KONEČNÉ ZNENIE
A6-0325/2006
9.10.2006
SPRÁVA
o Vzťahoch EÚ s tichomorskými ostrovmi – stratégia upevňovania partnerstva
(2006/2204(INI))
Výbor pre rozvoj
Spravodajca:
Nirj Deva
PE 376.350v02-00
OBSAH
NÁVRH UZNESENIA EURÓPSKEHO PARLAMENTU.........................................................3
DÔVODOVÁ SPRÁVA...........................................................................................................10
POSTUP...................................................................................................................................12
NÁVRH UZNESENIA EURÓPSKEHO PARLAMENTU
o Vzťahoch EÚ s tichomorskými ostrovmi – stratégia upevňovania partnerstva
( 2006/0000(INI) )
Európsky parlament,
– so zreteľom na oznámenie Komisie Rade, Európskemu parlamentu a Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru z 29. mája 2006 nazvané Vzťahy EÚ s tichomorskými ostrovmi – stratégia upevňovania partnerstva ( KOM(2006)0248 ),
– so zreteľom na závery Rady o Stratégii EÚ pre Tichomorie, ktoré prijala Rada pre všeobecné záležitosti 17. júla 2006,
– so zreteľom na Dohodu o partnerstve medzi skupinou afrických, karibských a tichomorských štátov (AKT) a Európskym spoločenstvom, podpísanú v Cotonou 23. júna 2000 (Dohoda z Cotonou)
Dohoda o partnerstve medzi členmi skupiny afrických, karibských a tichomorských štátov na jednej strane, a Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na strane druhej, podpísaná v Cotonou 23. júna 2000 (Ú. v.
ES L 317, 15.12.2000, s.
3). ,
– so zreteľom na článok 89 Dohody z Cotonou, ktorý ustanovuje, že „konkrétne ustanovenia a opatrenia sa vypracujú na podporu úsilia ostrovných krajín AKT prekonať prírodné a zemepisné ťažkosti a ostatné prekážky brzdiace ich rozvoj, aby sa urýchlilo tempo ich rozvoja“,
– so zreteľom na správu, ktorú vypracovala OSN pre projekt milénia: Investujeme do rozvoja: praktický plán na dosiahnutie rozvojových cieľov milénia,
– so zreteľom na Spoločné vyhlásenie Rady a zástupcov vlád členských štátov na zasadnutí Rady, Európskeho parlamentu a Komisie o politike rozvoja Európskej únie nazvané Európsky konsenzus
Ú. v.
EÚ C 46, 24.2.2006, s.
1. ,
– so zreteľom na Parížsku deklaráciu o účinnosti pomoci, ktorú schválili 2. marca 2005 ministri vyspelých a rozvojových krajín zodpovední za podporu rozvoja a hlavní predstavitelia multilaterálnych a bilaterálnych rozvojových inštitúcií,
– so zreteľom na svoje uznesenie z 23. marca 2006 o vplyve dohôd o hospodárskom partnerstve na rozvoj (DHP)
Prijaté texty , P6_TA(2006)0113 . ,
– so zreteľom na článok 45 rokovacieho poriadku,
– so zreteľom na správu Výboru pre rozvoj ( A6-0325/2006 ),
A. so zreteľom na historickú účasť európskych krajín v tichomorskom regióne,
B. keďže väčšina tichomorských ostrovných štátov získala nezávislosť pomerne nedávno,
C. keďže prítomnosť EÚ je v oblasti pomerne významná prostredníctvom zámorských teritórií, ako sú Nová Kaledónia, Francúzska Polynézia (Francúzsko), Wallis a Futuna (Francúzsko) a Pitcairnove ostrovy (UK),
D. keďže treba pripomenúť, že Hnutie za nezávislé a bezatómové Tichomorie (NFIP) bojuje za zastavenie všetkých jadrových pokusov v oblasti a za rešpektovanie dôstojnosti pôvodného obyvateľstva,
E. keďže EÚ túto oblasť významne podporuje, pričom celková poskytnutá pomoc od pristúpenia prvých tichomorských ostrovných štátov k prvému Dohovoru z Lomé v roku 1975 presahuje 1,8 miliardy EUR,
F. so zreteľom na to, že 16 členských štátov Fóra tichomorských ostrovov prijalo Tichomorský plán, ktorý sa snaží o posilnenie regionálnej spolupráce a integrácie tým, že je zameraný na hospodársky rast, trvalo udržateľný rozvoj, dobrú verejnú správu a bezpečnosť prostredníctvom regionalizmu, a poskytuje príležitosti pre ďalšie vzťahy EÚ–Tichomorie,
G. keďže tichomorské ostrovné štáty čelia významným problémom, ktoré spôsobil vysoký rast populácie, nedostatok kvalifikovanej pracovnej sily, nízky hospodársky rast, etnické napätie, sociálne a ekonomické rozdiely, chyby v riadení a vplyv globálnych hospodárskych trendov, čo vzbudzuje obavy z ďalšieho nárastu chudoby a nestability v regióne,
H. keďže oblasť Tichomoria vlastní významné prírodné zdroje, má však veľmi komplikované systémy vlastníctva pozemkov, ktoré môžu byť v niektorých prípadoch prekážkou rozvoja,
I. keďže tichomorské štáty sú plne rozvinuté demokracie s výnimkou Tonga, ktoré je konštitučnou monarchiou,
1. víta iniciatívu Komisie rozvinúť prvú stratégiu EÚ pre Tichomorie po 30 rokoch spolupráce, ktorá vyplynula z podpísania prvého Dohovoru z Lomé v roku 1975 a Dohody z Cotonou v júni 2000;
2. zdôrazňuje, že EÚ má ako významný darca regiónu príležitosť vytvoriť stratégiu, ktorá bude podporovať ostrovné štáty Tichomoria v dosahovaní rozvojových cieľov milénia (RCM);
3. zdôrazňuje rôznorodosť regiónu, a preto požaduje flexibilitu stratégie Komisie, ktorá zabezpečí, aby sa rozvojová pomoc prideľovala na základe národných a regionálnych priorít, čím sa dosiahne maximálny prínos nielen pre vyspelejšie, ale aj pre menej vyspelé štáty Tichomoria;
4. schvaľuje stanovisko Komisie, že je potrebné zlepšiť politický dialóg s Fórom tichomorských ostrovov, ktorých hlavní predstavitelia prijali novú dohodu, ktorá ustanovuje fórum za medzivládnu organizáciu podľa medzinárodného práva; zároveň zdôrazňuje, že akékoľvek posilnenie dialógu na regionálnej úrovni sa musí venovať aj potrebám najchudobnejších štátov regiónu;
5. kladie dôraz na to, že akákoľvek stratégia sa musí primerane venovať rozvojovým potrebám všetkých tichomorských ostrovných štátov, najmä najchudobnejších, aby ich podporila v úsilí o dosiahnutie RCM;
6. pripúšťa, že Tichomorie je obdarené veľkým množstvom prírodných zdrojov, najmä bohatstvom rýb, nerastmi a lesmi a že v mnohých štátoch regiónu je hlavnou oporou hospodárstva poľnohospodárstvo a cestovný ruch; zdôrazňuje preto, že ekologicky a hospodársky trvalo udržateľný rozvoj musí byť podstatou každej stratégie týkajúcej sa týchto kľúčových odvetví; zdôrazňuje, že čerpanie prírodných zdrojov musí prispieť k tvorbe príjmu pre celé obyvateľstvo tichomorských ostrovných štátov a musí v prvom rade pomôcť zmierniť chudobu;
7. zdôrazňuje význam dobrého riadenia odvetvia rybolovu, aby sa zabránilo nadmernému rybolovu a deštruktívnym technikám rybolovu a aby sa vyhlo ekologickým rizikám vyplývajúcim z ničenia morského života, najmä v prípade rybolovu tuniaka, keďže Tichomorie má jedny z najbohatších lovísk rýb na svete,
8. schvaľuje regionálny prístup, ktorý tichomorské ostrovné krajiny zvolili pri riadení rybolovu tuniakov vo svojom regióne, a žiada EÚ, aby rokovala o každej dohode o rybolove tuniakov radšej s celou oblasťou než s jednotlivými štátmi;
9. pripúšťa význam zavedenia licenčných poplatkov za dlhodobý rybolov tuniaka vo výhradných hospodárskych zónach (VHZ) štátov v regióne, ktoré sú hlavným zdrojom príjmu tichomorských ostrovných štátov, najmä krajín s nízkym príjmom, ako sú napríklad súostrovie Kiribati, Maršalove ostrovy, Mikronézia a Tuvalu; je však znepokojený z nízkeho počtu lovísk, ktoré sú v súčasnosti spracované v rámci VHZ, a z toho dôvodu aj zo straty zárobkov;
10. víta návrh Komisie zvýšiť úsilie pri presadzovaní trvalo udržateľného riadenia rybolovu podporou monitoringu, kontroly a pozorovacích systémov regiónu a pri posilnení možnosti boja proti nezákonnému, neohlásenému a neregulovanému rybolovu;
11. odporúča, aby vyspelejšie tichomorské ostrovné štáty pokračovali v rozvoji miestneho spracovania, čím sa vytvorí viac pracovných príležitostí, a aby preskúmali možnosť Európskej investičnej banky poskytnúť zvýhodnené pôžičky pre malé a stredné podniky vo vlastníctve záujmových skupín z tichomorských ostrovov s cieľom zvýšiť kapacitu spracovania, aby priniesli do regiónu zvýšené príjmy; víta vyhodnotenie zásob rýb a úrovne kapacity rybolovu, ktoré vykonala Agentúra tichomorského fóra rybolovu, a vyzýva na rozšírenie miestnych flotíl tam, kde je možnosť zvýšenia kapacity;
12. vyzýva Komisiu, aby vypracovala hodnotenie ekologického a sociálneho dosahu rozsiahlej nelegálnej ťažby dreva pre priemysel a s tým spojeného obchodu v tichomorských krajinách;
13. vyzýva Komisiu, aby sa zamerala na urýchlenú realizáciu Dohovoru o biologickej diverzite a súvisiacich dohôd, najmä programu pre prácu v chránených oblastiach, ktorý je účinným nástrojom na predchádzanie väčšiemu poškodzovaniu alebo úbytku lesných a morských ekosystémov v tichomorskej oblasti;
14. vyzýva Komisiu, aby zvýšila podporu ekologicky a sociálne zodpovedného riadenia lesného hospodárstva a zavádzania spoľahlivých systémov, ktoré môžu poskytovať dôveryhodné záruky európskym spotrebiteľom, že drevené výrobky predávané na trhu EÚ sú vyhotovené z dreva z trvalo udržateľných zdrojov; zdôrazňuje význam posunu prístupu od nadmerne veľkej priemyselnej ťažby dreva smerom k projektom ekologického lesníctva s cieľom vytvoriť príjem pre miestne spoločenstvá a podporiť zmiernenie chudoby;
15. podporuje Dohovor o zachovaní a riadení zdrojov veľmi sťahovavých druhov rýb v západnom a strednom Tichom oceáne, podpísaný v septembri 2000 s cieľom dosiahnuť dlhodobý trvalo udržateľný výnos z oblastí rybolovu tuniaka, ako znamenie spolupráce medzi tichomorskými ostrovnými štátmi a vzdialenými krajinami, ktoré sa zaoberajú rybolovom;
16. zdôrazňuje, že je potrebná podstatne vyššia investícia do riadenia ložísk nerastov, významného zdroja devíz pre vyspelejšie i menej rozvinuté tichomorské ostrovné štáty, aby sa zabránilo predčasnému vyčerpaniu zdrojov, ako bolo zaznamenané v Nauru v dôsledku 50 rokov neustálej ťažby fosfátu;
17. žiada Komisiu, aby v spolupráci s tichomorskými ostrovnými štátmi zabezpečila, že všetky dane a poplatky, ktoré platia ropné, ťažobné a plynové spoločnosti v regióne rôznym vládam, budú zverejnené vo výročných finančných správach;
18. upozorňuje na hospodársky význam cestovného ruchu pre daný región, pokiaľ vezmeme do úvahy, že jedným z hlavných prínosov tichomorských ostrovov je ich idylické prostredie; zdôrazňuje, že akákoľvek podpora cestovného ruchu v danej oblasti musí ísť ruka v ruke s nárastom miestneho vlastníctva služieb v oblasti cestovného ruchu, aby sa zaistila trvalá udržateľnosť turistického odvetvia a maximalizovali sa výhody pre miestnu ekonomiku;
19. uznáva výhody, ktoré prinieslo hospodárstvam tichomorských ostrovov zriadenie služieb nízkonákladových aerolínií v regióne, a požaduje, aby boli odstránené právne prekážky politike „otvoreného neba“, pričom sa letecká doprava vybuduje racionálne, aby sa minimalizovali emisie a iné dôsledky nárastu leteckej dopravy;
20. zdôrazňuje, že vo väčšine prípadov prilákajú každoročne významný počet turistov jedine bohatšie krajiny s vyspelejšou infraštruktúrou a častejším leteckým spojením; kladie dôraz na to, že v týchto prípadoch musí byť rozvojová pomoc naďalej využívaná na financovanie infraštruktúry a stimulovanie trvalo udržateľného cestovného ruchu;
21. žiada Komisiu, aby v rámci 10. európskeho rozvojového fondu kládla dôraz na podporu vzdelávacieho systému a odbornej prípravy v štátoch regiónu, ktorého rozvoj narúšajú nedostatky v tejto oblasti;
22. uznáva význam poľnohospodárstva ako najdôležitejšieho zdroja príjmu – vrátane príjmov z vývozu – a ako spôsobu na zabezpečenie živobytia a zamestnanosti v regióne;
23. zdôrazňuje, že globalizácia spolu so stratou prednostného prístupu na trh EÚ už mali na región vážne hospodárske dôsledky, najmä na ostrov Fidži;
24. zdôrazňuje, že v menej vyspelých krajinách, ktorých zdroj živobytia pochádza hlavne z poľnohospodárstva, by sa mal uskutočniť postupný prechod od výroby hlavných plodín k produkcii trhových plodín, aby sa tak dodalo viac poľnohospodárskych výrobkov na vývoz, a mala by sa preskúmať realizovateľnosť zriadenia spracovateľských a baliarskych služieb;
25. zdôrazňuje, že kvalifikovaná pracovná sila je dôležitým predpokladom hospodárskeho rastu tichomorských krajín, a preto vyzýva Komisiu, aby podporovala národné politické rámce zamerané na poskytovanie zariadení na odborný výcvik a ďalší výcvik prispôsobený cieľu podporovať miestny priemysel v tichomorských krajinách;
26. zdôrazňuje význam vnútroregionálneho obchodu s EÚ vrátane obchodu na základe regionálnych obchodných dohôd, ako sú napríklad Obchodné dohody tichomorských ostrovných štátov (PICTA), navrhované dohody – tichomorská Dohoda o užších hospodárskych vzťahoch (PACER) a Dohoda o hospodárskom partnerstve (EPA), ako prostriedku na zvýšenie hospodárskej prosperity v regióne;
27. si uvedomuje náklady na riadenie a správu takých obchodných dohôd vrátane realizácie tichomorskej stratégie tichomorskými ostrovnými štátmi a regionálnymi organizáciami, ako je Sekretariát tichomorského fóra, a vyzýva Komisiu, aby poskytla vhodnú finančnú a technickú pomoc na skorú a účinnú realizáciu takýchto dohôd;
28. schvaľuje hodnotenie Komisie významu kľúčových regionálnych aktérov, ako sú Austrália, Nový Zéland, USA a Japonsko, pokiaľ zvážime, že sú dôležitými darcami a obchodnými partnermi Tichomoria, a že bilaterálne vzťahy medzi EÚ a týmito krajinami sa zlepšia pomocou zvýšenej angažovanosti v Tichomorí;
29. schvaľuje hodnotenie Komisie, že užšia koordinácia poskytnutia pomoci s ostatnými partnermi v regióne, ako napríklad s Austráliou a Novým Zélandom, by zvýšila účinnosť poskytnutia pomoci;
30. zdôrazňuje skutočnosť, že oblasť Tichomoria je významnou geopolitickou oblasťou, a vyjadruje obavy, že rivalita medzi štátmi môže pomáhať rozvoju nekvalitnej, politicky prepojenej pomoci na úkor dlhodobejšieho rozvoja, trvalej udržateľnosti zdrojov a dobrej vlády;
31. vyzýva Komisiu, aby uznala, že systémy vlastníctva pôdy, najmä v Papue Novej Guinei, Šalamúnových ostrovoch, Vanuatu a Novej Kaledónii (francúzske zámorské teritórium) sú veľmi zložité a predstavujú skutočné prekážky rozvoja; preto nalieha na Komisiu, aby podporila národné iniciatívy v oblasti pozemkovej reformy, na ktorú sa podujali tieto krajiny a táto oblasť;
32. žiada Komisiu, aby iniciovala spôsoby riešenia rýchleho šírenia sa ochorenia HIV/AIDS v tomto regióne, ktoré sa stále viac šíri v krajinách, ako je napríklad Papua Nová Guinea;
33. upozorňuje na štyri krajiny v danom regióne postihnuté maláriou, Papua Nová Guinea, Šalamúnove ostrovy, Vanuatu a Východný Timor; vyzýva Komisiu, aby vyvinula programy na riešenie tohto problému a zaistila primeranú ochranu pred maláriou, napríklad dodaním sietí proti moskytom do postihnutých krajín;
34. zdôrazňuje, že na zaistenie účinného poskytnutia pomoci je veľmi dôležitá podpora dobrej vlády v celom regióne Tichomoria, aby sa zabránilo korupcii, jednej z hlavných prekážok splnenia RCM, ako aj dosiahnutie trvalo udržateľného rozvoja; zdôrazňuje, že sa musia vytvoriť štátne inštitúcie a transparentné a rázne postupy, aby sa rozvojová pomoc dostala k určeným príjemcom v regióne;
35. súhlasí s Komisiou, že politická nestabilita a konflikt môžu byť ničivé pre hospodársky rozvoj regiónu, najmä pokiaľ ide o stratu príjmov z turistického ruchu a poškodenie hospodárskej infraštruktúry;
36. zdôrazňuje, že posilnené partnerstvo medzi Európskou úniou a ostrovmi Tichomoria sa musí prejaviť v zvýšenej podpore parlamentov týchto krajín s cieľom posilniť ich schopnosť a úlohu v politickej stabilizácii regiónu;
37. upozorňuje na zraniteľnosť tichomorských ostrovných štátov voči prírodným katastrofám a ničivým účinkom na ich hospodárstva; a preto schvaľuje výzvu Komisie na zriadenie regionálneho programu pripravenosti na prírodné katastrofy;
38. súhlasí s názorom Komisie, že tichomorské ostrovné štáty majú významný záujem na riešení klimatických zmien vzhľadom na potenciálny vplyv zvýšenia hladiny morí v regióne; všíma si rámec opatrení tichomorských ostrovov v oblasti klimatických zmien na roky 2006–2015 ako regionálny mechanizmus na podporu reakcie na klimatické zmeny a požaduje zintenzívnenie dialógu medzi EÚ a tichomorským regiónom s cieľom zaoberať sa klimatickými zmenami a záležitosťami, ktoré s nimi súvisia;
39. upozorňuje na súčasnú situáciu vo Východnom Timore, v ktorom v máji a júni 2006 prepuklo násilie, a vyjadruje nádej, že Komisia v úzkej spolupráci s medzinárodným spoločenstvom pomôže predstaviteľom Východného Timoru pri riešení základných problémov, ktoré prispievajú ku krízam, vrátane potreby politickej stability, zníženia chudoby, spoločenského rozvoja a uzmierenia medzi rôznymi časťami spoločnosti;
40. víta závery Rady o stratégii EÚ pre Tichomorie zo 17. júla 2006 a jej dôraz na odstránenie chudoby, dosiahnutie rozvojových cieľov milénia, rozvoj ľudských zdrojov a na oblasť zdravia; vyjadruje však zásadný nesúhlas s tým, že Rada prijala závery bez toho, aby počkala na stanovisko Európskeho parlamentu;
41. poveruje svojho Predsedu, aby toto uznesenie postúpil Rade, Komisii, vládam a parlamentom členských štátov EÚ a vládam a parlamentom tichomorských ostrovných štátov.
DÔVODOVÁ SPRÁVA
Stratégia Komisie na rok 2006 sa stane prvou oficiálnou stratégiou za viac ako 30 rokov existencie vzťahov medzi EÚ a tichomorskou oblasťou s cieľom posilniť politický dialóg, poskytnúť väčší priestor pre rozvojovú spoluprácu a zvýšiť účinnosť poskytovania pomoci.
Z historického hľadiska mala Európa veľký vplyv na tichomorský región prostredníctvom koloniálnej vlády a kultúrnych väzieb a v nedávnej dobe prostredníctvom Dohovoru z Lomé a Dohody z Cotonou, ktoré spájajú EÚ s krajinami AKT, a to z politického hľadiska i z hľadiska rozvojovej spolupráce a obchodu.
Tento región sa hospodársky a politicky stáva dynamickejším a prispôsobuje sa rastúcemu vplyvu Číny.
Mnohé tichomorské ostrovy boli obdarené hojnosťou prírodných zdrojov, či už nerastným bohatstvom alebo zásobami rýb, kým iné ostrovy využívajú svoju idylickú polohu na získavanie devíz z cestovného ruchu.
Tichý oceán pokrýva 35% povrchu planéty.
Poloha tichomorských ostrovov, ktoré patria k štátom AKT, a zámorských území Francúzska a Spojeného kráľovstva, ktorá tomuto regiónu prináša veľké výhody prostredníctvom rybolovu a cestovného ruchu, má aj negatívnu stránku, pretože spomínané krajiny a územia trpia pre veľké vzdialenosti značnou izoláciou.
Papua-Nová Guinea je v tomto regióne vzdialená 4 500 km od Samoy a 8 000 km od Francúzskej Polynézie.
Pokroky v oblasti telekomunikácií, leteckej dopravy a infraštruktúry do určite miery pomohli tieto problémy zmierniť.
Tichomorské ostrovy sú vystavené silným búrkam a mnohé z nich aj silným cyklónom.
Tsunami a sopečné erupcie sú obvyklé v krajinách ako Papua-Nová Guinea a môžu mať ničivý vplyv na rozvoj.
Na mnohých z ostrovov vládne neistá politická situácia, o čom svedčia aj vojenské prevraty na Fidži, konflikt v Papue-Novej Guinei a nedávne nepokoje vo Východnom Timore.
Rozšírenie HIV/AIDS v tomto regióne je znepokojujúce.
Vzhľadom na skutočnosť, že tichomorské ostrovy sú rozvojovými krajinami a EÚ tomuto regiónu poskytuje približne štvrtinu rozvojovej pomoci, je potrebné, aby existovala koherentná politika v oblasti vzťahov s tichomorskými ostrovnými štátmi.
EÚ ako hlavný poskytovateľ pomoci má príležitosť vytvoriť stratégiu, ktorá podporí tichomorské ostrovy na ceste k dosiahnutiu rozvojových cieľov milénia do roku 2015.
Trvalo udržateľný rozvoj v kľúčových odvetviach:
V tichomorskom regióne sa nachádza veľké množstvo prírodných zdrojov, najmä pokiaľ ide o zásoby rýb, nerastných surovín a lesné bohatstvo, kým v mnohých tichomorských ostrovných krajinách je pre hospodársky rast významné poľnohospodárstvo a cestovný ruch.
Správne riadenie spomínaných odvetví by mohlo priniesť tomuto regiónu dlhodobý, trvalo udržateľný rast.
Preto je dôležité, aby každá stratégia pre tento región podporovala ekologicky a hospodársky trvalo udržateľný rozvoj spomínaných kľúčových odvetví a aby zabezpečila, že využívanie prírodných zdrojov bude prospešné pre všetkých obyvateľov tichomorských ostrovných krajín.
Pri tvorbe stratégie pre tento región je potrebné si uvedomiť, že napriek skutočnosti, že sa tichomorské ostrovné štáty zaraďujú k rozvojovým krajinám, existujú medzi nimi hospodárske a politické rozdiely.
Mnohé tichomorské ostrovy vyvážajú na medzinárodné trhy predovšetkým poľnohospodárske výrobky, napríklad cukor, kopru, banány, kokosové orechy a palmový olej.
Zatiaľ na iných, často najmenších a najodľahlejších ostrovoch majú všetky poľnohospodárske činnosti iba podobu obstarávania živobytia – týmto chudobnejším ostrovom slúži poľnohospodárstvo ako zdroj potravy, zamestnania i príjmu.
Medzi tichomorskými ostrovmi existujú rozdiely aj v oblasti ložísk nerastných surovín.
Niektoré ostrovy kvôli zlému riadeniu zdroje prakticky vyčerpali a v súčasnosti sú úplne závislé od dovozu, kým iným ostrovom, postihnutým konfliktami, sa podarilo úspešne zvrátiť osud hospodárstva tým, že využili vysoké ceny surovín.
Jednou z hlavných úloh pre tento región je trvalo udržateľné riadenie rybného hospodárstva.
V Tichom oceáne sa v hojnej miere vyskytuje tuniak, pričom úlovky tuniaka vo výhradných hospodárskych zónach (VHZ) tichomorských ostrovných krajín tvoria tretinu svetového úlovku a dosahujú hodnotu 2 miliardy EUR.
Tuniak sa väčšinou loví vo vodách vzdialených od pobrežia, a aby lode mohli loviť vo výhradných hospodárskych zónach (VHZ), sú povinné zaplatiť licenčné poplatky, ktoré predstavujú pre mnohé ostrovy hlavný zdroj príjmov.
Papua-Nová Guinea, Fidži, Šalamúnove ostrovy, Samoa, Francúzska Polynézia a Kiribati využívali príjmy z licenčných poplatkov na vybudovanie miestnych spracovateľských zariadení a národného loďstva.
Odhaduje sa však, že v zóne sa v skutočnosti spracúva len pätina úlovkov tuniaka.
Cestovný ruch sa orientuje predovšetkým na rozvinutejšie ostrovy, ktoré majú priaznivejšiu zemepisnú polohu a vyspelejšiu infraštruktúru – na mnohých ostrovoch sú pristávacie dráhy, no len obmedzený počet dosahuje v súčasnosti taký štandard, aby na nich mohli pristávať prúdové dopravné lietadlá.
Nedávne politické napätie a konflikty na ostrovoch sa tiež podpísali pod prudký pokles počtu turistov, čím sa jasne ukázala potreba demokracie a správnej vlády v regióne, aby sa zabezpečila trvalá udržateľnosť tohto kľúčového odvetvia.
Vzhľadom na rozdiely medzi tichomorskými ostrovnými štátmi je zásadne dôležité, aby každá stratégia pre tento región bola dostatočne flexibilná, pretože musí zabezpečiť poskytovanie rozvojovej pomoci v súlade s národnými a regionálnymi prioritami, aby z nej mali čo najväčší úžitok rozvinutejšie aj menej rozvinuté krajiny.
Posilnený dialóg s tichomorskými ostrovmi a užšia koordinácia s partnermi v regióne môže byť prínosom, len ak sa zvýši účinnosť poskytovania pomoci.
POSTUP
Názov
Vzťahy EÚ s tichomorskými ostrovmi – Stratégia pre posilnené partnerstvo
Číslo postupu
2006/2204(INI)
Gestorský výbor dátum oznámenia na schôdzi
DEVE 7.9.2006
Výbor požiadaný o stanovisko dátum oznámenia na schôdzi
PECH 7.9.2006
ITRE 7.9.2006
ENVI 7.9.2006
INTA 7.9.2006
Bez predloženia stanoviska dátum rozhodnutia
PECH
ITRE 12.9.2006
ENVI 6.9.2006
INTA 11.9.2006
Rozšírená spolupráca dátum oznámenia na schôdzi
Spravodajca dátum menovania
Nirj Deva 21.3.2006
Predchádzajúci spravodajca
Prerokovanie vo výbore
10.7.2006
28.8.2006
Dátum prijatia
3.10.2006
Výsledok záverečného hlasovania
+
-
25
Poslanci prítomní na záverečnom hlasovaní
Margrete Auken, Alessandro Battilocchio, Margrietus van den Berg, Danutė Budreikaitė, Marie-Arlette Carlotti, Thierry Cornillet, Nirj Deva, Alexandra Dobolyi, Michael Gahler, Filip Andrzej Kaczmarek, Glenys Kinnock, Maria Martens, Gay Mitchell, Luisa Morgantini, José Javier Pomés Ruiz, Horst Posdorf, Frithjof Schmidt, Jürgen Schröder, Anna Záborská, Mauro Zani.
Náhradníci prítomní na záverečnom hlasovaní
Milan Gaľa, Manolis Mavrommatis, Anne Van Lancker, Anders Wijkman, Gabriele Zimmer.
Náhradníci (čl. 178 ods. 2) prítomní na záverečnom hlasovaní
Dátum predloženia
9.10.2006
Poznámky (údaje, ktoré sú k dispozícii iba v jednej jazykovej verzii)
