7.2.2007
RESOLUTSIOONI ETTEPANEK
nõukogu ja komisjoni avalduste alusel
vastavalt kodukorra artikli 103 lõikele 2
Esitaja(d): Karl-Heinz Florenz
keskkonna-, rahvatervise- ja toiduohutuse komisjoni nimel
Kliimamuutus
Euroopa Parlamendi resolutsioon kliimamuutuse kohta
Euroopa Parlament ,
–
võttes arvesse Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni osaliste 12. konverentsi (COP 12) ja Kyoto protokolli osaliste kohtumiseks olnud osaliste 2. konverentsi (COP/MOP2), mis peeti Keenias Nairobis 6.–17. novembrini 2006;
–
võttes arvesse oma varasemaid kliimamuutusega seotud resolutsioone, eriti 16. novembri 2005. aasta resolutsiooni globaalse kliimamuutuse vastase lahingu võitmise kohta Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2005)0433 . ja 26. oktoobri 2006. aasta resolutsiooni ELi strateegia kohta Nairobi kliimamuutuste konverentsil (COP 12 ja COP/MOP 2) Vastuvõetud tekstid , P6_TA(2006)0460 . ;
–
võttes arvesse komisjoni teatist „Ülemaailmse kliimamuutuse piiramine 2 Celsiuse kraadiga – Edasine tegevuskäik aastaks 2020 ja järgnevateks aastateks” KOM(2007)2. ;
–
võttes arvesse kodukorra artikli 103 lõiget 2,
A.
arvestades, et hiljutised äärmuslikud ilmastikunähtused nagu laastav torm Kirill toovad kaasa veelgi intensiivsema arutelu kliimamuutuse üle;
B.
arvestades, et üksikut äärmuslikku ilmastikunähtust ei saa otseselt seostada kliimamuutusega, kuid tuleb arvestada, et paljude teadlaste arvates on äärmuslike ilmastikunähtuste suurenenud tugevus seotud kliimamuutusega,
1.
rõhutab, et on tungivalt vajalik võtta kliimamuutusega võitlemiseks konkreetseid meetmeid globaalsel tasandil ja et poliitilised juhid peavad protsessi edasi viima;
2.
tervitab selles kontekstis tõsiasja, et nii komisjon kui nõukogu eesistuja on asetanud kliimamuutuse oma poliitilise tegevuskava keskmesse;
3.
nõuab tungivalt, et Euroopa Liit säilitaks juhtrolli läbirääkimistel, pidades silmas kliimamuutuse rahvusvahelist raamistikku pärast 2012. aastat, ja säilitaks kõrge ambitsioonide taseme tulevastes aruteludes rahvusvaheliste partneritega;
4.
nõuab tungivalt, et Euroopa Liit näitaks kindlameelsust kliimamuutusega tegelemisel, tehes mõõdetavaid edusamme kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamisel ning saavutades liidusisesed ja rahvusvahelised heitkoguste vähendamise eesmärgid;
5.
tunnistab, et ELi osakaal kasvuhoonegaaside heitkogustes – 14% Allikas: Euroopa Ühenduse neljas aruanne riikide teatistest ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni elluviimise kohta (KOM(2006)40). – võib tunduda väike; rõhutab siiski, et kui võtta aluseks heitkogused elaniku kohta, on ELi osakaal üks maailma suuremaid; tuletab nende erinevuste vähendamiseks komisjonile ja liikmesriikidele meelde nende kohustusi, mis tulenevad Kyoto protokollist ja Marrakechi lepingutest, et tagada paindlike mehhanismide kasutamise täiendavus;
6.
rõhutab vajadust kiirendada tunduvalt rahvusvahelisi läbirääkimisi 2012. aasta järgse raamistiku üle, et tagada, et Kyoto protokolli kohase esimese ja teise kohustuste perioodi vahele ei jää tühimikku, ning anda rahvusvahelisele üldsusele aega vajalike meetmete kavandamiseks; kordab nõudmist saavutada kokkulepe 2008. aasta lõpuks ja hiljemalt 2009. aastaks;
7.
rõhutab, et EL peaks rajama oma strateegia eeldusele, et rahvusvahelisel tasandil saavutatakse 2012. aasta järgse raamistiku küsimuses kokkulepe; usub seetõttu, et on enneaegne arutada käesolevas staadiumis varustrateegiat juhuks, kui sellist rahvusvahelist kokkulepet ei saavutata;
8.
tuletab meelde, et nagu väljendati tema 16. novembri 2005. aasta ja 26. oktoobri 2006. aasta resolutsioonides ning nagu komisjon oma teatises osaliselt tunnustas, peaks ELi kliimamuutuse strateegia rajanema järgmistele põhieesmärkidele:
i) piirata keskmist globaalse temperatuuri tõusu 2 °C-ni üle industriaalühiskonna eelse taseme;
ii) kohustuda vähendama 2020. aastaks heitkoguseid 30% võrra 1990. aasta heitkoguste tasemega võrreldes, et saavutada 2050. aastaks vähendamine suurusjärgus 80%;
9.
avaldab kahetsust, et komisjoni „energia- ja kliimapakmes” puudub selgus, mis puudutab kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamise eesmärki 2020. aastaks; rõhutab, et on vaja vähemalt 30% vähendamist, et oleks mõistlikud väljavaated saavutada ELi eesmärk piirata keskmise temperatuuri tõusu 2 °C-ni;
10.
rõhutab, et rahvusvahelisel tasandil kokkuleppe saavutamiseks kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamiseks 30% võrra kõikides tööstusriikides peab Euroopa Liit keskenduma mitte ainult keskkonnapoliitikale, vaid ka välispoliitikale ja rahvusvahelise kaubanduse poliitikale ning valmisolekule muuta energia- ja teiste loodusressursside nõudlust, ning et see laiem pilt peab seetõttu olema osa arutelust ülalnimetatud eesmärgi saavutamise strateegia üle;
11.
on arvamusel, et majanduslikult arenenud liikmesriigid on eksportinud suure osa rohkesti energiat ja loodusressursse tarbivast tegevusest ja tehnoloogiast vähemarenenud riikidesse, kus sama tegevus põhjustab võib-olla suuremaid kasvuhoonegaaside heitkoguseid; nõuab seepärast tungivalt, et komisjon ja liikmesriigid kehtestaks poliitika sellise tegevuse ärahoidmiseks;
12.
rõhutab arenenud riikide erilist vastutust võitluses kliimamuutusega maailma tasandil; palub seetõttu I lisa osalistel täita oma praegused kohustused ja võtta auahned eesmärgid teiseks kohustuste perioodiks, mis algab pärast 2012. aastat; palub lisaks sellele nendel tööstusriikidel, kes ei ole Kyoto protokolli ratifitseerinud, oma seisukoht läbi vaadata, võtta jõulisi meetmeid oma riigis ja täita aktiivset rolli tulevastel rahvusvahelistel läbirääkimistel, et osaleda tulevases kliimamuutusrežiimis;
13.
kutsub komisjoni ja liikmesriike üles uurima võimalust võtta kasutusele kaubanduse suhtes kohaldatavad piiride kohandusmeetmed, et tasakaalustada võimalikku lühiajalist konkurentsieelist, mis võib tootjatel süsiniku heitkoguste piiranguteta tööstusriikides olla;
14.
kordab ettepanekut vaadata läbi heitkogustega kauplemise süsteem eesmärgiga ühtlustada võrdlusel ja enampakkumisel põhinev eraldamismeetod;
15.
nõustub komisjoniga, et I lisas loetlemata riigid tuleb rohkem protsessi kaasata, kuid rõhutab, et arengumaid ei saa kohelda ühe blokina ja arengumaade poolt või arengumaades teostatud tegevust tuleb eristada nende eriliste riiklike asjaolude alusel; rõhutab lisaks, et vähimarenenud maadelt ei tohiks nõuda kohustuste võtmist;
16.
rahvusvahelisel tasandil võrdsete tingimuste tagamiseks palub komisjonil ja liikmesriikidel kaaluda tööstusriikide siduvate heitkoguste eesmärkide täiendamiseks valdkondade eesmärkide seadmist energiamahuka eksporditööstuse jaoks riikides, kellel ei ole siduvaid heitkoguste vähendamise kohustusi;
17.
rõhutab, et energiapoliitika on ELi kliimamuutuse globaalse strateegia olulise tähtsusega element ning energiaallikate mitmekesistamisel ja üleminekul alternatiivsetele, süsinikuvabadele ja vähese süsinikuga energiatehnoloogiatele on suur heitkoguste vähendamise potentsiaal, tagades ühtlasi väiksema energiasõltuvuse välistest allikatest;
18.
on arvamusel, et energiatõhususe valdkonnas on hiiglasuur heitkoguste vähendamise potentsiaal; palub komisjonil ja liikmesriikidel võtta selles valdkonnas vastu auahneid meetmeid ja eesmärke ning uurida võimalust ületada komisjoni pakutud 20% vähendamise eesmärk;
19.
on arvamusel, et hästi tasakaalustatud siseriiklike maksu- ja lõivusüsteemidega saab energiatõhusust liikmesriikides suurendada ja hoida ära ebavajalikku energiatarbimist;
20.
kutsub liikmesriike üles täitma oma kohustusi asjakohaste meetmete võtmise teel, et tagada 4. jaanuaril 2003. aastal jõustunud ehitiste energiatõhusust käsitleva direktiivi 2002/91/EÜ kiire rakendamine, mis võimaldab ehitiste valdkonnas hinnangute kohaselt kulutasuvaid sääste 22% ulatuses; palub seetõttu komisjonil alustada menetlust nende liikmesriikide vastu, kes ei ole veel võtnud vastavalt nõutule piisavaid meetmeid direktiivi 2002/91/EÜ rakendamiseks;
21.
rõhutab, et energiatarbimine suureneb kõige enam transpordisektoris ja maanteetranspordist pärineb ligi 25% ühenduse CO2 heitkogustest; nõuab seepärast ühistranspordi edendamist;
22.
tervitab ettepanekut seada siduv eesmärk suurendada taastuvenergia osakaalu ELi energialiikide seas 2020. aastaks 25 protsendini;
23.
avaldab kahetsust, et puuduvad siduvad valdkondade eesmärgid taastuvenergia osas, sest ainult need toovad kaasa olukorra tõelise paranemise võitluses kliimamuutusega; nõuab tungivalt, et komisjon nõuaks liikmesriikidelt lisaks üldisele eesmärgile ka valdkondade eesmärkide esitamist taastuvenergia osas vastavalt taastuvenergia tegevuskava mõjuhindamise ettepanekule;
24.
kordab, et taastuvenergiaga kütmine ja jahutamine pakub hiiglasuurt potentsiaali vähendada kulutasuvalt CO2 ja sõltuvust fossiilkütustest; avaldab kahetsust, et komisjon ei ole vastavalt Euroopa Parlamendile antud lubadusele esitanud direktiivi ettepanekut taastuvenergiaga kütmise ja jahutamise toetamiseks, kuid märgib, et komisjon kavandab veel õigusloomemeetmeid selles valdkonnas;
25.
jääb oma ettepaneku juurde, mis sõnastati tema 14. veebruari 2006. aasta resolutsioonis Vastuvõetud tekstid , P6_TA(2006)0058 . kütmise ja jahutamise kohta taastuvatest energiaallikatest;
26.
taunib komisjonisisest viivitust ettepanekute esitamisel sõidukite heitkoguste kohustuslike piirnormide kohta hoolimata sellest, et Euroopa Parlament on korduvalt nõudnud selliseid piirnorme kui osa ulatuslikust meetmetekogust transpordisektorist pärit kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamiseks; võtab teadmiseks komisjoni ettepaneku kehtestada 2020. aastal sõidukikütustes biokütuste osakaalu siduvaks miinimumeesmärgiks 10%; rõhutab biokütuste säästva tootmise tähtsust; on arvamusel, et kuigi biokütustel võib olla täita tähtis roll fossiilkütustest sõltuvuse vähendamisel, ei tohi nende osakaalu suurendamine toimuda toiduainete tootmise arvel ega tuua kaasa veelgi ulatuslikumat globaalset metsade hävitamist; rõhutab, et on vaja biokütuste kohustuslikku keskkonnaalast ja sotsiaalset sertifitseerimist ning kõiki stiimuleid tuleb eristada nende kogu elutsükli kliimaalase tõhususe põhjal;
27.
toetab ettepanekut seada sisse energiapartnerlus Aafrikaga; kuid soovitab tungivalt seada sarnase partnerluse sisse ka Hiina ja Indiaga, pidades silmas kasvuhoonegaaside heitkoguste väga kiiret kasvu nendes riikides ja tungivat vajadust abistada neid suutlikkuse suurendamisel ning investeeringutes süsinikuvabadesse, vähese süsinikusisaldusega ja energiatõhusatesse tehnoloogiatesse (prioriteet on taastuvenergia), nõudes samal ajal kindlalt, et EL teeks asjaomaste piirkondadega koostööd troopiliste metsade hävitamise peatamiseks ning ergutaks selle asemel metsastamist ja metsa uuendamist; teeb lisaks ettepaneku hoogustada Venemaaga tehtavat energiakoostööd;
28.
on arvamusel, et olulised heitkoguste vähendamise jõupingutused võivad käia käsikäes majandusarenguga ja on järgmistel aastakümnetel koguni säästva majandusarengu eeltingimus; kordab, et keskkonnatehnoloogiad võivad anda Euroopa Liidule konkurentsieelise, aidates samal ajal tugevalt kaasa heitkoguste vähendamisele; märgib, et keskkonnatehnoloogiad on seetõttu säästva arengu strateegia keskmes, mis sobib kokku ELi Kyoto protokollist tulenevate kohustustega ja Lissaboni strateegiaga;
29.
rõhutab tegevusetuse hirmuäratavaid majanduslikke, sotsiaalseid ja tervishoiualaseid kulusid, millele juhiti muu hulgas tähelepanu Sterni ülevaates kliimamuutuste majandustegurite kohta; tuletab meelde, et tegevuse puudumine põhjustaks kahju, mis vastab 5–20 protsendile maailma SKTst aastas, samas kui mõistliku kliimapoliitika ja puhastesse tehnoloogiatesse investeerimise kulusid hinnatakse 0,5–1 protsendile maailma iga-aastasest SKTst kuni 2050. aastani, arvestamata kaasnevat kasu keskkonnale ja tervisele; tunnistab, et tegevusega viivitamine suurendab kahjuliku keskkonnamõju ohtu ja leevenduskulusid;
30.
on seisukohal, et selle valdkonna teadusuuringuid tuleks tugevdada ja võtta vastu selged keskkonnaalase tulemuslikkuse eesmärgid, et ergutada paremate ja keskkonnahoidlikumate tehnoloogiate väljatöötamist ning kasutamist;
31.
jääb arvamuse juurde, et globaalsete heitkoguste vähendamine ei tohi tuua kaasa teisi ohte, nagu tuumarelva levik või terrorism; usub seepärast, et tuumaenergia peaks jääma väljapoole puhta arengu mehhanismi ja ühisrakendust või muid mehhanisme, mille eesmärk on anda heitkoguste vähendamise eest arengumaades tasu;
32.
ergutab Euroopa kodanike tunduvalt suuremat otsest kaasamist leevendamispüüdlustesse;
33.
kutsub Euroopa Liitu ja selle liikmesriike uuesti üles võtma vastu auahne poliitika seoses arengumaadega sisseseatud tehnoloogiapartnerlustega ja puhta tehnoloogia siiretega arengumaadesse, aidates neil arendada oma majandust ja suurendades säästvamalt nende heaolu;
34.
on mures ohu pärast, mida kliimamuutus ja tsunamid kujutavad olemasolevatele rannikualadel paiknevatele tuumarajatistele, ning palub komisjonil ja nõukogul selliseid ohte hinnata ja nendeks valmistuda ning vältida uute tuumarajatiste ehitamist rannikualadele;
35.
palub komisjonil hinnata kliimamuutuse tagajärgi maapinna temperatuuri tõusule, vihmade vähenemisele ja põhjavee seisukorrale; peab eriti oluliseks uurida biomassi allikana ja süsinikuvarudena toimiva haritava maa vähenemise mõju; rõhutab teatavate põllumajanduslike viljelemistavade tähtsust;
36.
nõuab, et kõik Euroopa Parlamendi asjaomased komisjonid ja delegatsioonid teeksid kliimamuutuse alal tihedat koostööd, nii et tööstuspoliitika, energiapoliitika ja transport, põllumajandus, teadusuuringud ja areng ning muud algatused oleks paremini kooskõlastatud kliimamuutusealaste eesmärkidega ning kliimamuutuse küsimus tõstatataks regulaarselt parlamentidevaheliste delegatsioonide tasandil ja Atlandi-ülese seadusandjate dialoogi kontekstis;
37.
kutsub 2007. aasta mõlemat eesistujariiki üles tagama kliimamuutuse küsimuse hoo edasist suurendamist, tõstes samal ajal poliitiliste kohustuste taset ja rahvusvaheliste partnerite arvu protsessis rahvusvahelisel tasandil;
38.
teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile, liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele ning Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni sekretariaadile palvega levitada seda kõikidele lepinguosalistele, kes ei ole ELi liikmed.
