22.11.2010 B7-0649/2010 RESOLUTSIOONI ETTEPANEK nõukogu ja komisjoni avalduste alusel
vastavalt kodukorra artikli 110 lõikele 2
Naisi, rahu ja julgeolekut käsitleva ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni nr 1325 (2000) kümnes aastapäev
Barbara Lochbihler
,
Franziska Katharina Brantner
,
Ulrike Lunacek
,
Raül Romeva i Rueda
,
Nicole Kiil-Nielsen
,
Heidi Hautala
,
Judith Sargentini
,
Reinhard Bütikofer
,
Marije Cornelissen
,
Frieda Brepoels
,
Bart Staes
,
Jan Philipp Albrecht
,
Keith Taylor
,
Jill Evans
,
Indrek Tarand
,
Oriol Junqueras Vies
,
Malika Benarab-Attou
,
Michèle Rivasi
,
Catherine Grèze
fraktsiooni Verts/ALE nimel
PE450.485v01-00 B7‑0649/2010 Euroopa Parlamendi resolutsioon naisi, rahu ja julgeolekut käsitleva ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni nr 1325 (2000) kümnenda aastapäeva kohta
Euroopa Parlament ,
– võttes arvesse naisi, rahu ja julgeolekut käsitlevaid ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioone nr 1325 (2000) ja nr 1820 (2008) ning ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni nr 1888 (2009) naiste- ja lastevastase seksuaalvägivalla kohta relvastatud konfliktis, milles rõhutatakse kõikide riikide vastutust selle eest, et lõpetataks karistamatus ja võetaks vastutusele inimsusevastaste kuritegude ja sõjakuritegude, sealhulgas naiste ja tütarlaste vastu suunatud seksuaalse ja muu vägivalla toimepanijad;
– võttes arvesse Euroopa Liidu Nõukogu arengukoostööga seotud soolise võrdõiguslikkuse tegevuskava, mis peaks tagama soolise võrdõiguslikkuse küsimuse süstemaatilise integreerimise ELi partnerriikidega tehtava koostöö kõigil tasanditel;
– võttes arvesse relvakonfliktide puhul esineva seksuaalse vägivalla küsimusega tegeleva ÜRO peasekretäri eriesindaja ametisse nimetamist 2010. aasta märtsis;
– võttes arvesse 2008. aasta detsembris vastu võetud nõukogu dokumenti „ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonide 1325 ja 1820 rakendamine ELi poolt – laiaulatuslik lähenemisviis” ja samal ajal vastu võetud töödokumenti “ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1325, mida on tugevdatud resolutsiooniga 1820, rakendamine Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika raames” ning nõukogu 2006. aasta septembris vastu võetud dokumenti “Inimõiguste süvalaiendamine EJKPsse”;
– võttes arvesse naiste ja tütarlaste vastu suunatud vägivalda ja diskrimineerimist käsitlevaid ELi suuniseid ning lapsi ja relvastatud konflikte käsitlevad ELi suunised;
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsiooni soolise võrdõiguslikkuse süvalaiendamise kohta ELi välissuhetes ning rahu tagamisel ja riigi ülesehitamisel (2009);
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsiooni naiste olukorra kohta relvastatud konfliktides ja nende rolli kohta konfliktijärgsete riikide ülesehitus- ja demokratiseerimisprotsessis (2006);
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsiooni naiste kohta poliitikas (2006);
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi julgeoleku ja kaitse allkomisjoni soolise võrdõiguslikkuse süvalaiendamise tegevuskava (2007);
– võttes arvesse Euroopa Parlamendi 7. oktoobri 2010. aasta resolutsiooni Kongo Demokraatliku Vabariigi suutmatuse kohta kaitsta inimõigusi ja õigust;
– võttes arvesse ÜRO uut soolise võrdõiguslikkuse üksust (UN Women);
– võttes arvesse kodukorra artikli 110 lõiget 2,
A. arvestades, et sel aastal tähistatakse ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni nr 1325 kümnendat aastapäeva ning et tegemist on esimese resolutsiooniga, milles käsitletakse relvastatud konfliktide ebaproportsionaalset ja erandlikku mõju naistele ning ühendatakse naiste konfliktidest saadud kogemused rahvusvahelise rahu ja julgeoleku tagamisega, hõlmates samal ajal osalemis-, kaitse-, ennetus-, abi- ja taastamistöid;
B. arvestades, et rahvusvaheline naistevastase vägivalla kaotamise päev on 25. novembril;
C. arvestades, et ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonid nr 1820, 1888 ja 1889 tugevdavad ja täiendavad resolutsiooni nr 1325 ning neid nelja resolutsiooni tuleb pidada naisi, rahu ja julgeolekut käsitlevate kohustuste kogumiks;
D. arvestades, et nimetatud kohustuste täitmine on kõigi ÜRO liikmesriikide ühine mure ja vastutus, vaatamata sellele, kas tegemist on konfliktidest mõjutatud riikide, doonorriikide või muude riikidega; arvestades, et sellega seoses tuleb rõhutada 2008. aasta detsembris vastu võetud ELi suuniseid, milles käsitletakse naiste-ja tütarlaste vastu suunatud vägivalda ja nende igasuguse diskrimineerimise vastu võitlemist, ning lapsi ja relvastatud konflikte käsitlevaid ELi suuniseid, mis on selge poliitiline märk selle kohta, et need on liidu prioriteedid;
E. arvestades, et ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonid nr 1820 ja 1325 peaksid olema esmatähtsad ELi välised rahastamisvahendid, mille eesmärk on anda asjakohast abi kodanikuühiskonna organisatsioonidele, kes töötavad relvakonfliktidest haaratud või konfliktidest mõjutatud riikides ja piirkondades;
F. arvestades, et Euroopa Parlament peaks jälgima laiema lähenemisviisi ning soolise võrdõiguslikkuse ja naiste mõjuvõimu suurendamise tulevase tegevuskava rakendamist ELi välistegevuses, samuti naiste- ja lastevastast vägivalda käsitlevate suuniste rakendamist;
G. arvestades, et tsiviil- või sõjaliste missioonide sooline aspekt suurendab oluliselt tegevuse tõhusust ning EL saaks anda märkimisväärset lisaväärtust positiivse osapoolena, kes reageerib naiste olukorrale relvastatud konfliktis;
H. arvestades, et EL peaks võimaldama naiste võrdse osaluse konfliktide tõkestamisel, kriisiohjamisel, rahukõnelustel ja konfliktijärgses etapis, nt sõjajärgse ülesehituse planeerimisel;
I. arvestades, et osa laialdasest ja süstemaatilisest praktikast, vägistamist ja seksuaalorjust peetakse Genfi konventsiooni kohaselt inimsusevastasteks kuritegudeks ja sõjakuritegudeks; arvestades, et vägistamist peetakse nüüd ka genotsiidi osaks, kui seda tehakse kavatsusega hävitada üks sihtrühm tervikuna või osaliselt; arvestades, et EL peaks toetama jõupingutusi, mille eesmärk on lõpetada nende kurjategijate karistamatus, kes kasutavad seksuaalset vägivalda naiste ja laste vastu;
J. arvestades, et Euroopa välisteenistuse loomine peaks aitama oluliselt kaasa ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonide nr 1325 ja 1820 täiendavale rakendamisele nii sisemise struktuuri kui ka välistegevuse ja poliitika valdkonnas;
K. arvestades, et EL on vastu võtnud hulga tähtsaid dokumente, kuidas rakendada ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioone nr 1820 ja 1325, kuid on üles näidanud väga vähest huvi nende suuniste süstemaatilise ja ühtse elluviimise vastu;
L. arvestades, et 2010. aastal vaadatakse läbi ka kümne aasta eest vastuvõetud aastatuhande arengueesmärgid;
M. arvestades, et vaid vähesed ELi liikmesriigid koostasid riikliku tegevuskava ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni nr 1325 rakendamiseks; arvestades, et Austria, Belgia, Taani, Soome, Madalmaad, Portugal, Hispaania, Rootsi ja Ühendkuningriik on riikliku tegevuskava vastu võtnud,
1. rõhutab, et julgeolekunõukogu resolutsiooni nr 1325 kümnendat aastapäeva tuleks tähistada taaselustatud tegevuskavaga selle resolutsiooni rakendamiseks, mida ei saa teha kõige kõrgema tasandi poliitilise juhtimiseta ja vahendite suurendamiseta; soovitab tungivalt seda küsimust nõuetekohaselt käsitleda ELi inimõiguste poliitika käimasoleva läbivaatamise raames, kui koostatakse terviklik riikide inimõiguste strateegia ning hinnang naiste ja tütarlaste vastast vägivalda ning nende diskrimineerimise kõigi vormide vastu võitlemist käsitlevate ELi suuniste ning lapse ja relvastatud konflikte käsitlevate suuniste kohta;
2. nõuab vastavate oluliste finants-, inim- ja korralduslike ressursside eraldamist seoses naiste osaluse ja soolise võrdõiguslikkuse süvalaiendamisega välis- ja julgeolekupoliitikas; nõuab, et rohkem naisi osaleks politsei- ja sõjalistes missioonides, õigusriigi- ja õigusmissioonides ning rahuvalveoperatsioonides; kutsub ELi liikmesriike üles aktiivselt edendama naiste osalust kahe- ja mitmepoolsetes suhetes riikide ja organisatsioonidega väljaspool Euroopa Liitu;
3. nõuab tungivalt, et kõrge esindaja ja komisjoni asepresident Ashton määraks ÜRO eriesindaja, kelle vastutusvaldkonda kuuluksid naised, rahu ja julgeolek ning kes oleks volitatud koordineerima ja tagama ELi poliitikavaldkondade ja meetmete kooskõla, jälgima võetud kohustuste rakendamist ning lihtsustama heade tavade vahetamist; kutsub kõrget esindajat ja komisjoni asepresidenti üles tegema kindlaks, et naiste, rahu ja julgeoleku eest vastutavat Euroopa Liidu eriesindajat toetatakse asjakohaste rahaliste vahendite ja töötajatega ning et tal on otsene ühendus kõrge esindaja ja komisjoni asepresidendiga;
4. soovitab tungivalt kõrgel esindajal ja komisjoni asepresidendil tugevdada naisi, rahu ja julgeolekut käsitlevate küsimustega tegelevat ELi töörühma, keda peaks juhatama uus ELi eriesindaja ja kes peaks andma vastastikuse eksperdihinnangu ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonide nr 1325 ja 1820 riiklike tegevuskavade vastuvõtmise ja rakendamise kohta, viima korrapäraselt läbi ühise julgeoleku- ja kaitsepoliitika missioonide sooküsimuste analüüse ning teostama järelevalvet ja andma nõu ELi delegatsioonidele konfliktidest mõjutatud riikides ja piirkondades;
5. on seisukohal, et Euroopa välisteenistuse loomine on ainulaadne võimalus suurendada ELi rolli ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonide nr 1820 ja 1325 rakendamisel;
6. nõuab seetõttu tungivalt, et kõrge esindaja ja komisjoni asepresident süvendaks soolise võrdõiguslikkuse integreerimise praktikat ning võtaks personali, rahaliste vahendite ja organisatsioonilise hierarhia vallas olulisi ja hästi nähtavaid kohustusi; kutsub kõrget esindajat ja komisjoni asepresidenti üles võtma Euroopa välisteenistuse kümnele juhtivale kohale tööle vähemalt viis naist ning kohaldama kõrgematele ametikohtadele 50% kvooti; nõuab, et liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ja komisjoni asepresident looks Euroopa välisteenistuse poliitikaosakonna juurde naisi, rahu ja julgeolekut käsitleva küsimustega tegeleva üksuse ning tagaks, et igas piirkondlikus üksuses ja ELi delegatsioonis nähtaks vähemalt üks täistööajaga töökoht ette naisi, rahu ja julgeolekut käsitlevate küsimustega tegelemiseks ning et kõnealused isikud kuuluksid ELi töörühma või oleksid sellega lähedalt seotud;
7. väljendab heameelt mitmete avalike ürituste, nagu lahtiste uste päevade ja vastuvõttude üle, mida vähemalt kolm ÜJKP missiooni – Euroopa Liidu politseimissioon Bosnias ja Hertsegoviinas (EUPM), Euroopa Liidu õigusriigimissioon Kosovos (EULEX) ja Euroopa Liidu järelevalvemissioon Gruusias (EUMM) – on ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni nr 1325 kümnenda aastapäeva puhul korraldanud; rõõmustab ELi tsiviiloperatsioonide planeerimise ja läbiviimise teenistuse (CPCC) vastava algatuse üle; tuletab meelde, et ÜJKP missioonid on ELi tähtsamaid vahendeid, mille abil näidata oma pühendumist ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonide nr 1820 ja 1325 eesmärkidele kriisidest mõjutatud riikides ja piirkondades;
8. nõuab tungivalt, et liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ja komisjoni asepresident ning ELi liikmesriigid lisaksid ÜJKPga seotud nõukogu otsustesse ja missioonide volitustesse viited ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonidele nr 1325 ja 1820 ning tagaksid, et kõigil ÜJKP missioonidel oleks vähemalt üks soolise võrdõiguslikkuse küsimuste ekspert ning tegevuskava resolutsioonide nr 1325 ja 1820 eesmärkide täitmiseks; nõuab tungivalt, et kõrge esindaja ja komisjoni asepresident, ELi liikmesriigid ja missioonide juhid muudaksid koostöö ja konsulteerimise kohalike naisteorganisatsioonidega iga missiooni standardseks osaks;
9. nõuab, et kehtestataks asjakohane avalik kaebuste esitamise menetlus, mis eriti aitaks kaasa seksuaalsest ja soopõhisest vägivallast teatamisele; kutsub kõrget esindajat ja komisjoni asepresidenti üles lisama iga kuue kuu tagant esitatavasse ÜJKP missioonide hinnangusse üksikasjaliku aruande naisi, rahu ja julgeolekut käsitlevate küsimuste kohta;
10. tuletab meelde, et 30. juulist kuni 4. augustini 2010 toimus massiline grupiviisiline vägistamine Kongo idaosa kaevanduspiirkonnas, et eelmisel aastal teatati Kongo idaosas vähemalt 8300 vägistamisest ja 2010. aasta esimeses kvartalis vähemalt 1244 vägistamisest, mis on keskmiselt 14 vägistamist päevas; nõuab tungivalt, et mõlemad ELi missioonid Kongo DVs, EUPOLi Kongo DV missioon ja EUSECi Kongo DV missioon, võtaksid seksuaalvägivalla vastu võitlemise ja naiste osaluse Kongo julgeolekuvaldkonna reformipüüdluste peamiseks eesmärgiks;
11. peab väga oluliseks, et EL üldisemalt nimetaks ÜJKP missioonide personali hulka naispolitseinikke ja -sõjaväelasi; eeskujuks võib võtta naispolitseinike osakaalu ÜRO Libeeria rahuvalvejõududes;
12. juhib tähelepanu vajadusele koostada sõjalistes ja tsiviilmissioonides osaleva ELi personali jaoks käitumisjuhend, mis keelab seksuaalse ärakasutamise kui õigustamatu ja kuritegeliku käitumisviisi;
13. nõuab ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonide nr 1325 ja 1820 rakendamist ELi riikide strateegiadokumentides ning et suunataks rohkem rahalist toetust konfliktidest mõjutatud riikidest pärit naiste Euroopa protsessides osalemisse; kutsub kõrget esindajat ja komisjoni asepresidenti ning arengu-, laienemis- ja humanitaarabivolinikku üles määrama naisi, rahu ja julgeolekut puudutavad aspektid väliste rahaliste vahendite (nagu demokraatia ja inimõiguste Euroopa rahastamisvahend, rahastamisvahend koostööks tööstusriikidega, ühinemiseelse abi rahastamisvahend, kuid eelkõige arengukoostöö rahastamisvahend ja stabiliseerimisvahend) planeerimise ja programmitöö lahutamatuks osaks;
14. rõhutab, et Euroopa Komisjon peaks lihtsustama väikeste valitsusväliste organisatsioonide juurdepääsu demokraatia ja inimõiguste Euroopa rahastamisvahendi toetusrahadele; tuletab meelde, et paljudele väikestele naisteorganisatsioonidele on taotlemise kord bürokraatlikuks takistuseks;
15. kutsub arenguvolinikku üles toetama konfliktipiirkondades eelkõige naisteorganisatsioonide tööd; nõuab tungivalt, et kõrge esindaja ja komisjoni asepresident kasutaks stabiliseerimisvahendi pikaajalist komponenti, et eraldada rahalisi vahendeid naiste osalemise toetamiseks rahu-, julgeoleku- ja lepitamisega seotud protsessides ning eraldaks süstemaatiliselt rahalisi vahendeid just naiste, rahu ja julgeoleku jaoks kõigi stabiliseerimisvahendi artikli 3 kohaselt rahastatavate lühiajaliste meetmete kaudu;
16. on seisukohal, et ELi delegatsioonid peaksid teavitama kodanikuühiskonna organisatsioone, nagu kohalikud naisteorganisatsioonid, oma tegevusest konfliktipiirkondades ning konsulteerima poliitika kujundamisel kodanikuühiskonna organisatsioonidega;
17. teeb ettepaneku suurendada naiste kvooti 50%-le kõikides tegevusvaldkondades, sealhulgas sellistes valdkondades nagu lepitustöö, rahu taastamine, rahu tagamine, rahuvalve ja konflikti ennetamine;
18. nõuab naiste kohest suuremat osalemist kõikides algatustes, mille eesmärk on leida konfliktidele lahendus, sealhulgas vahendajate ja läbirääkijatena, ning konfliktide lahendamise meetmete rakendamisel;
19. kutsub kõrget esindajat ja komisjoni asepresidenti üles käivitama iga-aastast nädalat, mille jooksul konsulteeritakse naisjuhtidega ning mis võiks täiendada ÜRO ülemaailmset naiste ja rahu teemalist avatud uste päeva, millele järgneksid ELi delegatsioonide aruanded ja järelevalvemeetmed;
20. rõhutab vajadust koostada riiklikud tegevuskavad, milles peaksid olema sätestatud riikliku strateegia ajakava, realistlikud eesmärgid, järelevalvemehhanismid ning kvoodid naiste osalemiseks kontrolli-, hindamis- ja järelevalvemehhanismides;
21. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile, komisjoni asepresidendile ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale, liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele, seksuaalvägivalla küsimustega relvastatud konfliktides tegelevale ÜRO eriesindajale ning ÜRO soolise võrdõiguslikkuse üksuse (UN Women) äsja ametisse nimetatud juhile
