalik) Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide omavahelist toodete täiendavust; toob näiteks veinitööstuse või puuvilja- ja köögiviljasektori, mille puhul võib mõlemal pool Vahemerd toodetud toodang aidata luua komplekssemat ja tarbijale atraktiivsemat kaubanduslikku pakkumist;
49. rõhutab selles valguses huvi arendada koos Euroopa – Vahemere ühist, kontrollitud päritolunimetustel põhinevat tootemärgistuspoliitikat, mis peab olema piisavalt vastavuses praegu Euroopa Liidus kohaldatavate kontrollitud päritolunimetustel ja mahepõllunduse sertifikaadil põhinevate eeskirjadega, ning rõhutab vajadust tagada tootmismeetodite jälgitavus ja läbipaistvus;
50. on veendunud, et Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikides saaksid turgude liberaliseerimisest kasu eelkõige suured mehhaniseeritud põllumajandus ettevõtted, mis saavad praegugi abi garantiifondidest; kutsub Euroopa – Vahemere partnerluse institutsioonilisi osapooli parandama väiketootjate juurdepääsu laenudele ning looma süsteemi toetuste tasakaalustatud suunamiseks väikeettevõtjatele, kes moodustavad valdava enamuse nendes riikides põllumajanduses tegutsevast rahvastikust ning kes on Euroopa Liiduga konkureerimise esimesteks ohvriteks, ning pikaajalises plaanis asendama vana hüvitamise ja abisüsteemi uue säästva põllumajandustootmise ja väikestesse toiduainetööstustesse investeerimise abisüsteemiga, et tugevdada tootmise mitmekesistamise, kohaliku turustamise ning eriomadustega toodete kaudu maapiirkondade majanduse konkurentsivõimet;
51. kutsub üles kaaluma sellise põllumajanduspoliitika rakendamist, mis integreeriks tõeliselt Vahemere mõlema kalda riigid, pidades kaubanduslikest kaalutlustest tähtsamaks Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide suuremat toiduainetega kindlustatust, ning kalanduse korraldamise ja veemajanduse kooskõlastamist;
Tehnilised normid ja standardid, intellektuaalomand, konkurents
52. on seisukohal, et ühtlustatud õiguslik raamistik ELi ning Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide vahel võimaldaks kaubanduse laiendamist ja tugevdamist selgel alusel, soodustades eriti paremat läbipaistvust ja ausamat konkurentsi; on veendunud, et ühtlustamine või vähemalt kooskõla standardite valdkonnas soodustaks ka lõuna–lõuna suunal toimuva kaubavahetuse arengut;
53. rõhutab, et on oluline pakkuda asjakohaseid majanduslikke stiimuleid ja tehnilist abi väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele, kellel on raskusi assotsiatsioonilepingutes väljapakutud standardite ühtlustamisest tulenevate kulude arvessevõtmisega;
54. palub Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikidel välja töötada ja kohaldada rahvusvahelistele standarditele vastavaid intellektuaalomandit käsitlevaid õigusakte, mis ergutaksid innovatsiooni ja loometegevust ning oleksid piisavalt paindlikud, et vastata kõnealuste riikide nõuetele ja eriomadustele; palub komisjonil intellektuaalomandit käsitlevate õigusaktidega seoses mitte lasta Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikidel võtta olemasolevates intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektides nõutavatest kohustustest rangemaid kohustusi;
Teenused
55. on veendunud, et igasugune teenuste liberaliseerimine Euroopa – Vahemere piirkonna vabakaubandusala loomise raames võib toimuda vaid Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikidega kooskõlastatud alusel, andes neile õiguse viia oma majanduse tundlike ja habraste sektorite avamine läbi järk-järgult ning seda kontrollida;
56. peab teenindussektorit Euroopa – Vahemere vabakaubanduspiirkonna edu seisukohalt väga oluliseks; märgib, et teenindussektor on Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide majandusele äärmiselt tähtis ning annab ligikaudu 50% Egiptuse, Maroko ja Süüria SKTst, 60% Tuneesia SKTst ning enam kui 70% Jordaania ja Liibanoni SKTst;
57. võtab teadmiseks teenuskaubanduse ja investeeringute liberaliseerimise läbirääkimiste ametliku avamise 2006. aasta märtsis ELi ning mõnede Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide vahel toimunud 5.
Euroopa – Vahemere kaubandusministrite konverentsil;
58. palub komisjonil hoiduda Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikidele surve avaldamisest seoses sellega, et nad avaksid oma teenusteturgu rohkem kui nad WTO teenuskaubanduse üldlepingu raames kokku leppisid, ning vastata positiivsetele pakkumistele, laiendades teenindustöötajate vaba liikumise paremaid võimalusi puudutavaid ELi sätteid (teenuskaubanduse üldlepingu IV osa);
59. on seisukohal, et tuleb teha vahet kaubanduslike teenuste ja avalike teenuste vahel; rõhutab vajadust hoida avalikud teenused väljaspool läbirääkimiste raamistikku, eriti kui need puudutavad elanike põhivajadusi ja võimaldavad juurdepääsu peamistele üldkasutatavatele hüvedele, nagu tervishoid, haridus, joogivesi ja energia, ning hüvedele, millel on oluline osa kultuurilises identiteedis, nagu audiovisuaalteenused;
Transport
60. on veendunud, et kaasaegsel võrkude vastastikusel ühendamisel põhineva Euroopa – Vahemere transpordivõrgu areng ja ühise strateegia väljatöötamine tõhusama koostöö, kooskõlastamise ja arengu tagamiseks on vabakaubandusala edu peamine eeldus; peab äärmiselt oluliseks, et Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide transpordivõrkude koostalitlusvõime üleeuroopaliste transpordivõrkudega oleks suurem ning et need riigid võiksid osaleda edasiste esmatähtsate projektide otsustamisel ja elluviimisel; palub sellega seoses kaaluda esmajärjekorras mereteede ajakohastamise võimalusi ja vähendada mereveoteenustega seonduvaid kulusid;
61. palub komisjonil ning Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikidel teha kättesaadavaks piisavalt rahalisi vahendeid infrastruktuuri moderniseerimiseks, pöörates erilist tähelepanu logistikasektorile, ning viia läbi vajalikud reformid sektori konkurentsivõimelisemaks ja dünaamilisemaks muutmiseks, võttes nõuetekohaselt arvesse piirkonna geograafilist asukohta, mis on Euroopa ja Aasia (sealhulgas eelkõige Hiina ja India) vahelise kaubavahetuse loomulik transiidipunkt;
62. palub Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikidel koos komisjoniga muuta maantee- ja sadamasektor tõhusamaks, et vähendada väga suuri logistika- ja transpordikulusid, mis kahandavad piirkonna tööstus- ja põllumajandustoodete ekspordi konkurentsivõimet; palub mõelda ka õhutranspordi sektori üle, eriti seoses õhuveoteenustega;
63. ootab huviga peamiste üleeuroopaliste transporditeede Vahemere piirkonda laiendamist käsitleva nõukogu teatise eelseisvat vastuvõtmist, arvestades vajadust võtta meetmeid transpordivoogude ümbersuunamiseks kõnealuse piirkonna huvides;
Energia
64. märgib, et enamik Barcelona protsessi riikidest sõltub üha enam välistest energiaallikatest, eriti nafta ja gaasi osas, ning et suurenev nõudlus avaldab veelgi enam survet olemasolevatele tarnekanalitele; on seda arvestades veendunud, et on oluline seada sisse Vahemere piirkonna riikide vaheline tõhus koostöö energiavarustuse valdkonnas;
65. nõuab, et tõelise Euroopa –Vahemere energiaturu loomisele antaks keskne roll; on seisukohal, et hiljutise nafta- ja gaasihindade tõusu valguses on ELi ning Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide jaoks, kellel ei ole energiaallikaid, oluline teha kooskõlastatud jõupingutusi, et anda uus hoog dialoogile energiat tootvate riikidega, vältides samas võimaluste piires ELi ning Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide huve kahjustavate kahepoolsete kokkulepete sõlmimist; märgib huviga 20. ja 21. novembril 2006 toimunud energiaalase välispoliitika konverentsil komisjoni poolt väljendatud soovi anda Põhja-Aafrikale ja Lähis-Idale oluline osa oma energiaalases välispoliitikas, ning nõuab, et sellise avaldustega kaasneksid konkreetsed meetmed;
66. tervitab energiakoostöö käivitamist Vahemere piirkonnas REMEP-platvormi ( Rome Euro-Mediterranean Energy Platform ) raames; on seisukohal, et see platvorm võib kujuneda ühiseks lähtekohaks ELi ning Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide vahelise koostöö tugevdamisel, võimaldades ellu viia olulisi piirkondlikke algatusi ning luues aluse muudele ühist huvi pakkuvatele tegevustele, mille kohta võidakse otsuseid teha;
67. tunneb heameelt selliste oluliste allpiirkondlike projektide käivitamise üle nagu Magribi riikide elektrituru järkjärguline integreerumine ELi elektrituruga, Mašriki piirkonna gaasiturgude integreerumine ning Medgazi ja Araabia gaasijuhtmete ehitamine;
68. kutsub komisjoni, ELi liikmesriike ning Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riike üles uurima võimalusi uute kahe- ja mitmepoolse koostöö vormide kasutamiseks energiasektoris, eelkõige seoses energiatõhususe suurendamise meetmete kehtestamisega; kutsub samuti üles Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riike rakendama poliitikat, mis ergutaks taastuvate energiaallikate arendamist ja keskkonnakaitset (naftatöötlus ja ohud, mis tulenevad süsivesiniku transportimisest Vahemerel);
69. peab ELi ning nende Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide jaoks, kellel pole energiaressursse, oluliseks pidada strateegilist dialoogi taastuva energia suuremahulise tootmise toetamise võimaluste kohta ning anda Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikidele õigus osaleda ELi programmides, mis on seotud uurimis- ja arendustegevusega taastuva energia valdkonnas;
70. rõhutab esimese põlvkonna biokütuste võimalikku rolli alternatiivse energiaallikana ja ka nende suurenenud konkurentsivõimet energiaturgudel;
Keskkond ja säästev areng
71. väljendab heameelt „Horizon 2020” algatuse üle, mis käivitati 2005. aasta Barcelona tippkohtumisel ning mille eesmärk on vähendada piirkonna saastatuse taset, tehes kindlaks kõige olulisemad saasteallikad ja tegeldes nendega aastani 2020; rõhutab, et see algatus võib täiendada ja hoogustada 1995. aastal heaks kiidetud Vahemere säästva arengu strateegiat;
72. kutsub komisjoni ning Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riike üles keskenduma tähtsaimale keskkonnaeesmärgile, milleks on Vahemere reostamise peatamine (eelkõige tööstusheitmete ja olmejäätmete vähendamise teel), luues samal ajal paremaid poliitilise ja finantskoostöö vorme, mis võimaldaksid piirkondlike ja kohalike ametiasutuste ning kodanikuühiskonna ja erasektori esindajate suuremat osalemist; kutsub samuti üles komisjoni hindama korrapäraselt nimetatud valdkonnas tehtud edusamme;
73. kutsub komisjoni üles keskenduma maismaalt lähtuva meresaaste allikaid käsitleva Barcelona protokolli täielikule rakendamisele kõigis Vahemere piirkonna riikides, eelkõige suurendades Vahemere keskkonna kaitse tehnilise abiprogrammi (METAP) rahastamist;
74. on seisukohal, et see algatus väärib võimalikult laialdast avalikkusele tutvustamist ning see peaks saama Euroopa Parlamendi täieliku ja üksmeelse toetuse, arvestades selle olulist mõju mitte ainult piirkonna säästvale arengule (turism, kalandus, põllumajandus, juurdepääs veele), vaid ka piirnevate alade elatustasemele;
Tööstus
75. märgib murega, et Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riigid on välja arendanud madalatasemelise tehnoloogiaga valmistatud väikese lisandväärtusega toodetele spetsialiseerunud tööstuse, mis nõrgestab neid väliskonkurentsi ees; on seisukohal, et Euroopa – Vahemere piirkonna vabakaubandusala õnnestumiseks on vajalik Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide konkurentsivõime suurenemine, ning kutsub Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riike üles võtma otseseid meetmeid, et aidata ettevõtetel suurendada oma konkurentsivõimet võrreldes Euroopa ja Aasia tootjatega;
76. nõuab, et tööstussektori liberaliseerimise ajakava kohandataks vastavalt majanduslikele ja sotsiaalsetele tingimustele (sealhulgas tööpuuduse tasemele) igas Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riigis ning selle keskkonnamõjule;
77. kutsub Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riike üles kehtestama tööstuse valdkonna regionaalpoliitikaid, mis võimaldaksid suuremaid mastaabisääste ja tõhusamat arengustrateegiat, kus võetakse arvesse piirkonna väga väikeseid ettevõtjaid (VVE) ning väikeseid ja keskmise suurusega ettevõtjaid (VKE); kutsub komisjoni ning Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riike edendama VVEsid ja VKEsid, arendades toimivaid finantsteenuseid ning osutades tehnilist ja haldusabi, et võimaldada neil suurendada oma konkurentsivõimet;
78. samuti kutsub komisjoni ning Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riike osalema ühistegevuses, mille eesmärk on a) haldusmenetluste lihtsustamine, b) suurema esindatuse tagamine erialastes, äri- ja kutseühingutes, c) kaubandusteabele juurdepääsu võimaldamine, d) ettevõtjatele tehnilise abi ja tugiteenuste pakkumine ning e) elukestva õppe pakkumine;
Tekstiilisektor
79. on jätkuvalt mures tagajärgede pärast, mida tekstiili- ja rõivakaubanduse kokkuleppe aegumine 1. jaanuaril 2005 ja kvootide kaotamine on kaasa toonud Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide ning ELi tekstiili- ja rõivatööstuse sektorile; juhib tähelepanu sellele, et nimetatud sektor on äärmiselt oluline paljude Vahemere lõuna- ja idapiirkonna ning mõnede Euroopa riikide majandusele; rõhutab, et komisjoni toetusel kõnealuse sektori konkurentsivõimet suurendava programmi rakendamine täidaks soovitud eesmärki;
80. on seisukohal, et tekstiilisektori raskustel on paratamatult negatiivsed tagajärjed ka ELi ning Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide majandusele ning kaudselt vabakaubandusala loomisele; on arvamusel, et koostades ELi uut kaubandus- ja investeerimisstrateegiat Hiina suhtes ja üldisemalt Euroopa kaubanduspoliitikat Aasia suhtes, tuleks arvesse võtta ka nende dokumentide võimalikku mõju Vahemere lõuna- ja idapiirkonna ning ELi riikidele;
81. kutsub komisjoni üles algatama tihedas koostöös liikmesriikide ja erasektoriga ajutisi abiprogramme, et aidata suurendada nende riikide tekstiilitööstuse konkurentsivõimet ja tugevdada nende olemasolevaid sidemeid ühenduse tootjatega;
82. on seisukohal, et praegused raskused on võimalik ületada sektori ümberkorraldamisega, võimaldamaks ära kasutada Euroopa turgude lähedust, keskendudes keskmise ja kõrge kvaliteediga toodangule, mis toimetatakse kätte (ja mille varusid täiendatakse) kiiremini ja konkurentsivõimeliste hindadega;
83. toetab Euroopa – Vahemere piirkonna tootmisala loomist, mis on mitte ainult Vahemere lõunapiirkonna, vaid ka põhjapiirkonna võimalus piirkondlike takistustega võitlemiseks ja tagamiseks, et tööstuslikku panust ja tööhõivet on võimalik säilitada; arvab, et EL peab seda eesmärki silmas pidades määrama eritoetuse uurimis-, innovatsiooni- ja koostööprogrammidele;
84. toetab Euroopa – Vahemere piirkonna partnerlust, millega edendatakse sektori koostööd ja konkurentsivõimet läbi koolitust, uurimis- ja arendustegevust, tehnoloogilist innovatsiooni, hea tava levitamist ja turuteabe vahetamist kindlalt toetava proaktiivse poliitika kaudu; soovitab luua Euroopa – Vahemere piirkonna koolide, koolitusasutuste ning spetsiaalsete tekstiili- ja riidetööstuse tehniliste keskuste võrgustik, eesmärgiga edendada tehnilist partnerlust ning ühiseid koolitus- ja uurimisprogramme;
85. märgib, et keeruline juurdepääs rahastamisele ja teatud finantsinstrumentide sobimatu iseloom põhjustab sektori VKEdele endiselt märkimisväärseid raskusi; palub komisjonil esitada ettepanek nende puudujääkide ületamiseks ja ergutavate meetmete kehtestamiseks, mille eesmärk on säilitada osa tootmisahelast Euroopa – Vahemere piirkonna riikides;
Teadus ja tehnoloogia
86. on mures enamiku Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide haridussektori ja teadusuuringute aeglase arengu pärast; märgib, et vaatamata koolis käivate laste osakaalu vaieldamatule tõusule puudub jätkuvalt suhtlus tööturu ja haridussüsteemi vahel, mis mõjutab tõsiselt tootlikkust, tööjõu kvalifikatsiooni ja piirkonna arenguperspektiive üldiselt;
87. kutsub komisjoni ning Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riike üles kehtestama meetmeid haridussüsteemi üldiseks tõhustamiseks, pöörama rohkem tähelepanu noorte rollile ning ergutama sagedasemaid vahetusi ülikoolide vahel ja lihtsustama naiste sisenemist tööturule spetsiaalsete koolitusprogrammide abil; rõhutab, et naiste suurem osalemine tööjõuturul on majandusarengu võtmetegur; tervitab Anna Lindhi Euroopa – Vahemere piirkonna kultuuridevahelise dialoogi fondi algatusi seoses Euroopa – Vahemere piirkonna koolide, Euroopa – Vahemere piirkonna noorte teadustöötajate, suveülikoolide ja vahetusprogrammidega, mis muudavad võimalikuks laiapõhjalisema dialoogi ja koostöö Euroopa – Vahemere piirkonna partnerluses osalejate vahel;
88. kutsub Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riike üles omistama suuremat tähtsust teadmistepõhisel majandusel rajanevale arengumudelile ja sellest tulenevalt suurendama teadusuuringute osakaalu SKTst; kutsub komisjoni üles osutama majandus- ja tehnilist abi;
89. kutsub komisjoni üles toetama ülikoolidevahelist Euromesco võrgustikku, et tagada ülikoolide, uurimiskesksuste, laboratooriumide ja meditsiinikoolide vahel partnerlussuhete loomine institutsionaalsel tasandil, samuti et edendada nende institutsioonide teadustöötajate, õpetajate ja kraadiõppe üliõpilaste liikuvust ning et tugevdada ühiseid uurimisprogramme;
90. kutsub komisjoni üles hindama olemasolevaid rahastamis- ja kavandamiskokkuleppeid, et edendada ELi ning Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide ühiseid projekte ja võimaldada nende riikide suuremal määral osalemist ühenduse teadusuuringute raamprogrammides;
91. rõhutab kutseõppe otsustavat tähtsust ettevõtjate arengus; on seisukohal, et kutseõppe tähtsus peaks peegelduma selliste programmide käivitamises, mille raames tegeldakse ettevõtjatel esinenud ja nende poolt tuvastatud probleemide ja nõudmistega;
Kaubandus ja areng
92. rõhutab, et ELi kaubanduspoliitika ei tohi olla vastuolus arengu- ja vaesuse vähendamise poliitika eesmärkidega, vaid peaks neid täiendama; juhib tähelepanu sellele, et enam kui 30% Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide elanikest peab ära elama vähem kui kahe USA dollariga päevas; kutsub ELi üles investeerima spetsiaalsesse tegevuskavasse täieliku ja suhtelise vaesusega võitlemiseks Vahemere piirkonnas (Vahemere piirkonna aastatuhande eesmärgid) ning tagama arengut kaubanduse kaudu (Aid of Trade tüüpi programm Vahemere piirkonnale) paralleelselt vaesuse vähendamise programmidega;
93. rõhutab, et mikrokrediit on eriti põllumajandussektori väikemaaomanike jaoks esmane vahend vaesusega võitlemiseks ning kestva sotsiaalse ja majandusliku arengu tagamiseks, mis on kooskõlas aastatuhande eesmärkidega ja on oluline tegur eelkõige naiste emantsipatsioonis; arvab, et seda uut mikromajanduslikku lähenemist tuleks vabakaubandusala ning laiemas mõttes ka Euroopa naabruspoliitika ja Barcelona protsessi raames tunnustada; kutsub nõukogu ja komisjoni üles rohkem toetama Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikides mikrofinantseerimise edendamiseks tehtavaid algatusi, et tõhustada olemasolevaid programme ning arendada ja edendada uusi süsteeme, mis lihtsustaksid võimalikult paljude inimeste juurdepääsu krediidile;
94. rõhutab peamiste tööhõivestandardite ja korralike töökohtade tähtsust vabakaubandusala arengu seisukohast; märgib, et kui kaubandus aitab kaasa arengule ja vaesuse vähendamisele, peab see ühtlasi aitama saavutada sotsiaalseid edusamme ja korralikke töötingimusi; märgib, et kaubanduseeskirjadega ei tohiks tahaplaanile jätta sotsiaalseid õigusnorme ja Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) raamkonventsiooni; nendib, et meetmed töökohal kõikide ärakasutamise vormide vastu võitlemiseks ja ametiühingute vabaduste austamine on õiglastel alustel ja kõigi huvides toimiva kaubanduse korraldamisel esmatähtsad; palub komisjonil töötada selle eesmärgi nimel, tehes tihedat koostööd ILOga Euroopa naabruspoliitika tegevuskavade kehtestamiseks;
95. kutsub komisjoni üles võtma tulevastes läbirääkimistes arvesse mittekaubanduslikke kriteeriume, et kaubanduse kasv ei kahjustaks kohalike elanike töötingimusi; soovib, et Euroopa – Vahemere piirkonna vabakaubandusala raames koostataks spetsiaalselt Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikidele mõeldud inimväärset tööd käsitlev tegevuskava ning et EL kohustuks osutama igasugust vajalikku abi selle kava elluviimiseks;
96. rõhutab vajadust edendada rahvusvaheliste ettevõtete käitumiseeskirju, kus peaksid sisalduma ka korraliku töö pakkumise eesmärgid; soovitab, et Euroopas asuvad ning Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikides tütarettevõtjaid omavad ettevõtjad kontrolliksid korrapäraselt tütarettevõtjate vastavust nendele käitumiseeskirjadele; nõuab, et iga uus ettevõtja võtaks käitumiseeskirjad omaks ja teeks selle teabe avalikuks;
Lõppmärkused
97. juhib tähelepanu Barcelonas 2005. aastal toimunud tippkohtumise otsusele luua rände, sotsiaalse integratsiooni, õiguse ja julgeoleku alane vastastikuse koostöö ala; peab sellise ala loomist esmatähtsaks Euroopa – Vahemere piirkonna tõelise vabakaubandusala loomisel;
98. on seisukohal, et kuigi tingimused ei ole veel täidetud, tuleks vabakaubandusala kehtestada töötajatele teatud tingimustel vaba liikumise järkjärgulise võimaldamisega, võttes samas arvesse olukorda Euroopa tööturul ning rahvusvahelise üldsuse praeguseid seisukohti rände ja arengu vaheliste seoste kohta; rõhutab, et on oluline ja vajalik vähendada võõrtöötajate rahaülekannete maksumust, suurendades seega nende vahendite kasutamist kohalikus majanduses; on seisukohal, et tuleb viivitamatult luua õiguslikud ja haldusmenetlused viisade andmise lihtsustamiseks eelkõige Euroopa – Vahemere piirkonna partnerluses osalejatele, tudengitele, ülikooli töötajatele ja sotsiaalmajandussfääris tegutsejatele;
99. väljendab jätkuvat muret ELi Vahemere poliitika selge määratluse ning piirkonna arengu ja stabiliseerimise pikaajalise strateegilise nägemuse puudumise pärast; rõhutab, et Euroopa – Vahemere piirkonna integratsiooniprotsessist peab taas saama ELi tegevuskava poliitiline prioriteet;
100 mõistab hukka Liibanoni majandussüsteemi ja infrastruktuuri süstemaatilise hävitamise viimases konfliktis Iisraeliga, mis aeglustab riigi arengut ja vabakaubandusala loomist; palub ELil võtta ametlik kohustus eraldada käimasoleva rahuprotsessi raames riigi majandusliku ja sotsiaalse ülesehituse jaoks piisavalt rahalist toetust; on väga mures olukorra pärast Palestiina aladel ning sellest tulenevalt kutsub nõukogu ja komisjoni üles osutama koostöös rahvusvahelise üldsusega esmast humanitaarabi Palestiina elanikkonnale ning kutsub Iisraeli valitsust üles taasalustama Palestiinale maksu- ja tollitulude maksmist, mis praegu on peatatud; nõuab tungivalt, et komisjon nõuaks Barcelona protsessiga seotud klauslite järgimist, kusjuures eelkõige puudutab see assotsiatsioonilepingutes ja erinevates tegevuskavades sisalduvat inimõiguste klauslit, et rajada piirkonnas tõeline vabaduse ja turvalisuse ala;
101. on veendunud, et pidades eelkõige silmas hiljutist tegevust Euroopa naabruspoliitika raames ja ka Hiina uut kohalolekut Aafrikas, on ELi välispoliitika eesmärk Vahemere piirkonnas poliitiliste, demokraatlike ja sotsiaalmajanduslike reformide toetamine ja edendamine partnerriikides, et koos luua ühine jõukas piirkond;
102. rõhutab partnerluses Euroopa – Vahemere piirkonna parlamentaarse assamblee kui demokraatliku organi tähtsust, mis toob Barcelona protsessi kolme samba toetuseks kokku parlamendiliikmed Vahemere mõlemalt kaldalt; kutsub Euroopa – Vahemere piirkonna parlamentaarset assambleed, komisjoni ja nõukogu üles tegema tihedamat majandusalast koostööd;
o
o o
103. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule ja komisjonile, liikmesriikide ning Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide riigipeadele, valitsusjuhtidele ja parlamentidele ning Euroopa – Vahemere piirkonna parlamentaarsele assambleele.
SELETUSKIRI
1995. aastal lubas ELi liikmesriike ja Vahemere lõuna- ja idakalda riike koondav Barcelona tippkohtumine luua uue ja väga ambitsioonika koostööraamistiku Vahemere kahe kalda vahel.
Käesolev raport analüüsib enam kui kümne aasta pikkuse koostöö majanduslikke tulemusi seoses Barcelona deklaratsiooni eesmärkide tõhusa elluviimisega ning esitab teatud ettepanekud vastastikku kasuliku Euroopa-Vahemere piirkonna vabakaubandusala loomiseks.
Poliitiline ja institutsiooniline preambul
Barcelona deklaratsioon sisaldas kolme peaeesmärki: ühise rahu ja stabiilsuse piirkonna määratlemine poliitilise dialoogi ja turvalisuse tugevdamise abil; ühise jõuka piirkonna loomine muu hulgas majandus- ja finantspartnerluse ja vabakaubandusala pideva väljatöötamise kaudu; ning lõpuks koostöö sotsiaal- ja kultuurivaldkonnas ning üksikisiku tasandil, et soodustada piirkonna kultuuridevahelist dialoogi.
Kümme aastat hiljem on tulemused erinevad ning Euroopa-Vahemere partnerluse privilegeeritud idee ise ning Vahemere lõuna- ja idakalda riikide integreerimine Euroopa majandus- ja sotsiaalruumi ei tundu enam olevat prioriteet.
Enamiku Vahemere lõuna- ja idakalda riikide riigi- ja valitsusjuhtide puudumine 2005. aasta Barcelona aastapäeva tippkohtumiselt väljendab raskusi, mis ümbritsevad täna Euroopa-Vahemere suhteid.
Keeruline poliitiline kontekst, mida iseloomustab Liibanoni sõda ning kompromissrahu perspektiivi puudumine Iisraeli ja Araabiamaade vahel, tekitab ebastabiilsust, mis peatab protsessi.
1995. aastal käivitatud partnerlus lubas muidugi ühise dialoogiruumi tekkimist, kuid selge ja integreeritud poliitilise raamistiku määratlemine nõuab kahe kalda partnerite poolt suuremaid ja ühtivamaid jõupingutusi.
Soov saavutada Barcelona protsessis häid tulemusi on vajalik seda enam, et teatud Vahemere lõuna- ja idakalda riikidel on raskusi ELiga sõlmitud assotsieerimislepingute elluviimisel, millest kõik ei ole veel lõpetatud.
Neile märkustele lisandub mure ENP pärast ühe osa Vahemere lõuna- ja idakalda riikide puhul.
Tegelikult, kui EL esitleb ENPd kui Barcelona mitmekülgset protsessi tugevdavat kahepoolset täiendust, siis teatud Vahemere lõuna- ja idakalda riigid näevad selle uue vahendiga loodud riikide kaupa diferentseerimise meetodit kui võimalikku vastuolude tekitamise, mitte Vahemere partnereid koondavat allikat.
Kokkuvõttes on see Barcelona filosoofia lahjendamine.
Aruanne majandusliku, kaubandusliku ja sotsiaalse olukorra kohta
Hoolimata rakendatud jõupingutustest iseloomustab Vahemere lõuna- ja idakalda riike jätkuv vaesus (enam kui 30% elanikkonnast elab päevas vähem kui 2 USDga) ja tööpuudus, mis puudutab eriti noori.
Need kaks tendentsi koos neid riike iseloomustava demograafilise plahvatusega tõstavad rände survet ühenduse piiridele.
Kahe kalda partnerid peavad sellele peamisele probleemile koos vastu astuma.
Majanduslikul tasemel ei ole arengut soodustava kaubanduse ja seega ELi ja Vahemere lõuna- ja idakalda riikide vaheliste arenguerinevuste vähendamise eesmärk kaugeltki täidetud.
Tegelikult on rikkuse vahekord 1 kuni 10 ning varieerub tugevalt isegi Vahemere lõuna- ja idakalda riikide vahel.
Suurt asümmeetriat tugevdab kaubanduse areng, mis ei ole võimaldanud vähendada Vahemere lõuna- ja idakalda riikide marginaliseerimist rahvusvahelises kaubanduses.
Järelikult on Vahemere lõuna- ja idakalda riikide osakaal ELi kogu väliskaubanduses vaatamata suhteliselt püsivale kasvule tõusnud vaid 4,9%lt 1995. aastal 5,9%le 2003. aastal ning nende koht maailmakaubanduses on alates 1980. aastast tugevalt langenud.
Lisaks iseloomustab Euroopa-Vahemere piirkonna kaubandust tugev põhja-lõuna suunaline vertikaalsus.
Seega märgib Agadiri kokkuleppe sõlmimisega 2004. aastal tõestatud soov tugevdada lõuna-lõuna suunalist koostöö positiivset arengut.
Kuid kõnealuse Euroopa-Vahemere piirkonna vabakaubandusala projekti praegune peatumine Maroko, Tuneesia, Jordaani ja Egiptuse vahel, mille põhjuseks on peamiselt nende riikide vaheline kaugus ja kitsendatud kaubandus, nõuab integratsiooni õnnestumiseks tahet ja jõulist tegutsemist.
Lisaks ei ole praeguseni rakendatud meetmed võimaldanud Vahemere lõuna- ja idakalda riikide ekspordi laiendamist ega nende spetsialiseerumist majanduskasvu ja tööhõive seisukohast kandvamatele kõrge lisandväärtusega toodetele, mis on siiski vajalik nende pädevuse tugevdamiseks ja nende edukaks kaasamiseks maailmaturule.
See väljendub eriti tekstiilisektoris, kus Vahemere lõuna- ja idakalda riigid, kes kasutasid praeguseni oma geograafilist lähedust ELiga ja multikiukokkulepet, ei ole alates tekstiili kvootide kaotamisest enam võimelised vastu seisma kasvanud konkurentsile ning selliste riikide nagu Hiina ja India väga madalale hinnale.
Sarnast arengut täheldatakse põllumajandussektoris, mis ei ole maailma konkurentsile vastu astumiseks piisavalt kaasajastatud ja laienenud.
Lõpuks hirmutavad infrastruktuuride puudumine, kitsad turud, keeruline bürokraatia ja poliitilise stabiilsuse puudumine piirkonnas suuremat osa investoreid ning takistavad otseste välisinvesteeringute loodetud kasvu.
Ettepanekud ja perspektiivid
Selles poliitiliselt ebastabiilses ja institutsiooniliselt ebaselges kontekstis nõuab arutlus Euroopa-Vahemere piirkonna vabakaubandusala üle selles maailma rahutus paigas eelkõige ülimal määral poliitilist lähenemist.
Järelikult ei ole võimalik keskenduda vaid Euroopa-Vahemere suhete kaubanduslikule osale, teades, et Barcelona kolm sammast on sisuliselt seotud ja peavad integratsiooniprotsessi õnnestumise tagamiseks arenema ilmtingimata koos.
Eesmärk luua Euroopa-Vahemere piirkonna vabakaubandusala ei tohi panna unustama, et kaubanduse liberaliseerimine ei ole eesmärk omaette.
Euroopa-Vahemere piirkonna vabakaubandusala on Vahemere lõuna- ja idakalda riikidele otstarbekas vaid siis, kui see luuakse kooskõlastatult ja järk-järgult mõistliku ja lähiajalise partnerluse raames.
Seda arvestades tuleb mõista, et mõnikord olulised viivitused vajalike majanduslike ja poliitiliste reformide elluviimisel tõelise Euroopa-Vahemere turu loomiseks sunnivad aastat 2010 kui Euroopa-Vahemere piirkonna vabakaubandusala jõustumise tähtaega üle vaatama.
Nende riikide majanduslikud ja sotsiaalsed eripärad annavad neile õiguse kaitsta oma majanduse kõige hapramaid sektoreid, nagu põllumajandus, vastloodud ettevõtted, esmatähtsad avalikud teenused, eriti neid, mis rahuldavad elanike elulisi vajadusi (tervis, haridus, vesi, energia, transport, kultuur ...), ning mida tuleb hoida riikliku kontrolli all.
Selleks et kaubanduse kasv ei kahjustaks kohalikke elanikke, on lisaks sellele vajalik võtta arvesse mittekaubanduslikke kriteeriume.
Järelikult tuleb erilist tähelepanu pöörata inimväärse töö, keskkonna ja vaesuse vastu võitlemise küsimustele.
Tuleb ellu viia haridussüsteemi parandavaid ja naisi tööturule kaasavaid programme.
Euroopa-Vahemere koostööd tuleb vaadelda, lähtudes selle panusest arengule ja eriti arengueesmärkide saavutamisest.
Selleks tuleb rakendada spetsiaalne Vahemere absoluutse vaesuse vastu võitlemise tegevuskava ehk arengueesmärkide Vahemere versioon.
Euroopa-Vahemere piirkonna vabakaubandusala prognoositava mõjuga tollimaksudest saadavatele tuludele, mis on Vahemere lõuna- ja idakalda riikide sissetulekuallikate väga oluline osa (nt 20% Alžeeria SKTst), tuleb arvestada tulevastel läbirääkimistel, mis peavad kaasama Vahemere lõuna- ja idakalda riikide poolt ellu viidud majanduslikud edusammud ja tariifitulude vähenemise kompenseerimiseks mõeldud õiglaste maksureformide elluviimiseks vajaliku aja.
Need kaalutlused on tähtsad seda enam, et Vahemere lõuna- ja idakalda riikide eelarvete märgatav vähenemine mõjuks laastavalt eelkõige nende riikide arengukapitaliks olevale sotsiaalpoliitikale (tervis, haridus jne).
Läbirääkimised peavad seega võtma arvesse vajadust kohandada turgude avamise protsessi rütmi ja intensiivsust, toetades Vahemere lõuna- ja idakalda riikide esialgset ja kiiret majanduslikku integratsiooni, eriti piirkondlike infrastruktuuride võrgustiku loomist ja Euroopa-Vahemere transporti.
Tähtis on tagada liberaliseerimise protsessi järkjärgulisus vastavalt läbiviidud reformidele, austada Vahemere lõuna- ja idakalda riikide õigust juhtida siseriiklikke majandus- ja sotsiaalarengu strateegiaid, säilitada soodustustel põhinev asümmeetriline süsteem, tarnimise korraldamise vahendid ning toetada partnerluse ning tööstuse ja põllumajanduse tootmisstruktuuride kaasajastamiseks tehtavaid samme.
Selleks tuleb korraldada arutelu Vahemere jaoks integreeritud põllumajanduspoliitika vormi üle.
Euroopa Komisjoni poolt Manchesteri ülikoolilt tellitud Euroopa-Vahemere piirkonna vabakaubandusala mõju hindamise tulemusi, mis võtavad kokku eelnevad kaalutlused, tuleb võtta arvesse käimasoleva läbirääkimiste protsessi muutmiseks.
Vahemere lõuna- ja idakalda riikide asjakohast toetamist selles reformimisprotsessis tuleb kindlustada ka piisava tehnilise ja rahalise abiga.
Lisaks tuleb ENPI, 2007. aastal MEDA-programme asendava rahalise vahendi rakendamist tähelepanelikult jälgida, eriti mis puudutab rahalise abi jaotamist ida- ja lõunanaabrite vahel.
ENPI ja FEMIPi vahelist koostööd tuleb lisaks sellele tugevdada, et muuta ELi tegevus tõhusamaks.
FEMIPi muutmine tõeliseks Euroopa-Vahemere investeerimis- ja arengupangaks aitaks liikuda selles suunas ning seda tuleb julgustada.
See võimaldaks ka piirkonna institutsioonilise ankurdamise tugevdamist.
Lisaks, isegi kui tingimused ei ole veel täidetud, tuleb Euroopa-Vahemere piirkonna vabakaubandusala täiendada õigeaegselt töötajate liikumisvabadusega.
Seega on hädavajalik luua viisade andmist lihtsustavad õiguslikud ja halduslikud tingimused.
Kokkuvõtlikud märkused
Kõigi partnerite poliitilise soovi taaselavnemine ning Euroopa-Vahemere koostöö taaskuulumine ELi prioriteetide hulka on Barcelona protsessile ning Vahemere kahe kalda vaheliste arenguerinevuste vähendamisele kaasa aitavale vastastikuselt kasulikule Euroopa-Vahemere piirkonna vabakaubandusalale uue hoo andmise ja selle õnnestumise hädavajalikud tingimused.
Piirkondliku integratsiooni tugevdamine, ainus vahend selle piirkonna poliitilise ja majandusliku killustumise vastu võitlemiseks, on seega Euroopa-Vahemere piirkonna vabakaubandusala loomise peamine eeltingimus.
Sellega peab kaasnema piirkonna institutsiooniline määratlemine ning Euroopa-Vahemere koostöö ambitsioonidega seotud ELi rahaline toetus.
Seega tuleb muret tunda selle üle, et ENP eesmärkidel, vastupidiselt Barcelona omadele, puudub selgus.
Järelikult on vajalik täpsustada „siseturul järkjärgulise osalemise” eesmärki, ilma ühinemise väljavaadeteta ja välistades töötajate liikumisvabaduse, ning Barcelona protsessi ja ENP vastastikust täiendamist, et tulla vastu Vahemere lõuna- ja idakalda riikide õigustatud murele.
Euroopa-Vahemere piirkonna vabakaubandusala loomise perspektiivis, mis oleks kiirendatud, kui see jõustuks aastal 2010, peab jääma läbirääkimiste juhtpõhimõtteks arengut soodustava kaubanduse eesmärk.
Vahemere lõuna- ja idakalda riikide teatud sektorite haprust tuleb arvestada igas kaubanduse liberaliseerimise etapis, mis ei tohi kahjustada elanike heaolu.
Ilma selleta on Euroopa-Vahemere piirkonna vabakaubandusalal oht muutuda Euroopa-Vahemere arusaamatuste sümboliks.
ELi Vahemere poliitika selge määratluse ja piirkonna stabiliseerimiseks vajaliku arengu kohta pikaajalise strateegilise nägemuse puudumine on kahtlemata Euroopa-Vahemere partnerluse peamine puudus ja peatumise allikas.
Meie ambitsioon ja eelseisva tegevuse käimapanev jõud peab olema sellele probleemile vastu astumine.
29.11.2006
VÄLISKOMISJONI ARVAMUS
rahvusvahelise kaubanduse komisjonile
Euroopa – Vahemere piirkonna vabakaubandusala loomise kohta
( 2006/2173(INI) )
Arvamuse koostaja:
Antonio Tajani
ETTEPANEKUD
Väliskomisjon palub vastutaval rahvusvahelise kaubanduse komisjonil lisada oma resolutsiooni ettepanekusse järgmised ettepanekud:
1. tuletab meelde, et majandusliku ja kaubandusliku vabakaubandusala loomist Vahemere piirkonnas tuleks vaadelda üheskoos poliitiliste jõupingutustega, mida tehakse rahu, demokratiseerimise, inimõiguste austamise, soolise võrdõiguslikkuse ning kultuuride ja religioonide vahelise dialoogi tagamiseks, ning üheskoos jõupingutustega taastada partnerite vahel poliitiline dialoog ja usaldus, mis saaks ka tegelikult aidata kaasa demokraatia kehtestamisele piirkonnas;
2. tuletab meelde vajadust astuda samme püsiva turvalisuse ja stabiilsuse jaluleseadmiseks piirkonnas, sealhulgas Liibanoni täieliku suveräänsuse ning Iisraeli ja Palestiina riikide rahumeelse kooseksisteerimise tunnustamiseks kõikide osaliste poolt; võtab seoses sellega teadmiseks 2006. aasta suvel Lähis-Idas toimunud sõja tekitatud kahju piirkonnale; palub ELil võtta ametlik kohustus eraldada käimasoleva rahuprotsessi raames piirkonna riikide majandusliku ja sotsiaalse ülesehituse jaoks piisavalt rahalist toetust; nõuab tungivalt, et komisjon nõuaks Barcelona protsessiga seotud klauslite järgimist, eelkõige puudutab see inimõigusteklauslit, mis on lisatud assotsiatsioonilepingutele ja erinevatele tegevuskavadele, et rajada piirkonnas tõelist vabaduse ja turvalisuse ala;
3. rõhutab, et vabakaubandusala oli ka Euroopa Liidu rajamisel esimeseks sammuks, millel on olnud väga suur roll sõja ärahoidmisel Euroopas rohkem kui 60 aasta jooksul pärast sajandeid kestnud sõjategevust; rõhutab seetõttu, et arvamus, nagu võiks Euroopa – Vahemerepiirkonna vabakaubandusala loomisest kujuneda esimene samm sõdade ja terrorismi kadumisel Lähis-Idast, on igati põhjendatud;
4. on seisukohal, et pidades eelkõige silmas hiljutist tegevust Euroopa naabruspoliitika raames ja samuti uut Hiina kohalolekut Aafrikas, on ELi välispoliitika eesmärk Vahemere piirkonnas poliitiliste, demokraatlike ja sotsiaalmajanduslike reformide toetamine ja edendamine partnerriikides, et luua ühine jõukas piirkond;
5. on sellega seoses veendunud, et rohkem kui kunagi varem on vaja muuta Euroopa – Vahemere piirkonna investeerimis- ja partnerlusrahastu (FEMIP) Euroopa Investeerimispanga sõltumatuks tütarettevõtteks, kuna üksnes sel viisil on võimalik järjepidevalt ja ühtlaselt vastata partnerriikide kasvavatele laenu- ja rahastamisvajadustele; seda tuleks teha Marshalli plaani vaimus, arvestades piirkondliku eripära ja hõlmates ülesehitusega seotud tegevust;
6. kinnitab veel kord oma toetust riikidele, kust ümberasujad pärinevad, ning usub, et on vaja kooskõlastatud poliitikat ebaseadusliku sisserände ja inimkaubanduse vastu võitlemiseks, et peatada organiseeritud kuritegevusega seotud rändevood; rõhutab vajadust tugevdada Frontexit, millest võib kujuneda solidaarsus- ja koostööraamistik ebaseadusliku sisserändega võitlemiseks Vahemere piirkonnas; rõhutab eelkõige majanduslike raskuste suurt mõju rändevoogudele ning vajadust töötada kiiremas korras koostöös kõigi Vahemere piirkonna partnerriikide ja eelkõige Põhja-Aafrikaga välja tõeline piiriülene sisserändepoliitika.
MENETLUS
Pealkiri
Euroopa – Vahemere piirkonna vabakaubandusala loomine
Menetluse number
2006/2173(INI)
Vastutav komisjon
INTA
Arvamuse esitaja(d) istungil teada andmise kuupäev
AFET 6.7.2006
Tõhustatud koostöö – istungil teada andmise kuupäev
Arvamuse koostaja nimetamise kuupäev
Antonio Tajani 21.6.2006
Endine arvamuse koostaja
Arutamine parlamendikomisjonis
23.11.2006
28.11.2006
Vastuvõtmise kuupäev
28.11.2006
Lõpphääletuse tulemused
+:
–:
0:
29
2
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
Angelika Beer, Panagiotis Beglitis, Elmar Brok, Véronique De Keyser, Giorgos Dimitrakopoulos, Camiel Eurlings, Bronisław Geremek, Klaus Hänsch, Helmut Kuhne, Vytautas Landsbergis, Francisco José Millán Mon, Annemie Neyts-Uyttebroeck, Baroness Nicholson of Winterbourne, Alojz Peterle, Libor Rouček, György Schöpflin, Gitte Seeberg, Marek Siwiec, István Szent-Iványi, Antonio Tajani, Charles Tannock, Luis Yañez-Barnuevo García, Josef Zieleniec
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed
Alexandra Dobolyi, Árpád Duka-Zólyomi, Tunne Kelam, Jaromír Kohlíček, Alexander Lambsdorff, Miguel Angel Martínez Martínez, Miguel Portas, Aloyzas Sakalas
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed (kodukorra art 178 lg 2)
Märkused (andmed on kättesaadavad ainult ühes keeles)
...
23.11.2006
PÕLLUMAJANDUSE JA MAAELU ARENGU KOMISJONI ARVAMUS
rahvusvahelise kaubanduse komisjonile
Euroopa – Vahemere piirkonna vabakaubandusala loomise kohta
( 2006/2173(INI) )
Arvamuse koostaja:
Jean-Claude Fruteau
ETTEPANEKUD
Põllumajanduse ja maaelu arengu komisjon palub vastutaval rahvusvahelise kaubanduse komisjonil lisada oma resolutsiooni ettepanekusse järgmised ettepanekud:
Põllumajandusturgude avamise olemus
1. leiab, et põllumajanduse valdkonnas tuleks luua koostööraamistik Euroopa Liidu riikide ning Vahemere lõuna- ja idaosa riikide vahel, mis põhineks mõlema riigi põllumajandusliku mitmekesisuse ja eripära austamisel ning julgustaks kohalike ja piirkondlike turgude arengut ja erilise kvaliteediga traditsioonilisi tooteid ning võimaldaks luua vajalikud tingimused, et tagada põllumajandustootjatele sotsiaalselt õiglane sissetulek vastavalt tehtud tööle, julgustades elanike püsimajäämist maapiirkondadesse;
2. tunneb muret Vahemere piirkonnas lõuna-lõuna majandusliku integratsiooni nõrga taseme pärast, vaatamata märkimisväärsele edule seoses Agadiri lepingu sõlmimisega 2004. aastal; leiab, et Vahemere lõuna- ja idaosa riikidega piirkondliku vabakaubandusala loomine võiks võimaldada suurtest põllumajandusriikidest sõltumise vähendamist; on veendunud, et see aitab stimuleerida investeeringuid ja ajakohastada põllumajanduse tootmisstruktuure, et lihtsustada nende integreerimist maailma kaubandusse;
3. leiab, et ühenduse turule juurdepääsu parandamine võiks anda Vahemere lõuna- ja idaosa riikidele võimaluse ekspordi suurendamise kaudu väärtustada üht osa oma põllumajandustoodangust; tuletab siiski meelde, et Vahemere lõuna- ja idaosa riikides on põllumajandussektoris hõivatud oluline osa aktiivsest elanikkonnast ning et see põhineb peamiselt väikeettevõtetel (alla 5 ha), mida iseloomustab nõrk tootlikkuse tase; rõhutab, et Euroopa Liiduga toimuva põllumajandusliku kaubanduse järsk ja üldine avamine ohustab nende väikeettevõtete ja toidukultuuride tootjate püsimajäämist, suurendab territoriaalset tasakaalustamatust (rände kiirenemine maalt linnadesse ja rannikule) ning ohverdab multifunktsionaalse põllumajanduse mittesobivatele tulutoovatele kultuuridele, arvestades nende riikide pinnast ja veeressursse;
4. leiab, et kohalike oludega sobivat peamiselt väikesemahulise põllumajanduse edendamist, mis parandab keskkonda ja järelikult ka maapiirkonna elanike olukorda majanduses ja tervishoius, ei ole võimalik saavutada ainult põllumajandusturule juurdepääsu avamisega, vaid turgudele parema ja kvalifitseeritud juurdepääsuplaani rajamisega; täpsustab, et selle plaani raames oleks põllumajandustoodetel Euroopa Liidu turgudele parem juurdepääs, kui need oleksid toodetud vastavuses Euroopa Liidu keskkonnareeglitega ning võttes arvesse toidu ohutusega seotud muresid; lisab, et nendele reeglitele mittevastavate toodete importimist karistatakse maksuga Euroopa Liidu piiril; täpsustab lõpuks, et sellest maksust saadud krediite kasutatakse eksportivate riikide maaelu arengu julgustamiseks mõeldud projektide toetamiseks;
5. tuletab meelde, milliseid olulisi pingutusi tegid Euroopa Liidu põllumajandustootjad seoses viimaste ühise põllumajanduspoliitika reformidega; lisab, et viimased seisid ning seisavad praegu ja edaspidi vastamisi uute põllumajandussektori turu ja hindade kunstlikku iseloomu piiravate erinevate turu ühise korralduse reformidega seotud muutustega, eriti veini-, puu- ja köögiviljasektoris, mis mõjutavad peamiselt Vahemere-äärsete Euroopa riikide põllumajandussektori sotsiaalset ja majanduslikku tasakaalu; tuletab meelde, et viimaste aastate jooksul on veini-, puu- ja köögiviljasektor hankinud tähtsaid investeeringuid, isegi kui mõnikord ei ole need olnud piisavad, et kasvatada toodangu lisandväärtust seoses toodete kvaliteedi- ja päritolusertifikaatide, ning eriti mahepõllumajanduse sertifikaatide ja määruses 510/2006 sätestatud sertifikaatidega;
6. leiab seetõttu, et igasugune turgude avamine Euroopa Liidu ja Vahemere lõuna- ja idaosa riikide vahel peab toimima järk-järgult ja mõõdukalt, keskendudes kvaliteedile ning võttes arvesse põllumajandusettevõtete struktuuri, siin- ja sealpool Vahemerd aetavat põllumajanduspoliitikat ja toimuvaid reforme; rõhutab lisaks, et turule pääsemise läbirääkimisi ei või pidada üldistena, vaid iga üksiku juhtumi ja toote suhtes eraldi ning arvestades vajadust kaitsta niinimetatud tundlikke tooteid, mis tuleks jätta välja täielikust liberaliseerimisest, et vältida korvamatu kahju tekitamist kohalikele tootjatele;
7. leiab, et Euroopa Liit peaks endale tagama võimaluse rakendada spetsiaalseid kaitsesätteid, mis võivad olla peamised vahendid üleliigse ja liiga odava impordiga seotud peamiste ohtudega tegelemiseks;
8. tuletab meelde, et mitmed Vahemeremaad on väljendanud soovi säilitada oma ühenduse turuga seotud kaubandussoodustusi; leiab, et selline soodustustel põhinev ja asümmeetriline süsteem ei ole kokkusobiv põllumajandussektori üldise liberaliseerimisega; rõhutab teisalt kõigi Vahemere piirkonna riikide vastastikust huvi oma vastavatel turgudel teatud pakkumise kontrollimise vahendite säilitamise suhtes; palub selles osas komisjonil ning Vahemere lõuna- ja idaosa riikide esindajatel otsida kaubavahetuse mitmekülgsete läbirääkimiste raames Maailma Kaubandusorganisatsioonis (WTO) kõikvõimalikke lahendusi, sealhulgas ka piima, puuviljade ja köögiviljade liigitamine tundlike toodete hulka, et piirata nii turu tasakaalustamatust kui ka mis tahes võimalikku asümmeetriat ja konkurentsimoonutusi Vahemere lõuna- ja idaosa riikide ning Euroopa Liidu riikide vahel, mis võiksid kahjustada mõlema grupi riikide põllumajandustootjaid;
Tihedama koostöö arendamine
9.
WTO’s Doha läbirääkimiste vooruga seotud mitmepoolsete läbirääkimiste peatamise kontekstis tunneb hiljuti Ameerika Ühendriikide ja Maroko vahel sõlmitud lepingute taustal muret põllumajandussektoris kahepoolsete kaubandussuhete teravnemise pärast; leiab, et kõigi Vahemeremaade ühistes huvides on koostöö tugevdamine, et ühise majandusliku õitsengu kindlustamiseks ühiselt luua koostöö- ja kaubandusruum;
10. julgustab Vahemere lõuna- ja idaosa riike parandama eksporditavate toodete kvaliteeti ning jälgima Euroopa Liidu poolt nõutavaid kvaliteedi- ja fütosanitaarstandardeid;
11. kutsub Euroopa – Vahemere partnereid looma tihedama sõbraliku koostöö süsteemi, et kiirendada haldus- ja ärikeskkonna reformi koos juba kohaldatavaid sektori kohandamismeetmeteid puudutava tegevusega, mis peaks põllumajanduspoliitika valdkonnas väljenduma peamiselt veterinaarmeetmetes ning maamajanduse tugevdamiseks mõeldud meetmetes vastavalt EAFRD programmi põhimõtetele;
12. ärgitab Vahemere lõuna- ja idaosa riike võtma vajalikke meetmeid Euroopa – Vahemere eraõiguslike osapoolte investeeringute stimuleerimiseks, eriti ühiskondlik-kutsealaste organisatsioonide puhul; leiab, et turgude järk-järguline ja kontrollitud avamine on esimeseks positiivseks etapiks Euroopa-Vahemere ja Vahemere piirkonna sotsiaal-majanduslikus arengus; tunneb siiski muret neid investeeringuid ja nende julgustamiseks võetud ühenduse meetmeid takistavate bürokraatlike normide püsivuse pärast; kutsub seetõttu Vahemere lõuna- ja idaosa riike ning komisjoni üles tegutsema investeeringute vastastikust arengut ning turgude ja tootmise integreerimise soodustamisele suunatud ühtlustatud toetusmeetmete levikut takistavate asjaolude järkjärgulise kõrvaldamise nimel;
13. kutsub kõiki Euroopa – Vahemere põllumajandussektori ühiskondlik-kutsealaseid huvirühmi soodustama koostööd täiendavates sektorites, edendades Vahemere mõlema kalda ning Vahemere lõuna- ja idaosa riikide toodete vastastikust täiendavust; toob näiteks viinamarja-, puuvilja- ja köögiviljasektori, mille puhul võib siin ja sealpool Vahemerd toodetud toodang aidata luua komplekssemat ja tarbijale atraktiivsemat kaubanduslikku pakkumist;
14. rõhutab selles valguses huvi arendada koos Euroopa – Vahemere ühist, kaitstud päritolunimetustel põhinevat tootemärgistuspoliitikat, mis on nõuetekohaselt vastavuses praegu Euroopa Liidus kohaldatava kontrollitud päritolunimetustel ja mahepõllunduse sertifikaadil põhineva standardiga, ning tagada tootmismeetodite jälgitavus ja läbipaistvus;
15. rõhutab vajadust julgustada ergutusmeetmete kaudu partnerluskokkuleppeid ning arendada detsentraliseeritud koostöövõrgustikke alade ja piirkondlike süsteemide vahel teadusuuringute, parimate kogemuste vahetamise, koolituse, toidutehnoloogiate arengu ning Euroopa toidu ohutuse valdkonna oskusteabe edendamiseks Vahemere lõuna- ja idaosa riikide ning Euroopa Liidu ettevõtjate vahel erinevates sektorites;
16. kutsub Euroopa – Vahemere partnerluse osapooli tungivalt panema rõhku majanduslikult ja ökoloogiliselt jätkusuutliku majandamise meetoditega seotud tehnilisele progressile, et anda teravilja- ja toorainesektoris väikestele käitistele võimalus tootlikkust suurendada ning käidelda ja turustada oma saaki kohapeal, et leevendada kiiresti Vahemere lõuna- ja idaosa riikides valitsevat toiduohutuse probleemi;
Maaelu arengu soodustamine
17. tervitab Vahemeremaade-poolset huvi maaelu arengu strateegiate vastu; kutsub Euroopa Liitu toetama kodanikuühiskonna võrgustike loomist, et aidata kaasa Vahemere lõunaosa riikide maaelu arengu strateegilise plaani loomisele, mis keskenduks sellistele eesmärkidele nagu tegevuse mitmekesistamine, koolitusele juurdepääsu parandavate vajalike infrastruktuuride tugevdamine, kutseõpe, töötlemine ja kaubavahetus, maa- ja linnapiirkondade territoriaalne taasühendamine ning keskkonna säilitamine (eriti mis puudutab loodusvarade vastutustundlikku kasutamist seoses asjakohaste tootmisviisidega); kutsub Euroopa Liitu üles arendama seda strateegilist plaani kooskõlas riikide- ja piirkondadevahelise, piiriülese ja läheduspartnerlusega, mis on praegu määratlemisel toetavate rakenduskavade väljatöötamise abil; rõhutab vajadust edendada selles tähenduses võrgustike ja struktureeritud koostöö loomist programmi LEADER kogemuse ja mitmesuguste maapiirkondade integreeritud väärtustamise kogemuste levitamiseks;
18. kutsub Euroopa – Vahemere koostöö osapooli arendama ja ellu viima toodete rangele kontrollimisele ning kontrollitud jälgitavusmenetlusele tuginevat kvaliteedipoliitikat, eriti tehniliste normide ja ühenduse põllumajanduse ja toiduainete toodanguks ette nähtud suhteliste kohustuste valguses;
Toetusmeetmed
19. nii maaelu arengu kui ka kaubandusnormide ja tootmisstruktuuride tehnilise taseme valdkonnas kutsub komisjoni üles kasutama tulevast Euroopa naaberluse ja partnerluse rahastamisvahendit kui tõelist lähendamise ja säästva arengu vahendit ning mitte ainult kui hüvitamise ja turgude vabastamise vahendit; kutsub komisjoni üles kohaldama püsivalt tingimusklauslit, seades finantsabi andmise sõltuvusse Vahemere piirkonna riikide paremast lähenemisest Barcelona eesmärkidele, eriti mis puudutab piirkondlikku integratsiooni;
20. on veendunud, et Vahemere lõuna- ja idaosa riikides saaksid turgude liberaliseerimisest esmalt kasu suured mehhaniseeritud ettevõtted, mis saavad praegugi abi garantiifondidest; kutsub Euroopa – Vahemere partnerluse institutsioonilisi osapooli parandama väikeettevõtjate juurdepääsu rahalistele vahenditele ning looma toetuste tasakaalustamise süsteemi, et suunata neid väikeettevõtetele, mis esindavad valdavat enamikku nendes riikides põllumajanduses tegutsevast rahvastikust ning mis on Euroopa Liiduga konkureerimise esimesteks ohvriteks, ning pikaajalises plaanis asendama vana hüvitamise ja abisüsteem uue säästva kasutamise ja väikesesse toiduainetööstusesse investeerimise abisüsteemiga, et tugevdada tootmise mitmekesistamise, kohaliku turustamise ning erilise kvaliteediga toodangu kaudu maapiirkondade majanduse konkurentsivõimet.
SELETUSKIRI
1995. aastal Barcelonas alustatud Euroopa – Vahemere partnerluse eesmärk on luua rahulik ja stabiilne piirkond, toetada selle piirkonna rahvaste paremat üksteisemõistmist ning ehitada õitsev majandusruum, mida iseloomustavad tihedam koostöö ja kaubavahetuse kontrollitud liberaliseerimine Vahemere ruumis.
Kümme aastat hiljem laiendati põllumajandussektorile algselt tööstussektorit puudutanud Euroopa – Vahemere piirkonna vabakaubandusala loomise projekti aastani 2010.
Edaspidi puudutasid ELi ja Vahemere lõuna- ja idaosa riikide vaheliste läbirääkimiste käigus peetud arutelud peamiselt selle protsessi kiirust ja meetodit.
Turgude järsu avamisega seotud riskid ja piirid
Vahemere lõuna- ja idaosa riikide jaoks
Demograafilise plahvatuse kontekstis nõuab toiduohutuse küsimus kiiret lahendust põllumajandussektori tootlikkuse probleemile ning puudutab samaaegselt võimet varustada end odavate toiduainetega.
Paljudes küsimustes näib turgude avamine olevat selle kahetise probleemi lahendamise kohaseks vahendiks, kiirendades Vahemere lõuna- ja idaosa riikide varustamist maailmaturul, ajendades moderniseerima nende tootmismasinaid ning võimaldades neil kasutada ära oma eeliseid teatud toodete puhul (näiteks puu- ja köögivili).
See majanduslik kontseptsioon põrkub aga probleemi sotsiaalsete ja keskkonda puudutavate aspektidega.
Sotsiaalsetega, kuivõrd on ilmne, et turgude järsk avamine ohustaks veelgi enam selliste pereettevõtete püsimajäämist, mille tootlikkuse tase on eriti madal, ent mis hõlmavad valdavat osa Vahemere lõuna- ja idaosa riikide põllumajandussektorist.
Ka keskkonnaga seotud aspektidega, kuna nende pereettevõtete võrgu lammutamisega kaasneks tõsine territoriaalne tasakaalustamatus seoses maapiirkondadest elanike suurema väljarändamisega ülerahvastatud suurlinnadesse ja laiemalt rannikule.
Maailmaturul toimuv integreerumine nõuab üha intensiivsemaid ja tulutoovatele kultuuridele orienteeritud tootmisviise, mis ei ole tingimata vastavas riigis põllumajanduslikult põhjendatud; sellega kaasneks vee, mille elutähtis ja strateegiline roll on juba niigi pingete allikaks, ebamõistlik kasutamine ning loobumine traditsioonilistest toidukultuuridest, mis ei ole üksnes vältimatud kohaliku elanikkonna toitlustamise seisukohast, vaid mis on ka vastavuses Vahemere lõuna- ja idaosa riikide looduse ja pinnase potentsiaaliga.
Euroopa Liidu jaoks
Kuigi turgude avamine pakub Euroopa põllumajandustootjatele ekspordivõimalusi, eriti teatud toodete osas, mille tootmine on Vahemere lõuna- ja idaosa riikides puudulik (piim, suhkur jne), ei kaota tavapärased, kaubanduse kontrollimise kasuks rääkivad argumendid, oma aktuaalsust, arvestades Vahemere lõuna- ja idaosa riikide palgataset ja Euroopa põllumajandustootjaid rõhuvate keskkonnatasude puudumist ning laiemalt Euroopa ja Vahemere lõuna- ja idaosa riikide vaheliste ühtlustatud normide puudumist.
Selle olukorraga tekitatav konkurentsiprobleem on seda teravam, et sageli on tegemist siin- ja sealpool Vahemerd toodetud samaliigiliste toodetega (eriti puu- ja köögivili).
Siiski, kui Euroopa Liit jääb Vahemere lõuna- ja idaosa riikide maailmaturule sisenemise protsessist välja, ei jäta teised kaubandusjõud seda lünka ulatuslike erainvesteeringutega täitmata, see võib aga Vahemere ääres asuvate Euroopa Liidu riikide jaoks tuua kaasa veel kahjulikumad tagajärjed; kaubanduskonkurents Vahemere lõuna- ja idaosa riikidega ilma vastukasuta; tagasilöögid kaubanduspoliitika valdkonnas WTO kaudu.
Tõhusa majanduspartnerluse väljavaated
Niisiis on nii Vahemere lõuna- ja idaosa riikide kui Euroopa Liidu jaoks muutunud vältimatuks alustada kiiresti arutelusid tõelise koostöö tegemiseks, mis põhineks turgude järkjärgulisel ja kontrollitud avamisel vastavalt Vahemere piirkonna sotsiaalmajanduslikele ja sotsiaalsetele realiteetidele.
Selles osas pakub arvamuse koostaja välja neli taotletavate eesmärkide saavutamiseks olulisena näivat põhilist sammu:
1 – Põllumajandusturgude avamise protsessi tempo ja intensiivsuse otsustamine.
Sellega kaasneb Vahemere lõuna- ja idaosa riikide eelneva ja kiire majandusliku integreerimise toetamine; liberaliseerimisprotsessi järkjärgulisus vastavalt põllumajandusreformidele ja -poliitikale siin ja sealpool Vahemerd; kaubandussoodustustel ja pakkumise reguleerimise vahenditel põhineva asümmeetrilise süsteemi säilitamine.
2 – Tihedama koostöö ja sõbralike suhete arendamine , selleks et toetada halduskeskkonna reformi, mis soodustab investeeringute suurenemist, mitmekordistada Vahemere piirkonna täiendavate sektorite kutsealaste organisatsioonide vahelist koostööd; soodustada eriliste päritolunimetuste süsteemi arengut.
3 – Rõhu asetamine maaelu arengule , selleks et aidata Vahemere lõuna- ja idaosa riikides arendada multifunktsionaalset, keskkonnasõbralikku ja loodusvarasid säästvat põllumajandust, mis võimaldaks toota kvaliteetseid toidukaupu ning aitaks kaasa tasakaalustatud territoriaalsele arengule.
Üldisemalt võimaldab ühine arusaam maaelu arengu küsimuste tähtsusest luua ühiste väärtuste kogumi ja järkjärguliselt ühtlustada tootmisnorme siin- ja sealpool Vahemerd.
4 – Toetusmeetmed.
On oluline, et Euroopa Liit kasutaks oma finantsinstrumente (eriti tulevane Euroopa naaberluse rahastamisvahend), eelkõige selleks, et toetada Vahemere lõuna- ja idaosa riikide tootmisstruktuuride moderniseerimist ja sektoripartnerluse toimimist.
Arvamuse koostaja palub ka, et Euroopa Liit aitaks institutsionaalselt või rahaliselt luua toetuste tasakaalustamise süsteemi, et suunata abi väikeettevõtetele, keda konkurents põllumajandusvaldkonnas kõige enam kahjustaks.
MENETLUS
Pealkiri
Euroopa – Vahemere piirkonna vabakaubandusala loomine
Menetluse number
2006/2173(INI)
Vastutav komisjon
INTA
Arvamuse esitaja(d) istungil teada andmise kuupäev
AGRI 6.7.2006
Arvamuse koostaja nimetamise kuupäev
Jean-Claude Fruteau 21.6.2006
Arutamine parlamendikomisjonis
2.10.2006
22.11.2006
Vastuvõtmise kuupäev
22.11.2006
Lõpphääletuse tulemused
+:
–:
0:
26
2
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
Vincenzo Aita, Thijs Berman, Giuseppe Castiglione, Joseph Daul, Albert Deß, Gintaras Didžiokas, Michl Ebner, Carmen Fraga Estévez, Jean-Claude Fruteau, Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf, Ioannis Gklavakis, Lutz Goepel, Bogdan Golik, Esther Herranz García, Heinz Kindermann, Albert Jan Maat, Diamanto Manolakou, Mairead McGuinness, Rosa Miguélez Ramos, María Isabel Salinas García, Brian Simpson, Kyösti Virrankoski, Andrzej Tomasz Zapałowski
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed
Pilar Ayuso, Bernadette Bourzai, Ilda Figueiredo, Wiesław Stefan Kuc, Jan Mulder
Märkused (andmed on kättesaadavad ainult ühes keeles)
...
MENETLUS
Pealkiri
Euroopa – Vahemere piirkonna vabakaubandusala loomine
Menetluse number
2006/2173(INI)
Vastutav komisjon loa kinnitamisest istungil teada andmise kuupäev
INTA 6.7.2006
Arvamuse esitaja(d) istungil teada andmise kuupäev
AFET 6.7.2006
AGRI 6.7.2006
Arvamuse esitamisest loobumine otsuse kuupäev
Tõhustatud koostöö istungil teada andmise kuupäev
Raportöör(id) nimetamise kuupäev
Kader Arif 23.11.2005
Endine raportöör / Endised raportöörid
Arutamine parlamendikomisjonis
3.10.2006
21.11.2006
Vastuvõtmise kuupäev
18.12.2006
Lõpphääletuse tulemused
+
-
22
2
Lõpphääletuse ajal kohal olnud liikmed
Kader Arif, Jean-Pierre Audy, Enrique Barón Crespo, Daniel Caspary, Françoise Castex, Christofer Fjellner, Béla Glattfelder, Alain Lipietz, Caroline Lucas, Erika Mann, Helmuth Markov, David Martin, Georgios Papastamkos, Tokia Saïfi, Robert Sturdy, Gianluca Susta, Johan Van Hecke, Zbigniew Zaleski
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed
Panagiotis Beglitis, Harlem Désir, Elisa Ferreira, Małgorzata Handzlik, Jens Holm, Jörg Leichtfried
Lõpphääletuse ajal kohal olnud asendusliige/asendusliikmed (kodukorra art 178 lg 2)
Esitamise kuupäev
Märkused (andmed on kättesaadavad ainult ühes keeles)
