15.12.2009 B7-0275/2009 NÁVRH UZNESENIA predložený na základe otázky na ústne zodpovedanie B7‑0238/2009
v súlade s článkom 115 ods. 5 rokovacieho poriadku
o náboženských symboloch a subsidiarite
Judith Sargentini
,
Raül Romeva i Rueda
,
Hélène Flautre
v mene skupiny Verts/ALE
PE432.859v01-00 B7‑0275/2009 Uznesenie Európskeho parlamentu o náboženských symboloch a subsidiarite
Európsky parlament ,
– – so zreteľom na slobodu myslenia, svedomia a náboženského vyznania, právo na vzdelanie a zákaz diskriminácie, ako ich zaručujú medzinárodné a európske nástroje v oblasti ľudských práv, najmä články 9 a 14 Európskeho dohovoru o ľudských právach (EDĽP), článok 2 protokolu č. 1 k tomuto dohovoru a články 10, 14 a 21 Charty základných ľudských práv Európskej únie,
– so zreteľom okrem iného na rozsudok Európskeho súdu pre ľudské práva vo veci Lautsi verzus Taliansko,
– so zreteľom na Lisabonskú zmluvu a budúce pristúpenie EÚ k EDĽP,
– so zreteľom na článok 115 ods. 5 a článok 110 ods. 2 rokovacieho poriadku,
A. keďže Európsky súd pre ľudské práva vyniesol rozsudok vo veci Lautsi verzus Taliansko na základe EDĽP, ktorého zmluvnými stranami sú všetky členské štáty EÚ vrátane Talianska,
B. keďže v súlade s kodanskými kritériami podmienkou členstva v Európskej únii je byť stranou EDĽP a keďže EÚ zakladá svoj medzinárodný dialóg okrem iného na EDĽP a Charte základných práv,
C. keďže Charta základných práv Európskej únie bola vypracovaná na základe EDĽP a jeho judikatúry a keďže je záväzná pre všetky členské štáty EÚ podľa článku 6 ods. 1 Zmluvy o EÚ, v ktorom sa uvádza, že „Únia uznáva práva, slobody a zásady uvedené v Charte základných práv Európskej únie zo 7. decembra 2000 upravenej 12. decembra 2007 v Štrasburgu, ktorá má rovnakú právnu silu ako zmluvy“,
D. keďže EDĽP je v úplnom súlade so zásadou subsidiarity, keďže Európsky súd pre ľudské práva zasahuje len potom, ako sa vyčerpali vnútroštátne opravné prostriedky a len keď štát, ktorý je stranou dohovoru, porušuje ľudské práva a základné slobody stanovené v dohovore a jeho protokoloch,
E. keďže EDĽP ustanovuje mechanizmy odvolania a keďže Taliansko využilo túto možnosť odvolaním sa na Veľkú komoru Európskeho súdu pre ľudské práva so žiadosťou o preskúmanie rozsudku,
F. keďže v článku 6 ods. 3 Zmluvy o Európskej únii (ZEÚ) sa uvádza, že „základné práva tak, ako sú zaručené Európskym dohovorom o ochrane ľudských práv a základných slobôd a ako vyplývajú z ústavných tradícií spoločných pre členské štáty, predstavujú všeobecné zásady práva Únie“,
G. keďže EÚ uznáva na základe článku 6 ods. 2 Zmluvy o EÚ význam EDĽP a judikatúry Európskeho súdu pre ľudské práva, pretože v ňom stanovuje, že „Únia pristúpi k Európskemu dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd“, a tak zabezpečuje, že EÚ v oblasti svojich právomocí EDĽP neporuší,
1. zdôrazňuje, že členské štáty musia na základe zásady subsidiarity aj na vnútroštátnej úrovni dodržiavať a uplatňovať ľudské práva a základné slobody, ako sú zakotvené v EDĽP, jeho judikatúre a v Charte základných práv;
2. domnieva sa, že členské štáty dokážu regulovať otázky týkajúce sa konfliktov medzi ľudskými právami na vnútroštátnej úrovni nájdením vhodných riešení v prípade jednotlivých práv bez toho, aby boli diskriminačné, čím sa počet odvolaní na súdy na vnútroštátnej a medzinárodnej úrovni obmedzuje na minimum;
3. domnieva sa, že len štáty založené na zásade odluky cirkvi od štátu môžu na rozdiel od teokratických štátov nájsť vhodné riešenia s cieľom zaručiť všetkým osobám slobodu myslenia, svedomia a náboženského vyznania, právo na vzdelanie a zákaz diskriminácie ktoré sú základnými hodnotami EÚ;
4. vyzýva členské štáty, aby rešpektovali slobodu myslenia, svedomia a náboženského vyznania a aby plne uznávali a rešpektovali konfesionálny význam a povahu náboženských symbolov;
5. domnieva sa, že verejné inštitúcie na vnútroštátnej úrovni a na úrovni EÚ by mali zastupovať všetkých občanov bez diskriminácie a ohľadu na presvedčenie, náboženstvo alebo filozofiu, a konať s cieľom chrániť práva všetkých;
6. domnieva sa, že náboženské symboly by nemali byť povinne vystavené v priestoroch, ktoré používajú verejné orgány, a že ich používanie, nosenie alebo zobrazovanie by malo byť zaručené v plnej miere na súkromných miestach, akými sú domy, miesta na vykonávanie náboženských obradov alebo cirkevné školy, a na verejných miestach;
7. poukazuje na to, že je vnútroštátnym, medzinárodným a európskym právnym záväzkom členských štátov EÚ, aby v plnej miere vykonávali rozsudky Európskeho súdu pre ľudské práva, a to tak na základe záväzkov prijatých podpísaním a ratifikáciou EDĽP, ako aj na základe ich členstva v EÚ, ako sa ustanovuje v článku 6 Zmluvy o EÚ;
8. poveruje svojho predsedu, aby postúpil toto uznesenie členským štátom.
