8.3.2005
RESOLUTSIOONI ÜHISETTEPANEK
Vastavalt kodukorra artikli 103 lõikele 4 esitanud
– Pasqualina Napoletano ja Véronique De Keyser fraktsiooni PSE nimel,
– Hélène Flautre, Daniel Marc Cohn-Bendit, Joost Lagendijk ja Cem Özdemir fraktsiooni Verts/ALE nimel,
– Philippe Morillon fraktsiooni ALDE nimel,
– Anna Elzbieta Fotyga fraktsiooni UEN nimel,
– João de Deus Pinheiro, José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra, Camiel Eurlings, Bogusław Sonik, Elmar Brok ja Armin Laschet fraktsiooni PPE-DE nimel,
asendades järgnevate fraktsioonide esitatud resolutsiooni ettepanekuid:
– PSE (B6‑0149/2005)
– Verts/ALE (B6‑0150/2005)
– ALDE (B6‑0151/2005)
– UEN (B6‑0175/2005)
– PPE-DE (B6‑0181/2005)
Olukord Liibanonis
Euroopa Parlamendi resolutsioon olukorra kohta Liibanonis
Euroopa Parlament ,
–
võttes arvesse 16. jaanuari 2003. aasta resolutsiooni assotsieerumislepingu sõlmimise kohta Liibanoni Vabariigiga;
–
võttes arvesse oma varasemaid resolutsioone Euroopa-Vahemere piirkonna partnerluse kohta, eriti 23. veebruari 2005. aasta resolutsiooni;
–
võttes arvesse ÜRO Julgeolekunõukogu 2. septembri 2004. aasta resolutsiooni 1559;
–
võttes arvesse ÜRO Julgeolekunõukogu esimehe 15. veebruari 2005. aasta deklaratsiooni;
–
võttes arvesse nõukogu 21. veebruari 2005. aasta järeldusi;
–
võttes arvesse 20. novembri 2003. aasta resolutsiooni laienenud Euroopa kohta – Naabruspoliitika: uus raamistik suhetes ida- ja lõunanaabritega;
–
võttes arvesse 12. veebruari 2004. aasta resolutsiooni algatuse kohta läbimurde saavutamiseks Euroopa Liidu poolt koostöös Vahemere piirkonna partneritega läbiviidavas inimõiguste ja demokratiseerimise alases tegevuses;
–
võttes arvesse parlamendi kodukorra artikli 103 lõiget 4;
A.
olles sügavalt nördinud Beirutis 14. veebruaril 2005. aastal toimepandud atentaadi pärast, mis maksis elu Liibanoni endisele peaministrile Rafik al-Haririle ja teistele süütutele tsiviilelanikele;
B.
arvestades, et Rafik al-Hariri oli üks mõjuvõimsamaid ja lepitusmeelsemaid Liibanoni poliitikuid, kes toetas jõuliselt võõrvägede väljaviimist oma riigist;
C.
arvestades, et Liibanonil on olulised ajaloolised, kultuurilised ja majandusalased sidemed Euroopaga; arvestades, et ta on Euroopa Liidu üks tähtsamaid partnereid Lähis-Idas; arvestades, et ta on osaline Euroopa naabruspoliitikas; arvestades, et see tragöödia kujutab endast rünnakut demokraatia põhimõtete vastu, mis on olulised nii Liibanonis kui Euroopa Liidus;
D.
avaldades heameelt rahumeelsete ja demokraatlike meeleavalduste laia ulatuse üle viimastel päevadel ja selle üle, et need tõestasid rohke rahvusliku üksmeele olemasolu erinevate poliitiliste ja religioossete jõudude vahel;
E.
avaldades heameelt asjaolu üle, et ÜRO peasekretär Kofi Annan on otsustanud lähetada sündmuspaika uurimismissiooni, kelle ülesandeks on tuua selgust endise Liibanoni peaministri Rafik al-Hariri surma "asjaoludesse, põhjustesse ja tagajärgedesse";
F.
arvestades, et 28. veebruaril 2005. aastal astus Liibanoni peaminister Omar Karami pärast seda, kui parlament oli opositsiooni eestvõttel arutanud valitsusele umbusaluse avaldamist, ja opositsiooni poolt Süüria vägede väljaviimise toetamiseks korraldatud meeleavalduste survel tagasi;
G.
võttes arvesse, et Liibanoni parlamendivalimised toimuvad kavakohaselt 2005. aasta mais, ja tunnustades Liibanoni rahva soovi määrata ise oma poliitilist tulevikku;
H.
võttes arvesse Süüria ja Liibanoni presidentide otsuse kuulutada välja Süüria vägede tagasitõmbumine märtsi lõpuks Bekaa orgu, samas kui rahvusvaheline avalikkus nõudis vägede täielikku, kiiret ja terviklikku väljaviimist Liibanonist;
I.
arvestades, et läbirääkimiste taasalustamine Iisraeli valitsuse ja Palestiina omavalitsuse vahel muudab veelgi olulisemaks Süüria ja Liibanoni kaasamise rahuprotsessi, mille eesmärgiks on Lähis-Ida konflikti täielik ja kõiki osapooli rahuldav lahendamine;
J.
rõhutades, et peatselt Euroopa Liiduga allakirjutatav assotsieerumisleping sunnib Süüriat alustama poliitilist dialoogi, mis põhineb demokraatia, inimõiguste ja õigusriigi põhimõtte edendamisel ning rahvusvahelisest õigusest kinnipidamisel;
K.
rõhutades vajadust hoida ära uus rahutuste periood Liibanonis, toetada ja tugevdada sealseid hapraid demokraatlikke institutsioone ning jätkata ülesehitustööd;
L.
rõhutades seda rolli, mida täielikult demokraatlik ja suveräänne Liibanon võiks mängida Euroopa-Vahemere piirkonna partnerluse arendamisel ja Euroopa naabruspoliitika raames;
1.
mõistab otsustavalt hukka Beirutis 14. veebruaril 2005. aastal toimepandud pommiplahvatuse, mis põhjustas Liibanoni endise peaministri Rafik al-Hariri ja teiste süütute tsiviilisikute surma; avaldab kohkumist ja nördimust selle barbaarse teo üle ning avaldab siirast kaastunnet al-Hariri perekonnale ja teiste ohvrite perekondadele;
2.
soovib, et vastavalt ÜRO Julgeolekunõukogu esimehe 15. veebruari deklaratsioonile tehtaks selgeks selle atentaadi põhjused, asjaolud ja tagajärjed; soovib, et Liibanoni võimud jätkaksid koostööd ÜRO uurimismissiooniga;
3.
soovib, et see kuritegu ei muudaks küsitavaks Liibanoni valimisi, ja rõhutab vabade, demokraatlike ja läbipaistvate parlamendivalimiste tähtsust selles riigis; kordab oma taotlust võtta kavva liidu vaatlejate delegatsiooni lähetamine Liibanoni parlamendivalimistele ja palub komisjonil teha selles küsimuses kõik vajalikud algatused;
4.
palub komisjonil alustada kiiret koostööd, et toetada MEDA programmi ja Euroopa demokraatia ja inimõiguste algatuse abil Liibanoni kodanikuühiskonda ja valitsusväliseid organisatsioone;
5.
palub komisjonil tungivalt töötada lõplikult välja Liibanoni toetamise tegevuskava, mis hõlmaks poliitilise stabiilsuse tagamist, demokraatlike institutsioonide tugevdamist ja ülesehitustöö kiirendamist;
6.
avaldab suurt heameelt viimastel kuudel Lähis-Idas täheldatud positiivse arengu, eriti Iisraeli ja Palestiina rahuläbirääkimiste taasavamise üle, ja kutsub Süüriat üles mitte leppima ühegi terrorismiilminguga, kaasa arvatud Hizbollah' või teiste relvastatud rühmituste sõjalise tegevuse toetamisega;
7.
leiab, et kui on olemas vääramatud tõendid Hizbollah' terroristliku tegevuse kohta, peaks nõukogu võtma kõik vajalikud meetmed sellele lõpu tegemiseks;
8.
leiab, et sel eesmärgil on oluline taastada otsedialoog Süüria ja Iisraeli vahel, et kindlustada vastavalt ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonile Liibanoni rahu, julgeolek, suveräänsus ja territoriaalne terviklikkus;
9.
kutsub Süüriat üles tegema Euroopa Liiduga Euroopa naabruspoliitika raames täielikku koostööd, et tagada rahu ja stabiilsus selles piirkonnas; meenutab seda, kui tähtis on viia ellu resolutsioon 1559, mis kinnitab veel kord rahvusvahelise üldsuse nõudmisi Liibanoni territoriaalse terviklikkuse, suveräänsuse ja iseseisvuse kohta; manitseb Süüriat hoiduma mis tahes sekkumisest Liibanoni siseasjadesse; võtab teadmiseks Süüria otsuse tõmmata märtsi lõpuks väed tagasi, kuid nõuab Süüria vägede ja salateenistuste täielikku väljaviimist Liibanonist, nagu osundatud ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonis; täpsustab, et assotsieerumislepingu sõlmimine Süüriaga ja Euroopa naabruspoliitika Süüria suhtes sõltuvad ainuüksi Süüria otsusekindlusest nendes küsimustes;
10.
teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule ja Euroopa Komisjonile ning Liibanoni valitsusele ja parlamendile.
