14.10.2008
NÁVRH UZNESENIA
ktorý v súlade s článkom 91 rokovacieho poriadku
predkladajú Nirj Deva, Maria Martens, Alain Hutchinson, Thijs Berman, Thierry Cornillet, Johan Van Hecke, Frithjof Schmidt, Feleknas Uca, Luisa Morgantini a Ryszard Czarnecki
v mene Výboru pre rozvoj
o obvinení a postavení Josepha Konyho pred Medzinárodný trestný súd
Uznesenie Európskeho parlamentu o obvinení a postavení Josepha Konyho pred Medzinárodný trestný súd
Európsky parlament ,
–
so zreteľom na Rímsky štatút Medzinárodného trestného súdu (International Criminal Court – ďalej len ICC), najmä na jeho článok 86, a na nadobudnutie platnosti štatútu 1. júla 2002,
–
so zreteľom na ratifikovanie rímskeho štatútu Ugandou 14. júna 2002,
–
so zreteľom na žiadosť ugandského prezidenta Yoweriho Museveniho adresovanú ICC z roku 2003 o prešetrenie situácie súvisiacej s Božou armádou odporu (Lord’s Resistance Army – ďalej len LRA), ktorá bola prvou žiadosťou štátu adresovanou ICC od jeho vytvorenia,
–
so zreteľom na rozhodnutie žalobcu ICC z 29. júla 2004 o začatí vyšetrovania situácie v severnej Ugande,
–
so zreteľom na zatykač na Josepha Konyho, ktorý ICC vydal 8. júla 2005, v znení zmien a doplnení z 27. septembra 2005 Č. ICC-02/04-01/05. ,
–
so zreteľom na Dohodu o partnerstve medzi členmi skupiny afrických, karibských a tichomorských štátov na jednej strane a Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na druhej strane, podpísanú 23. júna 2000 v Cotonou Ú. v.
ES L 317, 15.12.2000, s.
3 , v znení dohody, ktorou sa mení a dopĺňa dohoda o partnerstve, podpísanej 25. júna 2005 v Luxemburgu Ú. v.
EÚ L 209, 11.8.2005, s.
27.
(Dohoda z Cotonou), a najmä na jej článok 8 o politickom dialógu a na článok 11 ods. 6 o podpore posilňovania mieru a medzinárodnej spravodlivosti,
–
so zreteľom na rozhodnutie Rady 2002/494/SVV z 13. júna 2002, ktorým sa vytvára európska sieť kontaktných miest, čo sa týka osôb zodpovedných za genocídu, zločiny proti ľudskosti a vojnové zločiny Ú. v.
ES L 167, 26.6.2002, s.
1. a na svoje legislatívne uznesenie z 9. apríla 2002,
–
so zreteľom na Rozhodnutie Rady 2003/335/SVV z 8. mája 2003 o vyšetrovaní a trestnom stíhaní genocídy, zločinov proti ľudskosti a vojnových zločinov Ú. v.
EÚ L 118, 14.5.2003, s.
12. a na svoje legislatívne uznesenie zo 17. decembra 2002,
–
so zreteľom na Spoločnú pozíciu Rady 2003/444/SZBP zo 16. júna 2003 o Medzinárodnom trestnom súde Ú. v.
EÚ L 150, 18.6.2003, s.
67. a nasledujúci akčný plán Rady,
–
so zreteľom na dohodu medzi ICC a EÚ o spolupráci a pomoci podpísanú 10. apríla 2006, ktorá nadobudla platnosť 1. mája 2006,
–
so zreteľom na doplnkovú správu generálneho tajomníka OSN Bezpečnostnej rade OSN z 23. júna 2008 o situácii detí v ozbrojenom konflikte v Ugande,
–
so zreteľom na usmernenia EÚ pre oblasť ľudských práv o deťoch v ozbrojenom konflikte,
–
so zreteľom na svoje predchádzajúce uznesenia, najmä uznesenie z 22. mája 2008 o Sudáne a ICC, z 3. júla 2007 o porušovaní ľudských práv v severnej Ugande a zo 6. júla 2000 o únosoch detí Božou armádou odporu (LRA),
–
so zreteľom na rozhodnutie Ministerstva financií USA z 1. septembra 2008, ktorým sa ukladajú nové sankcie na Josepha Konyho, pričom sa dostáva na čiernu listinu teroristov,
–
so zreteľom na výmenu názorov o ICC na schôdzi Výboru Európskeho parlamentu pre rozvoj 15. septembra 2008,
–
so zreteľom na článok 91 a článok 90 ods. 4 rokovacieho poriadku,
A.
keďže ICC v septembri r.
2005 vydal zatykač na predsedu a hlavného veliteľa LRA Josepha Konyho na základe 33 údajných zločinov proti ľudskosti a vojnových zločinov; keďže sú vydané zatykače aj na ďalších vysokých veliteľov LRA vrátane Vincenta Ottiho, Okota Odhiamba a Domica Ongwena,
B.
keďže 33 bodov obžaloby zo zločinov proti Josephovi Konymu obsahuje 12 vojnových zločinov a zločinov proti ľudskosti vrátane vraždy, znásilnenia, zotročenia, sexuálneho zotročenia a neľudských činov spôsobovania vážnych telesných zranení a utrpenia a 21 vojnových zločinov vrátane vraždy, krutého zaobchádzania s civilným obyvateľstvom, zámerného nasmerovania útoku proti civilnému obyvateľstvu, drancovania, navádzania na znásilnenie a násilných odvodov detí,
C.
keďže LRA bojovala v regióne od roku 1986, zdanlivo proti ugandskej vláde,
D.
keďže ozbrojené povstanie v severnej Ugande zúri od roku 1986, pričom v súčasnosti sa nazýva LRA,
E.
keďže ugandská vláda a LRA podpísali v auguste roku 2006 dohodu o skončení vojnového stavu,
F.
keďže na vrchole násilností v severnej Ugande v roku 2005 asi 1,6 milióna osôb bolo vysídlených a žilo v táboroch určených pre vnútorne vysídlené osoby a desaťtisíce detí museli každú noc spávať v mestských centrách z dôvodu ochrany; keďže od roku 2006 sa polovica vnútorné vysídlených osôb mohla vrátiť do svojich domovov alebo blízko k nim, ale situácia zostáva kritická pre mnohých vnútorne vysídlených ľudí, ktorí sa zdráhajú vrátiť, pretože stále neexistuje konečná mierová dohoda,
G.
hlboko znepokojený ničivými následkami tohto konfliktu vyúsťujúceho do únosov vyše 20 000 detí a spôsobujúceho nesmierne ľudské utrpenie, najmä medzi civilnými obyvateľmi, ako aj hrubé porušovanie ľudských práv, hromadné vysídľovanie obyvateľstva a rozklad sociálnych a ekonomických štruktúr; keďže únosy detí a ich zneužívanie ako sexuálnych otrokov alebo bojovníkov sú vojnovými zločinmi a zločinmi proti ľudskosti,
H.
keďže LRA iba v roku 2008 údajne zorganizovala 200 až 300 únosov v Stredoafrickej republike, v južnom Sudáne a v Konžskej demokratickej republike, čiže spôsobila rovnaké násilie na novom pokolení obetí,
I.
keďže LRA v júli roku 2008 zaútočila na Sudánsku oslobodeneckú armádu v Nabange a zabila 22 sudánskych vojakov,
J.
keďže Joseph Kony opakovane neprišiel do Juby a stále odmieta podpísať konečnú mierovú dohodu, „kým spoločná styčná skupina v rámci dohody nevyrieši problém zatykača ICC a niektoré ďalšie otázky“; keďže o konečnej mierovej dohode rokoval osobitný vyslanec Bezpečnostnej rady OSN pre LRA bývalý mozambický prezident Joaquim Chissano,
K.
keďže Joseph Kony využil prestávku počas mierového procesu na preskupenia a reorganizáciu jednotiek jeho LRA v Konžskej demokratickej republike,
L.
keďže v dôsledku neschopnosti zainteresovaných štátov zatknúť Konyho a ďalších veliteľov LRA táto armáda v súčasnosti rozširuje svoje rady pomocou únosov,
M.
keďže podľa informácií UNICEF-u LRA v septembri r.
2008 údajne uniesla 90 konžských školákov z miest Kiliwa a Duru v Konžskej demokratickej republika a zaútočila na mnohé ďalšie lokality, a tým spôsobila hromadné vysídľovanie v tejto oblasti,
N.
keďže ICC má rozhodujúcu úlohu pri zabraňovaní a obmedzovaní páchania vážnych zločinov spadajúcich do jeho jurisdikcie a je dôležitým prostriedkov na podporu dodržiavania medzinárodného humanitárneho práva a ľudských práv, čím prispieva k slobode, bezpečnosti, spravodlivosti a presadzovaniu zásad právneho štátu, ako aj k zachovaniu mieru a posilňovaniu medzinárodnej bezpečnosti,
O.
keďže jurisdikcia ICC sa vzťahuje na najzávažnejšie zločiny znepokojujúce medzinárodné spoločenstvo, najmä na genocídu, zločiny proti ľudskosti a vojnové zločiny páchané od 1. júla 2002,
P.
keďže štáty sa zaviazali, že v rámci vnútroštátnej jurisdikcie budú súdne stíhať takéto zločiny a podporia zásah ICC vtedy, keď nedokážu splniť svoje povinnosti,
Q.
keďže všetky členské štáty EÚ okrem Českej republiky ratifikovali rímsky štatút,
R.
keďže EÚ 10. apríla 2006 podpísala dohodu o spolupráci s ICC, na základe ktorej sa zmluvné strany okrem iného dohodli na nadviazaní vhodných pravidelných kontaktov medzi súdom a strediskom EÚ pre súd, aby tak zjednodušili záväzok spolupráce a pomoci,
S.
keďže Únia a jej členské štáty by mali vyvinúť všetko úsilie o zabezpečenie toho, že na činnosti Medzinárodného trestného súdu sa bude podieľať čo najviac štátov, pričom by sa na tento cieľ malo pamätať počas rokovaní, tak bilaterálnych, ako aj multilaterálnych, a v politickom dialógu s tretími krajinami a s regionálnymi organizáciami,
T.
keďže činnosť ICC by sa mala uplatňovať v politike vonkajších vzťahov EÚ a o ratifikácii a implementácii rímskeho štatútu by sa malo hovoriť počas dialógov o ľudských právach a politických dialógov (najmä na samitoch a iných stretnutiach na vysokej úrovni) s tretími krajinami aj v kontexte rozvojovej spolupráce, ako je rámec Dohody z Cotonou,
1.
vyzýva ugandskú vládu a vlády susedných krajín, najmä Konžskej demokratickej republiky, aby plne spolupracovali s ICC pri vyšetrovaní a súdnom stíhaní; požaduje najmä spoluprácu pri zatknutí a bezodkladnom vydaní Josepha Konyho a ďalších osôb obžalovaných súdom;
2.
rozhodne odsudzuje váhavosť úsilia o zatknutie Josepha Konyho a ďalších osôb obžalovaných súdom; pripomína ugandskej vláde, že ako zmluvná strana Rímskeho štatútu ICC má povinnosť plne spolupracovať s ICC;
3.
konštatuje, že rímsky štatút hovorí, že keď sa osoba vydá ICC, ugandská vláda môže požiadať, aby sa prípady vrátili pred ugandské súdy za predpokladu, že ICC dospeje k záveru, že ugandské súdy dokážu a chcú naozaj vyšetrovať a súdne stíhať podozrivých predstaviteľov LRA uvedených v zatykačoch;
4.
naliehavo vyzýva ugandskú vládu, aby neuzatvárala s LRA nijaké dohody, ktoré by mohli obchádzať medzinárodné právo;
5.
naliehavo vyzýva členské štáty EÚ, Africkej únie (AÚ) a najmä krajiny susediace s Ugandou, aby sa dôsledne venovali otázke vykonania zatykačov;
6.
žiada bezpodmienečné a okamžité prepustenie všetkých osôb, ktoré LRA uniesla, najmä detí, ktorým hrozí, že skončia ako sexuálni otroci alebo nútení bojovníci LRA;
7.
vyzýva medzinárodné spoločenstvo, aby vyšetrilo nedávne prípady zneužívania, ktoré údajne spáchala LRA v Stredoafrickej republike, v Konžskej demokratickej republike a v južnom Sudáne, a údajné nezverejnené vyšetrovanie OSN týkajúce sa prípadov zneužívania v Stredoafrickej republike a zverejnilo všetky zistenia;
8.
vyzýva vlády v regióne, MONUC (Misiu OSN v Konžskej demokratickej republike) a ďalšie medzinárodné pozorovateľské vlády podieľajúce sa na mierových rozhovoroch, aby sledovali a zverejňovali pohyb LRA pomocou intenzívneho monitorovania regionálnych hraníc a aby monitorovali a zablokovali tok zbraní a iných dodávok armáde LRA; požaduje vypracovanie efektívnych plánov na vykonanie zatykačov ICC, pričom by sa malo minimalizovať nebezpečenstvo pre životy civilného obyvateľstva a pričom by sa nemala použiť neprimeraná sila, a to aj v spolupráci s MONUC;
9.
vyzýva členské štáty EÚ, najmä tie, ktoré sa angažovali v Ugande a v mierovom procese v Jube, aby v súvislosti s vykonaním zatykačov ICC na vodcov LRA postupovali koordinovane s regionálnymi vládami a sekretariátom OSN a mierovými silami;
10.
upriamuje pozornosť na skutočnosť, že spravodlivosť je spoločným cieľom, o ktorý sa musí usilovať tak EÚ, ako aj AÚ;
11.
pripomína, že podľa rímskeho štatútu sa štáty zaviazali, že skončia s beztrestnosťou za najzávažnejšie zločiny znepokojujúce medzinárodné spoločenstvo a že budú prispievať k predchádzaniu týmto zločinom; je hlboko presvedčený, že ICC a ad hoc súdne tribunály prispejú k procesu zmierenia a k nastoleniu mieru;
12.
je znepokojený tým, že chýba jasné úsilie, ktorým by sa zabránilo presmerovaniu medzinárodnej pomoci v prospech LRA, čo umožňuje Josephovi Konymu opätovné vyzbrojenie; naliehavo vyzýva na rozbitie zásobovacích sietí LRA; vyzýva vládu Sudánu, aby zastavila poskytovanie finančnej a vojenskej podpory armáde LRA;
13.
vyzýva EÚ a medzinárodných darcov, aby podporili odzbrojenie, demobilizáciu a opätovné začlenenie bývalých bojovníkov armády LRA do spoločnosti, návrat vnútorne vysídlených osôb a odškodnenie obetí;
14.
víta užšie a pravidelné kontakty medzi vysokými úradníkmi ICC a EÚ; berie na vedomie rozhodnú podporu EÚ účasti v rímskom štatúte a jeho implementácii; zdôrazňuje, že vedúce postavenie EÚ je veľmi dôležité pri presadzovaní mandátu ICC;
15.
je rozhodne presvedčený, že ICC z dlhodobého hľadiska prispieva k zabraňovaniu novým zverstvám; upozorňuje, že ak sa nepodarí zatknúť Josepha Konyho, zverstvá a porušovanie ľudských práv budú pokračovať; zdôrazňuje, že mier a zmierenie nemožno dosiahnuť bez spravodlivosti pre obete;
16.
odporúča, aby Spoločné parlamentné zhromaždenie AKT-EÚ pozorne sledovalo situáciu v severnej Ugande a porušovanie ľudských práv armádou LRA;
17.
poveruje svojho predsedu, aby toto uznesenie postúpil Rade, Komisii, osobitnému predstaviteľovi EÚ pre oblasť Veľkých jazier, osobitnému predstaviteľov EÚ pre Africkú úniu, vláde Ugandy, vládam členských štátov EÚ a členom Bezpečnostnej rady OSN, inštitúciám Africkej únie a žalobcovi ICC.
