A7-0344/2010
1.12.2010
SPRÁVA
o situácii v oblasti základných práv v Európskej únii (2009) – účinné uplatňovanie po nadobudnutí platnosti Lisabonskej zmluvy
(2009/2161(INI))
Výbor pre občianske slobody, spravodlivosť a vnútorné veci
Spravodajkyňa:
Kinga Gál
PE 450.895v02-00
OBSAH
NÁVRH UZNESENIA EURÓPSKEHO PARLAMENTU.........................................................3
MENŠINOVÉ STANOVISKO................................................................................................16
VÝSLEDOK ZÁVEREČNÉHO HLASOVANIA VO VÝBORE..............................................17
NÁVRH UZNESENIA EURÓPSKEHO PARLAMENTU
o situácii v oblasti základných práv v Európskej únii (2009) – účinné uplatňovanie po nadobudnutí platnosti Lisabonskej zmluvy
( 2009/2161(INI) )
Európsky parlament ,
– so zreteľom na preambulu Zmluvy o Európskej únii, a najmä jej druhú a štvrtú až siedmu zarážku,
– so zreteľom na článok 2, článok 3 ods. 3 druhá zarážka, článok 6 a článok 7 Zmluvy o Európskej únii,
– so zreteľom na Chartu základných práv Európskej únie zo 7. decembra 2000, vyhlásenú 12. decembra 2007 v Štrasburgu,
– so zreteľom na Dohovor o ochrane ľudských práv a základných slobôd,
– so zreteľom na oznámenie Komisie o stratégii účinného uplatňovania Charty základných práv Európskou úniou ( KOM(2010)0573 ),
– so zreteľom na všetky súvisiace dohovory a odporúčania Rady Európy a OSN vrátane špecializovaných monitorovacích orgánov v oblasti základných práv,
– so zreteľom na rozhodnutia a judikatúru Súdneho dvora Európskej únie a Európskeho súdu pre ľudské práva,
– so zreteľom na memorandum o porozumení medzi Radou Európy a Európskou úniou
CM(2007)74. ,
– so zreteľom na Štokholmský program – otvorená a bezpečná Európa, ktorá slúži občanom a chráni ich,
– so zreteľom na správy o činnosti a výročné správy Agentúry Európskej únie pre základné práva (FRA),
– so zreteľom na správy mimovládnych organizácií (MVO) o ľudských právach,
– so zreteľom na verejné vypočutie, ktoré zorganizoval Európsky parlament 21. a 22. júna 2010, o vplyve Charty základných práv na rozvoj európskeho priestoru slobody, bezpečnosti a spravodlivosti,
– so zreteľom na svoje uznesenie zo 14. januára 2009 o situácii základných práv v Európskej únii (2004-2008)
Prijaté texty, P6_TA(2009)0019 . ,
– so zreteľom na článok 48 rokovacieho poriadku,
– so zreteľom na správu Výboru pre občianske slobody, spravodlivosť a vnútorné veci ( A7-0344/2010 ),
A. keďže článkom 2 Zmluvy o Európskej únii sa zakladá Únia ako spoločenstvo nedeliteľných a univerzálnych hodnôt úcty k ľudskej dôstojnosti, slobody, demokracie, rovnosti, solidarity, právneho štátu a rešpektovania ľudských práv, a to voči všetkým osobám žijúcim na území Európskej únie vrátane osôb patriacich k menšinám; keďže účinné zabezpečovanie a presadzovanie práv musí byť celkovým cieľom všetkých európskych politík vrátane ich vonkajšieho rozmeru a základnou podmienkou upevnenia Európskej únie, ktorá prispieva k presadzovaniu mieru, hodnôt a zásad v oblasti ľudských práv a základných slobôd a blaha ľudí,
B. keďže nadobudnutie platnosti Lisabonskej zmluvy vytvorilo v EÚ novú situáciu v oblasti ľudských práv, keďže Charta základných práv (ďalej len „charta”) sa stala právne záväznou a zmenila základné hodnoty na konkrétne práva; keďže po svojom prijatí sa charta stala zdrojom inšpirácie pre judikatúru európskych súdov; keďže Komisia uverejnila výročnú správu o plnení charty a keďže podpora a plnenie základných práv podľa charty musia byť zahrnuté do výročných správ Agentúry Európskej únie pre základné práva,
C. keďže je nutné vytvoriť, podporovať a posilňovať skutočnú kultúru ľudských práv v rámci inštitúcií Únie, ale aj v členských štátoch, najmä ak uplatňujú a vykonávajú právo Únie tak v rámci daného štátu, ako aj vo vzťahoch s tretími krajinami,
D. keďže v súlade s rokovacím poriadkom sa Európsky parlament môže každoročne venovať situácii ľudských práv, preskúmať ju, zhodnotiť a prijať príslušné odporúčania,
Nová, polisabonská štruktúra základných práv
1. zdôrazňuje, že účinné presadzovanie a ochrana ľudských práv a základných slobôd predstavuje základ demokracie a zásad právneho štátu v EÚ a rozhodujúcu podmienku upevnenia európskeho priestoru slobody, bezpečnosti a spravodlivosti a vyžaduje si opatrenia na rôznych úrovniach (medzinárodnej, európskej, vnútroštátnej, regionálnej a miestnej); navyše zdôrazňuje úlohu, ktorú môžu regionálne a miestne orgány zohrať pri konkrétnom vykonávaní a presadzovaní týchto práv; vyzýva preto všetky inštitúcie EÚ a vlády a parlamenty členských štátov, aby vychádzali z nového inštitucionálneho a právneho rámca vytvoreného Lisabonskou zmluvou a vybudovali tak pre Úniu ambicióznu a komplexnú vnútornú politiku v oblasti ľudských práv, ktorá zabezpečí účinné mechanizmy zodpovednosti na vnútroštátnej úrovni aj na úrovni EÚ, ktoré sa budú zaoberať prípadmi porušovania ľudských práv;
2. upriamuje pozornosť na svoje uznesenia, ako aj otázky na ústne zodpovedanie s rozpravami a zistenia z vyšetrovacích misií z roku 2009 o konkrétnych prípadoch základných práv, napríklad o ochrane súkromia, o zákaze mučenia, o slobode myslenia, svedomia a vierovyznania, o slobode prejavu a informácií, o slobode tlače a médií, o nediskriminácii a používaní jazykov menšín, o situácii Rómov a slobode pohybu. o rómskych ženách, o diskriminácii párov rovnakého pohlavia a dvojíc žijúcich v civilnom partnerstve, o maloletých, o retenčných zariadeniach pre migrantov a o údajnom nezákonnom zadržiavaní väzňov v rámci programu CIA pre vydávanie osôb; vyzdvihuje skutočnosť, že všetky tieto uznesenia odrážajú hodnoty zakotvené v charte, poukazujú na jej jednoznačné odhodlanie každodenne presadzovať ochranu základných práv a odovzdávať politické odkazy všetkým jednotlivcom v EÚ, členským štátom a inštitúciám EÚ, ako aj medzinárodným partnerom;
3. ľutuje, že Rada ani Komisia neprijali žiadne kroky v nadväznosti na ktorékoľvek z odporúčaní, ktoré obsahuje správa Európskeho parlamentu z roku 2007 o údajnom využívaní európskych krajín prostredníctvom CIA na účely prepravy a nezákonného zadržiavania väzňov
P6_TA(2007)0032 . , ani Európsky parlament neinformovali o diskusiách medzi EÚ a USA o tejto téme;
4. považuje za potrebné uvažovať o rozvoji v súvislosti s ochranou základných práv v období po nadobudnutí platnosti Lisabonskej zmluvy a v tejto súvislosti si želá, aby toto uznesenie objasnilo úlohy, ktoré bude každá inštitúcia a každý mechanizmus zohrávať v novej európskej štruktúre základných práv;
5. opakovane uvádza, že nadobudnutím platnosti Lisabonskej zmluvy 1. decembra 2009 sa zásadne zmenila právna podoba EÚ, ktorá by mala vnímať samu seba čoraz viac ako spoločenstvo zdieľaných hodnôt a zásad; preto víta nový viacúrovňový systém ochrany základných práv v EÚ, ktorý plynie z viacerých zdrojov a ktorý je presadzovaný prostredníctvom celej škály mechanizmov vrátane právne záväznej charty; práv zaručených Dohovorom pre ochranu ľudských práv a základných slobôd, ktorých uznanie Únii vyplýva z povinnosti pristúpiť k nemu, a práv vychádzajúcich z ústavných tradícií členských štátov a ich výkladu podľa judikatúry Európskeho súdu pre ľudské práva a Súdneho dvora;
6. potvrdzuje, že charta má rovnakú právnu silu ako zmluvy a predstavuje najmodernejšiu kodifikáciu základných práv, ponúka správnu rovnováhu medzi právami a solidaritou a zahŕňa občianske, politické, hospodárske, sociálne a kultúrne práva, ako aj takzvané práva tretej generácie (t. j. právo na dobrú administratívu, slobodu informácií, zdravé životné prostredie a ochranu spotrebiteľa); domnieva sa, že EÚ by mala vytvoriť regulačný rámec na ochranu pred porušovaním základných práv zo strany podnikateľov;
7. zdôrazňuje, že zahrnutie charty do primárneho práva EÚ pri súčasnom zachovaní právomocí Únie a dodržiavaní zásady subsidiarity vymedzenej v jej článku 51 bude spojené s novými zodpovednosťami pre rozhodovací proces a vykonávacie orgány, ako aj pre členské štáty pri vykonávaní európskych zákonov na vnútroštátnej úrovni, a že ustanovenia charty sa tým stanú priamo vynútiteľné európskymi aj vnútroštátnymi súdmi; vyzýva inštitúcie EÚ a členské štáty, aby v záujme účinného uplatňovania existujúceho komplexného rámca a na posilnenie mechanizmov dohľadu v celej EÚ, ako aj systému včasného varovania, napríklad tzv. všeobecného pravidelného preskúmania, zvýšili súlad medzi svojimi rôznymi orgánmi zodpovednými za dohľad a implementáciu;
8. pripomína, že dodržiavanie hlavných hodnôt EÚ a ochrana a presadzovanie ľudských práv a základných slobôd predstavujú spoločnú pôdu pre vzťahy Únie s tretími krajinami, a podčiarkuje, že charta zaväzuje EÚ aj v tomto smere; v tejto súvislosti pripomína, že presadzovanie demokracie a zásad právneho štátu ide ruka v ruke s dodržiavaním, ochranou a presadzovaním ľudských práv a základných slobôd; zdôrazňuje, že v rámci novej inštitucionálnej štruktúry EÚ môže Európsky útvar pre vonkajšiu činnosť (EEAS) ponúkať príležitosť rozšíriť súlad a účinnosť v oblasti úsilia vonkajšej politiky o presadzovanie ľudských práv a demokracie len vtedy, ak sa bude v štruktúre, zdrojoch a činnosti útvaru podporovať prístup založený na ľudských právach; zdôrazňuje, že Únia má vedúcu úlohu pri presadzovaní ľudských práv vo svete; v tejto súvislosti vyzýva EÚ, aby zabezpečila účinnosť doložiek o ľudských právach v medzinárodných dohodách, zohľadnila zásady charty pri uzatváraní zmlúv s tretími krajinami a zachovala súlad medzi svojou vnútornou a vonkajšou politikou v oblasti ľudských práv;
9. opätovne potvrdzuje, že pristúpenie EÚ k Európskemu dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd bude znamenať minimálnu úroveň ochrany ľudských práv a základných slobôd v Európe a poskytne dodatočný mechanizmus na presadzovanie ľudských práv, najmä možnosť podať na Európskom súde pre ľudské práva sťažnosť na porušenie ľudských práv vyplývajúce z konania inštitúcie EÚ alebo vykonávania práva EÚ v členskom štáte, ktoré patrí do rozsahu pôsobnosti Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd; potvrdzuje tiež, že judikatúra Európskeho súdu pre ľudské práva takto zabezpečí ďalšie vstupné informácie súčasným i budúcim opatreniam EÚ zameraným na dodržiavanie a podporu základných slobôd v oblasti občianskych slobôd, spravodlivosti a vnútorných vecí, ktoré doplnia judikatúru Súdneho dvora v tejto oblasti;
10. vyzýva všetky členské štáty EÚ a Rady Európy, aby jasne vyjadrili svoje politické odhodlanie a ochotu podporovať prístupový proces a dohodu samotnú, aby zabezpečili transparentnosť procesu pristúpenia, a zároveň zdôrazňuje potrebu plnohodnotnej konzultácie s príslušnými zainteresovanými subjektmi; vyzýva Komisiu, aby doviedla do konečného štádia svoje interné konzultácie, ako aj rokovania s Radou Európy a našla adekvátne riešenia pre najhlavnejšie technické otázky s cieľom ukončiť prístupový proces v rozumnej lehote a zabezpečiť čo najvyššiu úroveň ochrany ľudských práv v Európe;
11. žiada Komisiu a členské štáty, aby zvyšovali povedomie o výhodách pristúpenia k Európskemu dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd a o všetkých požiadavkách, ktoré musia uchádzači splniť, a to tak, že vypracuje usmernenia o náležitom uplatňovaní a účinkoch tohto dodatočného mechanizmu, aby zaistila, že ho občania EÚ budú môcť efektívne a účinne využívať, a zaradí ho do odbornej prípravy všetkých príslušných odborníkov;
12. ďalej víta nové, horizontálne povinnosti vyplývajúce z Lisabonskej zmluvy, zaväzujúce na boj proti sociálnemu vylúčeniu a diskriminácii, rovnoprávnosť žien a mužov, rešpektovanie súkromného a rodinného života, medzigeneračnú solidaritu a ochranu práv dieťaťa, a na rozvoj spoločnej politiky v oblasti azylu a prisťahovalectva a boj proti obchodovaniu s ľuďmi, ako aj výslovné spomenutie príslušníkov menšín, čo odráža ďalšiu základnú hodnotu Únie; víta tiež skutočnosť, že Únia nadobudla právnu subjektivitu, ktorá jej umožňuje pristupovať k medzinárodným zmluvám, ďalej zlepšenie súdnej ochrany rozšírením právomoci Súdneho dvora na oblasti, ktoré jednoznačne spadajú pod ochranu základných práv, ako sú polícia a súdna spolupráca v trestnoprávnej oblasti, posilnenú úlohu Európskeho parlamentu a národných parlamentov v celoeurópskom rozhodovacom procese, najmä pri hodnotení plnenia politiky EÚ v rámci priestoru slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, a takisto významnejšiu úlohu európskych občanov v podobe právomoci iniciovať právne predpisy EÚ prostredníctvom Iniciatívy európskych občanov a povinnosť udržiavať otvorený, transparentný a pravidelný dialóg so zastupiteľskými združeniami a občianskou spoločnosťou (článok 11 ods. 2 ZEÚ);
13. žiada úplnú a dôslednú implementáciu, v súlade s medzinárodným a európskym právom v oblasti ľudských práv, Štokholmského programu, ktorý do praxe uvádza povinnosti a zásady vyplývajúce zo zmluvy tým, že stanovuje usmernenia pre európsky priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti;
Inštitúcie, ktoré presadzujú novú štruktúru ľudských práv
14. domnieva sa, že v oblasti ochrany základných práv konajú európske inštitúcie často paralelne, vyzýva preto na zamyslenie sa nad prijatými opatreniami a možnosťami rozšírenia medziinštitucionálnej spolupráce v záujme každoročného monitorovania situácie v oblasti ľudských práv v EÚ, aby každá inštitúcia mohla nadviazať na správy iných inštitúcií;
15. berie na vedomie vytvorenie nového rezortu Komisie pre spravodlivosť, základné práva a občianstvo ako prejav odhodlania zintenzívniť úsilie v oblasti základných práv a slobôd a ako pozitívnu reakciu na opakované žiadosti Európskeho parlamentu v tejto oblasti; domnieva sa, že takéto rozdelenie spravodlivosti a bezpečnosti by nemalo podporovať nesprávnu dichotómiu medzi potrebou chrániť ľudské práva všetkých ľudí a potrebou zaručiť ich bezpečnosť; domnieva sa, že nový komisár by mal venovať osobitnú pozornosť politikám EÚ na boj proti nelegálnej migrácii a terorizmu, a že plnohodnotná podpora zo strany všetkých členov Komisie je kľúčová nato, aby nový komisár mohol udržať vysoký kredit;
16. vyzýva Komisiu, aby rok 2013 vyhlásila za Európsky rok občianstva, a to s cieľom podnietiť diskusiu o európskom občianstve a informovať občanov EÚ o ich právach, najmä nových právach, ktoré vyplývajú z nadobudnutia platnosti Lisabonskej zmluvy;
17. od nového zodpovedného komisára očakáva konkrétne roky v súlade s vyhlásenými zámermi, konkrétne konkrétne a predovšetkým víta záväzok zaviesť hodnotenie vplyvu všetkých nových legislatívnych návrhov na základné práva; dozerať na legislatívny proces a zabezpečiť tým, že nové konečné znenia zákonov budú v súlade s chartou; uplatňovať politiku nulovej tolerancie na každé porušenie charty vykonávaním podrobných vyšetrovaní a začatím konania o porušení vždy, keď členské štáty pri uplatňovaní práva EÚ porušia svoje povinnosti v oblasti ľudských práv; a zabezpečiť, aby občania EÚ boli náležitým spôsobom informovaní o novej architektúre základných práv; žiada opatrenia nadväzujúce na oznámenie z roku 2003 o článku 7 Zmluvy o Európskej únii
( KOM(2003)0606 ). s cieľom transparentne a súvislo vymedziť spôsob, ako riešiť možné prípady porušenia ľudských práv, a náležite využiť článok 7 ZEÚ na základe novej architektúry základných práv;
18. pripomína Komisii, aby dohliadala na všetky nové legislatívne návrhy z hľadiska ich súladu s chartou a kontrolovala v tejto súvislosti existujúce nástroje; navrhuje, aby hodnotenia vplyvu, ktoré sprevádzajú návrhy Komisie, jednoznačne uvádzali, či sú tieto návrhy v súlade s chartou, a aby sa stali neoddeliteľnou súčasťou predkladania legislatívnych návrhov; pripomína Komisii jej výslovnú úlohu zapájať dotknuté strany do rozsiahlych konzultácií s cieľom zabezpečiť súdržnosť a transparentnosť činností Únie (článok 11 ods. 3 ZEÚ); v tejto súvislosti zdôrazňuje dôležitosť platformy Agentúry pre základné práva ako výrazného prostriedku na splnenie tejto úlohy;
19. pripomína Komisii, aby vykonávala objektívne vyšetrovanie a začínala konanie vo veci porušení predpisov vždy, keď niektorý členský štát pri vykonávaní právnych predpisov EÚ poruší práva ustanovené v charte; ďalej pripomína Komisii, aby požiadala dotknutý členský štát o poskytnutie spoľahlivých údajov a faktov a zhromažďovala informácie aj od mimovládnych zdrojov a aby o informácie požiadala aj Agentúru pre ľudské práva a iné orgány pôsobiace v oblasti ľudských práv;
20. navrhuje, aby konania o porušení a konania o základných právach doplnilo konanie, podľa ktorého by spochybňované vnútroštátne politiky a praktiky spadajúce do pôsobnosti práva EÚ a základných práv (a uplatňovania výnimiek a/alebo odchýlok v oblasti európskych práv a slobôd) boli okamžite zmrazené, až kým Komisia nerozhodne o formálnom začatí konania vo veci porušenia predpisov a/alebo konania o základných právach a nedospeje k formálnemu rozhodnutiu o ich zákonnosti a súlade s európskym právom a základnými právami;
21. upozorňuje na nedávne oživenie nacionalizmu, xenofóbie a diskriminácie v niektorých členských štátoch a zdôrazňuje, že Komisia by mala pri predchádzaní týmto možným porušeniam základných práv a pri boji proti nim hrať ústrednú úlohu;
22. zdôrazňuje význam každoročného monitorovania dodržiavania charty, ktoré vykonáva Komisia, a konštatuje, že monitorovacie správy by mali obsahovať hodnotenie vykonávania zaručených práv, posúdenie najspornejších otázok a situácie najzraniteľnejších skupín v Únii, jestvujúcich medzier v ochrane, kľúčových trendov a štrukturálnych problémov na vnútroštátnej úrovni a na úrovni EÚ, a to s cieľom navrhnúť konkrétne iniciatívy a opatrenia, odporúča šírenie najlepších postupov členským štátom;
23. víta oznámenie Komisie o stratégii účinného uplatňovania Charty základných práv Európskou úniou; okrem iného poukazuje na jeho preventívny prístup pri účinnom uplatňovaní, význam vnútorných školení pre základné práva, systematickú kontrolu rozmeru základných práv v rámci hodnotení vplyvu realizovaných Komisiou zo strany výboru pre posudzovanie vplyvu, ako aj cielené komunikačné opatrenia prispôsobené rôznym situáciám, ktoré sú v tomto smere potrebné; okrem toho víta dôraz vyššie uvedeného oznámenia Komisie kladený na dôležitosť politických kritérií pristúpenia prijatých v roku 1993 na kodanskej Európskej rade, ktoré vyžadujú, aby kandidátske krajiny mali stabilné inštitúcie zaručujúce demokraciu, právny štát, ľudské práva a rešpektovanie a ochranu menšín; domnieva sa, že zachovanie tohto kritéria podporuje ochranu základných práv v budúcich členských štátoch;
24. vyzýva Komisiu, aby hodnoty a zásady ustanovené v zmluve a charte a stratégiu vytýčenú v štokholmskom programe presadzovala v praxi prostredníctvom konkrétnych legislatívnych návrhov a pri vykonávaní týchto činností zohľadňovala judikatúru Európskeho súdu pre ľudské práva; ďalej žiada „lisabonizáciu“ súčasného acquis v oblasti policajnej a súdnej spolupráce a posilnenie demokratickej kontroly priestoru slobody, bezpečnosti a spravodlivosti;
25. navrhuje vytvorenie fungujúceho vzťahu medzi komisármi zodpovednými za spravodlivosť, základné práva a občianstvo a vnútorné veci a Výborom pre občianske slobody, spravodlivosť a vnútorné veci tým, že komisári budú pravidelne pozývaní na výmeny názorov na aktuálne otázky a vývoj v oblasti základných práv;
26. zdôrazňuje, že aj Európsky parlament by mal posilniť svoje autonómne hodnotenie vplyvu v oblasti základných práv vo vzťahu k legislatívnym návrhom a pozmeňujúcim a doplňujúcim návrhom predloženým v rámci legislatívneho procesu, a to tak, aby bolo systematickejšie, a to predovšetkým rozšírením možností v súčasnosti uvedených v článku 36 rokovacieho poriadku Parlamentu o dodržiavaní charty, a mal by sa tiež pýtať na stanoviská právnej služby k právnym otázkam v oblasti problematiky základných práv v EÚ;
27. žiada Radu, aby sa prispôsobila zmenám, ktoré požaduje zmluva a aby pri tvorbe právnych predpisov dodržiavala chartu; víta preto zriadenie stálej pracovnej skupiny Rady pre základné práva, občianske práva a voľný pohyb osôb a zdôrazňuje, že je dôležité, aby tento nový orgán disponoval rozsiahlym mandátom, ktorý by sa vzťahoval aj na otázky týkajúce sa základných práv s významom pre EÚ a členské štáty a bol fórom na výmenu názorov Rady o vnútorných záležitostiach v oblasti ľudských práv, a aby činnosť tohto nového orgánu bola transparentná a efektívna, a to aj vo vzťahu k Európskemu parlamentu;
28. opätovne potvrdzuje medziinštitucionálnu dohodu s názvom Medziinštitucionálny spoločný prístup k posudzovaniu vplyvu
Dokument Rady č. 14901/05 z 24. novembra 2005. , na ktorú odkazuje oznámenie Komisie o stratégii účinného uplatňovania Charty základných práv Európskou úniou a podľa ktorej Parlament a Rada zodpovedajú za posúdenie vplyvu ich vlastných zmien a doplnení;
29. vyzýva Radu, aby zabezpečila, že pracovná skupina Rady pre základné práva, občianske práva a voľný pohyb osôb (FREMP) bude mať široký mandát zahŕňajúci napríklad diskusiu o správach Agentúry pre základne práva (a odporúčaniach zmluvných orgánov, osobitných postupov a mechanizmov OSN) a podávanie oficiálnych odpovedí na ne, vyhodnocovanie vonkajšieho vplyvu nástrojov a politík EÚ v oblasti ľudských práv, a to v koordinácii s pracovnou skupinou Rady pre ľudské práva (COHOM), zabezpečenie koordinácie s agentúrami, ktoré nemajú mandát v oblasti ľudských práv, ale majú na túto oblasť vplyv (napr. EIB či FRONTEX), preskúmanie podpísania, ratifikácie a dodržiavania medzinárodných nástrojov v oblasti ľudských práv zo strany EÚ a členských štátov, a poskytovanie fóra na diskusiu na zasadnutiach Rady o vnútorných záležitostiach v oblasti ľudských práv;
30. vyzýva na rešpektovanie práva na demokratickú kontrolu na základe zmlúv; trvá na nevyhnutnosti zvyšovať transparentnosť a uľahčovať prístup k dokumentom medzi inštitúciami EÚ, aby sa dosiahla účinnejšia medziinštitucionálna spolupráca vrátane zodpovednosti vo veciach týkajúcich sa základných práv; zdôrazňuje svoju úlohu pri prijímaní krokov nadväzujúcich na uznesenia o základných právach v EÚ a hodnotení práce iných inštitúcií EÚ z hľadiska ich činnosti či nečinnosti pri posudzovaní vývoja v oblasti (napr. prostredníctvom výročných správ) kombinujúc politické odkazy a prístup založený na faktoch; zdôrazňuje svoje právo zakotvené v článku 218 ods. 10 ZFEÚ byť ihneď a v plnom rozsahu informovaný vo všetkých etapách konania vo veci uzatvárania medzinárodných zmlúv medzi Úniou a tretími krajinami alebo medzinárodnými organizáciami;
31. pripomína skutočnosť, že je posilnená úloha Súdneho dvora pri zabezpečovaní toho, aby všetky inštitúcie, agentúry EÚ a členské štáty vykonávajúce právne predpisy EÚ uplatňovali chartu príslušným spôsobom, a konštatuje, že toto umožní Súdnemu dvoru posilniť a ďalej rozvinúť vlastnú judikatúru v oblasti základných práv; zdôrazňuje potrebu zaviesť spoluprácu vnútroštátnych súdov, Súdneho dvora a ESĽP pri ďalšom vývoji koherentného systému judikatúry v tejto oblasti;
32. zdôrazňuje úlohu Agentúry Európskej únie pre základné práva (FRA) v rámci nepretržitého sledovania situácie v oblasti základných práv v Únii a dôsledky Lisabonskej zmluvy v tejto oblasti poskytovaním analýz, pomoci a odborných poznatkov, čo je úloha, ktorá si vyžaduje kvalitu, objektívnosť, skutočnú nestrannosť a transparentnosť; vyzýva Komisiu, aby zrevidovala a posilnila mandát FRA s cieľom zosúladiť jej prácu s novými požiadavkami vychádzajúcimi z Lisabonskej zmluvy a charty; zdôrazňuje, že jej monitorovacia úloha by sa v rámci zrevidovaného mandátu mala rozšíriť na pristupujúce krajiny; preto je potrebný dostatok zdrojov na rozšírené úlohy v nadväznosti na vykonávanie charty; pripomína svoju žiadosť o plnú účasť na revízii viacročného programu FRA; víta skutočnosť, že do výročnej správy FRA bola začlenená príloha, ktorá uvádza ratifikáciu medzinárodných nástrojov v oblasti ľudských práv členskými štátmi;
33. zdôrazňuje, že hlavnou úlohou FRA je poskytovať inštitúciám zapojeným do rozhodovacieho procesu fakty a údaje týkajúce sa základných práv, a že na tento účel zbiera a analyzuje informácie a údaje a zvyšuje informovanosť vykonávaním vedeckých výskumov a prieskumov podľa podrobných metodík, vydávaním tematických a výročných správ a vytváraním sietí a podporou dialógu s občianskou spoločnosťou; víta jej výročnú správu za rok 2009 a jej prístup, t. j. poskytovať porovnávací prehľad a zdôrazňovať osvedčené postupy v 27 členských štátoch;
34. vyzýva inštitúcie EÚ zapojené do rozhodovacieho procesu, aby využívali údaje a fakty poskytované FRA počas prípravného štádia legislatívnej činnosti, pri rozhodovacích a/alebo monitorovacích procesoch a aby neustále a úzko spolupracovali s FRA, a to aj so zapojením jej platformy MVO;
35. žiada všetky európske agentúry, aby dodržali svoje odhodlanie chrániť základné práva a začleňovať prístup založený na základných právach do všetkých svojich činností; navyše vyzýva EÚ, aby zabezpečila plnohodnotnú právnu zodpovednosť svojich agentúr v tomto smere;
36. zastáva názor, že agentúra FRONTEX by mala vytvoriť štruktúrovanú spoluprácu s agentúrami, ktoré sa zaoberajú základnými právami alebo migrantmi či azylom, a s úradom vysokého komisára OSN pre utečencov, a to s cieľom uľahčiť operácie, ktoré majú vplyv na ochranu ľudských práv; víta dohodu o spolupráci podpísanú medzi agentúrami Frontex a FRA v roku 2010;
37. zdôrazňuje skutočnosť, že EÚ a členské štáty zdieľajú záväzky v oblasti vykonávania a/alebo presadzovania ľudských a základných práv v ich príslušných sférach zodpovednosti v súlade so zásadou subsidiarity, a že táto zdieľaná zodpovednosť a právomoc je zároveň príležitosťou a záväzkom členských štátov a inštitúcií EÚ; zdôrazňuje posilnenú úlohu vnútroštátnych parlamentov, ktorú ustanovuje Lisabonská zmluva, a podporuje zriadenie formálneho prebiehajúceho dialógu medzi európskym parlamentom a národnými parlamentmi;
38. pripomína členským štátom ich povinnosť poskytovať na požiadanie Komisii ako strážkyni zmlúv spoľahlivé údaje a fakty;
39. zdôrazňuje význam justičných orgánov v členských štátoch, ktoré hrajú kľúčovú úlohu pri zabezpečovaní dodržiavania a presadzovaní základných práv, a preto naliehavo žiada o podporu ľahkého prístupu k súdom a súdnym konaniam v rozumnom trvaní ako prostriedku na posilnenie ochrany základných a ľudských práv; naliehavo vyzýva členské štáty, aby venovali úsilie prebiehajúcemu vzdelávaniu vnútroštátnych sudcov v oblasti základných práv a slobôd vrátane nových aspektov v tejto oblasti po nadobudnutí účinnosti Lisabonskej zmluvy;
40. domnieva sa, že činnosť EÚ by sa prípadov porušenia základných práv nemala týkať až po tom, čo nastali, ale mala by sa tiež snažiť im predchádzať; preto vyzýva na zamyslenie sa nad mechanizmami na včasné odhalenie potenciálneho porušenia základných práv v EÚ a v jej členských štátoch, na dočasné zmrazenie opatrení, ktoré takéto porušenie prinášajú, na zrýchlené právne postupy na zistenie, či dané opatrenie je v rozpore so základnými právami EÚ, a na ukladanie sankcií v prípade, ak tieto opatrenia budú napriek tomu v rozpore s právom EÚ uplatňované;
41. vyzýva inštitúcie EÚ a členské štáty, aby zdvojnásobili úsilie zamerané na správnu informovanosť a zvyšovanie informovanosti verejnosti, keďže základné práva môžu byť účinnejšie chránené vtedy, ak samotní občania poznajú svoje práva a mechanizmy, ktoré môžu použiť na svoju ochranu; vyzýva na aktívne využívanie skúseností občianskych orgánov a príslušných MVO a na udržiavanie trvalých pracovných vzťahov so všetkými takýmito orgánmi pri uplatňovaní novej architektúry základných práv a pri konaní v konkrétnych prípadoch;
42. opätovne potvrdzuje svoje právo vydávať každoročne správu o situácii v oblasti základných práv v EÚ a venovať sa otázkam základných práv v inštitúciách, agentúrach alebo členských štáoch EÚ, ak to bude potrebné;
Spolupráca s medzinárodnými organizáciami v novej štruktúre základných práv
43. navrhuje, aby sa našli spôsoby na lepšiu spoluprácu inštitúcií a agentúr EÚ s medzinárodnými organizáciami pôsobiacimi v oblasti ochrany základných práv a slobôd a aby sa lepšie využívali a efektívnejšie rozširovali výsledky skúseností v tejto oblasti;
44. vyzýva inštitúcie EÚ, aby v plnom rozsahu využili potenciál memoranda o porozumení medzi radu Európy a EÚ v záujme lepšej synergie a konzistentnosti na európskej úrovni, a navrhuje, aby sa lepšie využívali odborné znalosti z mechanizmov na monitorovanie ľudských práv, noriem a nálezov Rady Európy, čím by sa zabránilo zdvojeniu práce; pripomína potrebu lepšej účasti Únie na práci komisára Rady Európy pre ľudské práva a toho, aby ju EÚ viac zohľadňovala pri realizácii politík v oblasti slobôd, spravodlivosti a bezpečnosti;
45. vyzýva členské štáty EÚ, aby podpísali a ratifikovali základné dohovory o ľudských právach Rady Európy a OSN a dodatočné opčné protokoly, okrem iného Európsku sociálnu chartu (v zrevidovanom znení), Dohovor o opatreniach zameraných proti nezákonnému obchodovaniu s ľuďmi, Rámcový dohovor na ochranu národnostných menšín, Európsku chartu regionálnych alebo menšinových jazykov Rady Európy, ako aj Dohovor OSN na zabránenie mučenia a neľudského či ponižujúceho zaobchádzania alebo trestania, Dohovor OSN o právnom postavení utečencov, Dohovor OSN o právach migrujúcich pracovníkov a členov ich rodín, Dohovoru OSN proti organizovanému zločinu a jeho dva protokoly proti obchodovaniu s ľuďmi a pašeráctvu, Dohovor OSN o odstránení všetkých foriem diskriminácie žien, Dohovor OSN o právach dieťaťa a Dohovor OSN o právach osôb so zdravotným postihnutím; ďalej navrhuje, aby sa v európskom legislatívnom procese viac zohľadňovali medzinárodné dokumenty a aby sa na ne častejšie odkazovalo;
46. zdôrazňuje potrebu venovať náležitú pozornosť rozličným monitorovacím mechanizmom OSN a nálezom orgánov OSN pre ľudské práva a navrhuje, aby sa pozorne sledovali ich odporúčania relevantné pre členské štáty; zdôrazňuje význam všeobecného periodického preskúmania Rady OSN pre ľudské práva; odporúča spoluprácu s Úradom vysokého komisára OSN pre ľudské práva a úradom Vysokého komisára OSN pre utečencov; víta otvorenie prvej európskej regionálnej kancelárie vysokého komisára OSN pre ľudské práva;
47. zdôrazňuje dôležitú úlohu a prácu Úradu pre demokratické inštitúcie a ľudské práva (ODIHR), osobitných zástupcov OBSE pre slobodu médií a boj proti obchodovaniu s ľuďmi a vysokého komisára pre národnostné menšiny;
48. vyzýva členské štáty, ktoré zasadajú v Bezpečnostnej rade OSN, aby zabezpečili záruky v oblasti procesných práv pri zaraďovaní údajných teroristov a teroristických skupín na príslušný zoznam a pri ich vyraďovaní z neho, ako si to vyžaduje príslušná judikatúra Súdneho dvora;
Najnaliehavejšie otázky novej éry
49. zdôrazňuje, že nová štruktúra sa bude posudzovať podľa toho, ako efektívne dokážu príslušné inštitúcie riešiť aktuálne najdôležitejšie otázky základných práv a najvýraznejšie prípady ich porušenia, tak na úrovni členských štátov, ako aj na úrovni EÚ, a to aj v rámci jej vonkajších vzťahov;
50. pripomína preto všetky svoje uznesenia, rozpravy a zistenia zo služobných ciest vykonaných v roku 2009 o otázkach základných práv, ktoré ukázali, že existuje mnoho nedoriešených problémov a konkrétnych prípadov porušovania základných práv, ktoré si vyžadujú konkrétne naliehavé kroky, strednodobé stratégie a dlhodobé riešenia, ako aj nadväzujúce kroky inštitúcií EÚ, napríklad:
– ochrana štyroch základných slobôd ako základných výsledkov EÚ, s osobitným dôrazom na slobodu pohybu občanov EÚ,
– zabezpečenie práv všetkých osôb prítomných na území EÚ, bez ohľadu na ich občianstvo,
– zabezpečenie právnej istoty a existencie vhodných kontrolných a vyvažovacích mechanizmov kvalitného demokratického systému,
– zabezpečenie ochrany osobných údajov a súkromia vrátane zberu, spracúvania, prevodu a uchovávania finančných a osobných údajov v rámci EÚ aj mimo nej, a to v súlade so zásadami účelnosti, potrebnosti a primeranosti a s právom na nápravu a právom odvolať sa, a podpora správnej rovnováhy medzi slobodami jednotlivca a kolektívnou bezpečnosťou pri hrozbách nových foriem terorizmu a organizovaného zločinu,
– boj proti obchodovaniu s ľuďmi – najmä so ženami a deťmi –, pretože predstavuje formu otroctva, berie na vedomie, že napriek mnohoročným právnym predpisom a politickým záväzkom EÚ a členských štátov sa odhaduje, že do EÚ alebo v rámci jej hraníc býva každoročne odvlečených niekoľko stoviek tisíc ľudí, a zdôrazňuje, že boj proti tomuto zločinu si vyžaduje vyššiu mieru naliehavosti, vrátane nového návrhu smernice EÚ, ktorý obsahuje navrhované vymenovanie národných spravodajcov na dohľad nad vykonávaním politiky v oblasti boja proti obchodovaniu s ľuďmi na vnútroštátnej úrovni,
– ochrana práv utečencov a migrantov so zabezpečením toho, aby správa migračných tokov zo strany EÚ a jej rokovania s tretími krajinami o readmisných dohodách nevystavili takéto osoby riziku porušenia ľudských práv,
– ochrana práv obetí násilia, zločinu, vojny a porušovania ľudských práv, oblasť politiky, v ktorej sú nutné právne predpisy platné v celej EÚ, a to bez presmerovania pozornosti a prostriedkov venovaných prevencii, boju proti zločincom a teroristom a riešeniu skrytých príčin; zdôrazňuje, že verejné konzultácie EÚ o zlepšení práv obetí zločinov a násilia sa začali začiatkom roku 2010, a očakáva na ne nadväzujúci návrh Komisie v oblasti praktických opatrení na podporu obetí počas celého súdneho procesu; pripomína iniciatívu členských štátov vo veci európskeho ochranného rozkazu na zvýšenie ochrany poskytovanej obetiam, ktoré sa pohybujú medzi členskými štátmi EÚ, naliehavo však žiada právne vyjasnenie jeho ustanovení,
– vypracovanie stratégie EÚ o právach dieťaťa prostredníctvom praktických opatrení na boj proti zneužívaniu detí, sexuálnemu vykorisťovaniu a detskej pornografii, na podporu bezpečného používania internetu a na odstránenie detskej práce a detskej chudoby, a to s vedomím odhadu, že 10 – 20 % detí v Európe bude v detstve vystavených sexuálnemu násiliu, skutočnosti, že podľa výskumu sú detské obete zobrazované v pornografii čoraz mladšie, a skutočnosti, že vzhľadom na súčasné celosvetové hospodárske okolnosti hrozí, že ešte viac detí bude zatlačených do práce a/alebo chudoby,
– presadzovanie azylových a prisťahovaleckých politík Európskej únie v súlade s hodnotami a zásadami zmlúv, charty a Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd,
– vypracovanie stratégie EÚ v oblasti práv osôb s postihnutím, ktoré aj dnes trpia vo svojom sociálnom, pracovnom a kultúrnom živote diskrimináciou;
– zákaz a odstránenie všetkých foriem diskriminácie na základe článku 21 zmluvy vo všetkých oblastiach života vrátane vytvárania etnických profilov a súčasne zohľadnenie príslušnej právnej zodpovednosti a príslušných právomocí,
– ochrana jazykovej rôznorodosti ako kultúrneho dedičstva Európy, a to vrátane menšinových jazykov,
– zákaz trestania používania jazyka, ktorý je iný než úradný jazyk členského štátu,
– boj proti chudobe a sociálnemu vylúčeniu,
– vypracovanie stratégie na úrovni EÚ zameranej na činnosť na podporu začleňovania Rómov a zvýšenie priority tejto otázky vo európskej, vnútroštátnej, regionálnej a miestnej politiky a nadviazanie spolupráce medzi členskými štátmi a EÚ,
– vytvorenie rámca procesných práv pre podozrivých v trestnom konaní platného pre celú EÚ,
– zabezpečenie a presadzovanie slobody tlače v Európskej únii, pričom jej situácia sa rok čo rok zhoršuje, najmarkantnejšie v oblasti koncentrácie médií, tlakov na novinárov a ich prácu a podávania žalôb na novinárov bez skutočného či závažného dôvodu;
– vyhodnotenie jestvujúcich dohôd EÚ o readmisii a vyhodnotenie dôsledkov politiky EÚ v oblasti dohôd o readmisii v oblasti základných práv,
– podpora sociálneho začleňovania najzraniteľnejších osôb prostredníctvom vzdelávania a pozitívnych opatrení vrátane uväznených osôb alebo bývalých väzňov a osôb odpykávajúcich si alternatívny trest, popri akýkoľvek iných opatreniach, ktorými by sa podporila ich sociálna rehabilitácia;
– právo na vzdelanie pre všetkých,
– ochrana migrantov, najmä žiadateľov o azyl;
– nabádanie občianskej spoločnosti, aby podporovala transparentnú a pravidelnú diskusiu v oblasti základných práv s cieľom zabezpečiť ich najširšiu ochranu,
– boj proti akejkoľvek forme rasizmu, xenofóbie a antisemitizmu,
– podpora lepšieho porozumenia medzi vierovyznaniami a kultúrami s cieľom zlepšiť proces európskej integrácie,
– ochrana práv nelegálnych migrantov v EÚ,
– ochrana slobody prejavu a slobody, nezávislosti a pluralizmu všetkých médií a tlače a voľný tok informácií,
– ochrana pred akýmkoľvek porušovaním slobody myslenia, svedomia a vierovyznania, pretože ide o základné právo zakotvené v článku 10 charty, ktoré zahŕňa slobodu prejavovať svoje náboženské vyznanie alebo vieru verejne alebo súkromne;
o
o o
51. poveruje svojho predsedu, aby toto uznesenie postúpil Európskej Rade, Rade a Komisii, vládam a parlamentom členských štátov a kandidátskych krajín, Organizácii Spojených národov, Rade Európy a Organizácii pre bezpečnosť a spoluprácu v Európe.
MENŠINOVÉ STANOVISKO
Táto správa neposkytuje žiadnu odpoveď na nebezpečenstvá vyplývajúce z pristúpenia EÚ k Európskemu dohovoru o ľudských právach, v dôsledku čoho Európsky súd pre ľudské práva v Štrasburgu môže vydať rozsudok v prípade akéhokoľvek právneho aktu EÚ.
Sudcovia Súdneho dvora Európskej únie so sídlom v Luxemburgu nás vopred upozornili, že tento krok by znemožnil ďalšie riadne fungovanie európskeho právneho poriadku v jeho súčasnej podobe.
Navyše predseda Európskeho súdu pre ľudské práva počas návštevy výboru LIBE 15. júna 2010 nepriamo priznal, že nie je neutrálny sudca, ale má sklony k politickému aktivizmu, keď povedal, že „prípady uchádzačov o azyl skúma podrobnejšie ako iné prípady, pretože títo ľudia si zaslúžia vyššiu ochranu“.
Zvýhodnený prístup k určitej kategórii sťažovateľov nie je pre sudcu vhodným postojom.
Okrem toho je neprípustné, aby EÚ posudzoval „súd pre ľudské práva“, ktorého členom je sudca z Turecka – krajiny, ktorá vojensky okupuje časť EÚ a nedodržiava ľudské práva v dostatočnej miere.
A napokon, výzva na ratifikáciu dohovoru o ochrane menšín znamená neprijateľný zásah do národnej zvrchovanosti členských štátov.
VÝSLEDOK ZÁVEREČNÉHO HLASOVANIA VO VÝBORE
Dátum prijatia
25.11.2010
Výsledok záverečného hlasovania
+:
–:
0:
49
1
2
Poslanci prítomní na záverečnom hlasovaní
Jan Philipp Albrecht, Sonia Alfano, Alexander Alvaro, Roberta Angelilli, Vilija Blinkevičiūtė, Rita Borsellino, Simon Busuttil, Philip Claeys, Carlos Coelho, Rosario Crocetta, Cornelis de Jong, Agustín Díaz de Mera García Consuegra, Tanja Fajon, Hélène Flautre, Kinga Gál, Kinga Göncz, Nathalie Griesbeck, Sylvie Guillaume, Ágnes Hankiss, Anna Hedh, Salvatore Iacolino, Sophia in ‘t Veld, Lívia Járóka, Teresa Jiménez-Becerril Barrio, Timothy Kirkhope, Juan Fernando López Aguilar, Baroness Sarah Ludford, Clemente Mastella, Véronique Mathieu, Louis Michel, Claude Moraes, Jan Mulder, Antigoni Papadopoulou, Georgios Papanikolaou, Carmen Romero López, Judith Sargentini, Birgit Sippel, Renate Sommer, Rui Tavares, Valdemar Tomaševski, Wim van de Camp, Axel Voss, Manfred Weber, Renate Weber, Tatjana Ždanoka
Náhradníci prítomní na záverečnom hlasovaní
Edit Bauer, Anna Maria Corazza Bildt, Ioan Enciu, Ana Gomes, Ádám Kósa, Petru Constantin Luhan, Marie-Christine Vergiat
