SUULINE KÜSIMUS ARUTELUGA O-0001/10
vastavalt kodukorra artiklile 115
esitaja:
Sylvie Guillaume
,
Claude Moraes
ja
Carmen Romero López
S&D fraktsiooni nimel
Euroopa Komisjonile
Teema: ELi ja kolmandate riikide vahelised tagasivõtulepingud
Praeguseks on Euroopa Liit sõlminud 11 tagasivõtulepingut kolmandate riikidega (Hongkong, Sri Lanka, Aomen, Albaania, Venemaa, Ukraina, Bosnia ja Hertsegoviina, Montenegro, endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik, Serbia ja Moldova).
Lepingute üle peetakse läbirääkimisi ka teiste riikidega, eelkõige Marokoga.
12. leping sõlmiti 26. oktoobril 2009 Pakistaniga, kuid Euroopa Parlamendiga selle üle ametlikult nõu ei peetud.
Tundub, et nendest lepingutest on saanud ühine vahend ebaseaduslike ümberasujate ohjeldamiseks.
Kas komisjon saab anda teavet selle kohta, kui palju inimesi on tänu tagasivõtulepingutele oma päritolu- või transiitriiki tagasi pöördunud, millistesse kategooriatesse need inimesed kuuluvad ja millised on nende inimeste väljavaated integreerumiseks pärast tagasipöördumist?
Kas komisjon kavatseb nende riikidega tihedamat koostööd teha, et suunata ümberasujaid päritoluriiki?
Kas komisjon kavatseb need lepingud läbi vaadata, et võtta arvesse inimõiguste olukorra arengut riikides, kus inimõigusi on rikutud või rikutakse veel praegugi?
Kas komisjon kavatseb transiit- ja/või kolmandate riikidega tulevaste lepingute sõlmimisel kasutada esialgsetes tagasivõtulepingutes sisalduvaid, tagasipöördunud ümberasujate ohutust kaitsvaid kaitseklausleid ja tagatisi (et võtta arvesse „doominoefekti“)?
Kas Euroopa Komisjon ei leia, et Euroopa Parlamendil peab ebaseadusliku sisserände üle peetavatel läbirääkimistel olema suur roll, sest Euroopa Parlament on selles valdkonnas kaasotsustaja?
