P6_TA(2009)0187
Biela kniha o žalobách o náhradu škody za porušenie antitrustových pravidiel ES
A6-0123/2009
Uznesenie Európskeho parlamentu z 26. marca 2009 o bielej knihe o žalobách o náhradu škody za porušenie antitrustových pravidiel Spoločenstva ( 2008/2154(INI) )
Európsky parlament
, –
so zreteľom na bielu knihu Komisie z 2. apríla 2008 o žalobách o náhradu škody pre porušenie antitrustových pravidiel ES ( KOM(2008)0165 ) (ďalej len "biela kniha"),
–
so zreteľom na svoje uznesenie z 25. apríla 2007 o zelenej knihe - žaloby o náhradu škody pre porušenie antitrustových pravidiel ES Ú. v.
EÚ C 74 E, 20.3.2008, s.
653.
,
–
so zreteľom na oznámenie Komisie z 13. marca 2007 s názvom Stratégia spotrebiteľskej politiky EÚ 2007 – 2013: posilniť postavenie spotrebiteľov, zlepšiť ich spokojnosť, účinne ich chrániť ( KOM(2007)0099 ),
–
so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 z 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy Ú. v.
ES L 1, 4.1.2003, s.
1.
, nariadenie Komisie (ES) č. 773/2004 zo 7. apríla 2004, ktoré sa týka vedenia konania Komisiou podľa článkov 81 a 82 Zmluvy o ES Ú. v.
EÚ L 123, 27.4.2004, s.
18.
, a nariadenie Rady (ES) č. 139/2004 z 20. januára 2004 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi (nariadenie ES o fúziách) Ú. v.
EÚ L 24, 29.1.2004, s.
1.
,
–
so zreteľom na oznámenie Komisie o oslobodení od pokút a znížení pokút v kartelových prípadoch Ú. v.
EÚ C 298, 8.12.2006, s.
17.
a na nariadenie Komisie (ES) č. 622/2008 z 30. júna 2008 Ú. v.
EÚ C 298, 8.12.2006, s.
17.
, pokiaľ ide o vedenie konania o urovnaní v prípadoch kartelov,
–
so zreteľom na článok 45 rokovacieho poriadku,
–
so zreteľom na správu Výboru pre hospodárske a menové veci a stanoviská Výboru pre vnútorný trh a ochranu spotrebiteľa a Výboru pre právne veci ( A6-0123/2009 ),
A.
keďže politika hospodárskej súťaže zvyšuje hospodársku výkonnosť EÚ a výrazne prispieva k dosiahnutiu cieľov lisabonskej stratégie,
B.
keďže Súdny dvor Európskych spoločenstiev rozhodol, že s cieľom zabezpečiť plnú účinnosť článku 81 zmluvy môžu jednotlivci i spoločnosti podať žalobu o náhradu škody, ktorá vznikla v dôsledku porušenia pravidiel hospodárskej súťaže ES,
C.
keďže žaloby o náhradu škody sú len jedným prvkom účinného systému súkromného presadzovania práva a keďže mechanizmy alternatívneho riešenia sporov sú za primeraných okolností účinnou alternatívou kolektívneho mechanizmu odškodnenia, umožňujú spravodlivé a rýchle mimosúdne vyrovnanie a preto by sa mali podporovať,
D.
keďže sa otázky, ktorými sa zaoberá táto biela kniha, sa týkajú všetkých kategórií poškodených osôb, všetkých druhov porušenia článkov 81 a 82 Zmluvy o ES a všetkých odvetví hospodárstva,
E.
keďže akýkoľvek návrh na zavedenie mechanizmov kolektívneho odškodnenia za porušenie protimonopolných pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva by mal dopĺňať alternatívne spôsoby ochrany, ktoré už existujú v niektorých členských štátoch (ako napríklad skupinové žaloby a pilotné prípady, tzv. test cases), no nemal by ich nahrádzať,
F.
keďže cieľom súkromnoprávnych žalôb o náhradu škôd musí byť plné odškodnenie za utrpenú ujmu a keďže sa musia dodržiavať zásady mimozmluvnej zodpovednosti, ktoré na jednej strane zakazujú neoprávnené obohatenie sa a viacnásobné odškodnenie, a na druhej strane zabraňujú odškodneniu s represívnou funkciou,
G.
keďže presadzovanie práva hospodárskej súťaže zo strany Komisie a protimonopolných úradov členských štátov spadá do oblasti verejného práva a keďže je podaných relatívne málo súkromnoprávnych žalôb o náhradu škody na vnútroštátne súdy, hoci viaceré členské štáty prijali alebo prijmú opatrenia na uľahčenie prejednávania žalôb o náhradu škody podaných zo strany súkromných osôb v prípade porušenia pravidiel hospodárskej súťaže ES,
H.
keďže podávanie súkromnoprávnych žalôb o náhradu škody by malo dopĺňať a podporovať presadzovanie práva hospodárskej súťaže zo strany protimonopolných úradov, no nemalo by ho nahrádzať, a keďže treba posilniť personálne a finančné kapacity protimonopolných úradov s cieľom účinnejšie trestať porušenie pravidiel hospodárskej súťaže ES,
I.
keďže bez ohľadu na to, ako sa spor vyrieši, je zásadne dôležité, aby sa zaviedli postupy a ochranné mechanizmy, ktoré zabezpečia spravodlivé zaobchádzanie so všetkými stranami a zároveň zabránia zneužívaniu systému, ako sa vyskytlo v iných právnych systémoch, najmä v USA,
J.
keďže Komisia musí dodržiavať zásady subsidiarity a proporcionality v súvislosti s každým návrhom, ktorý nespadá do výlučnej právomoci Spoločenstva,
1.
víta bielu knihu a zdôrazňuje, že pravidlá hospodárskej súťaže ES a najmä ich účinné presadzovanie si vyžaduje, aby osoby, ktorým vznikla škoda v dôsledku porušenia pravidiel hospodárskej súťaže ES, mohli mať možnosť uplatniť si nárok na odškodnenie za utrpenú škodu;
2.
poznamenáva, že Komisia doteraz nešpecifikovala právny základ jej navrhovaných opatrení a že by sa malo hlbšie zvážiť určenie právneho základu navrhovaného zásahu do vnútroštátneho konania o mimozmluvnej škode a vnútroštátneho procesného práva;
3.
domnieva sa, že pri prejednávaní žalôb o náhradu škody, nielen pri konaniach súvisiacich s právom hospodárskej súťaže ES, ale aj v iných oblastiach, ako napríklad zodpovednosť za výrobky a iné záležitosti v spotrebiteľskej oblasti, sa vyskytujú viaceré prekážky účinného odškodnenia osôb poškodených v dôsledku porušenia pravidiel hospodárskej súťaže ES, ako napríklad hromadné škody a rozptýlené škody, informačné asymetrie a iné problémy;
4.
pripomína, že jednotlivých spotrebiteľov, ale aj malé podniky, predovšetkým tie, ktoré utrpeli viacero malých škôd relatívne nízkej hodnoty, však často odradzujú od podania individuálnych žalôb o náhradu škody náklady s tým súvisiace, ale aj predlžovanie konania, neistota, riziká a ťažkosti s tým spojené; zdôrazňuje v tejto súvislosti, že kolektívne odškodnenie, ktoré umožňuje agregáciu jednotlivých žalôb o náhradu škody v prípadoch porušenia pravidiel hospodárskej súťaže ES a zlepšuje možnosť prístupu poškodených k spravodlivosti, je dôležitým odrádzajúcim nástrojom; víta v tejto súvislosti návrh Komisie na zriadenie mechanizmov na zlepšenie kolektívneho odškodnenia a na zabránenie nadbytočným súdnym sporom;
5.
poukazuje na to, že generálne riaditeľstvo Komisie pre zdravie a ochranu spotrebiteľa zverejnilo koncom roka 2008 výsledky dvoch štúdií o kolektívnych mechanizmoch na odškodnenie v členských štátoch a o prípadných prekážkach pre vnútorný trh, ktoré sú dôsledkom rozdielnej legislatívy v členských štátoch; zároveň poukazuje na to, že Komisia zverejnila zelenú knihu o prípadných možnostiach Spoločenstva na akciu v oblasti práva ochrany spotrebiteľa a oznámila zverejnenie ďalšieho strategického dokumentu v roku 2009; zdôrazňuje, že opatrenia na úrovni Spoločenstva nesmú spôsobiť svojvoľné či nepotrebné roztrieštenie vnútroštátneho procesného práva, a preto by sa malo dôkladne preskúmať, či a do akej miery by sa mal zvoliť horizontálny alebo integrovaný prístup s cieľom uľahčiť mimosúdne vyrovnanie a prejednávanie žalôb o náhradu škody; preto žiada Komisiu, aby preskúmala možné právne základy a spôsob horizontálneho alebo integrovaného postupu, hoci nie nevyhnutne jedným horizontálnym nástrojom, a aby zatiaľ nepredkladala žiadne kolektívne mechanizmy odškodnenia pre osoby poškodené v dôsledku porušenia pravidiel hospodárskej súťaže ES bez toho, aby umožnila Európskemu parlamentu zúčastniť sa na prijatí takýchto mechanizmov v rámci spolurozhodovacieho postupu;
6.
poznamenáva, že so žalobami o náhradu škody za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže ES by sa malo zaobchádzať čo najkonzistentnejšie s ostatnými mimozmluvnými žalobami; domnieva sa, že horizontálny alebo integrovaný prístup by mohol pokryť procesné pravidlá, ktoré sú spoločné pre kolektívne mechanizmy odškodnenia v rôznych oblastiach práva, a zdôrazňuje, že tento prístup nesmie zdržať či zabrániť príprave návrhov a opatrení považovaných za potrebné na plné presadzovanie práva hospodárskej súťaže ES; berie ďalej na vedomie pokročilejšiu analýzu občianskoprávneho odškodňovania v oblasti hospodárskej súťaže a pokročilý rámec protimonopolných úradov vrátane Európskej siete pre hospodársku súťaž (ECN), a že aspoň v súvislosti s niektorými otázkami je odôvodnené, aby sa rýchlo pokračovalo pri zohľadnení skutočnosti, že niektoré predpokladané opatrenia by sa mohli rozšíriť aj na oblasti mimo práva hospodárskej súťaže; domnieva sa, že takéto sektorové opatrenia by sa už mohli navrhnúť s ohľadom na špecifické komplexnosti a problémy, s ktorými sa stretávajú poškodené osoby v prípade porušenia pravidiel hospodárskej súťaže ES;
7.
poznamenáva, že je žiaduce, aby sa pre odporcov/obžalovaných dosiahlo vyrovnanie "raz a navždy" s cieľom znížiť neistotu ako aj nadbytočný ekonomický dosah, ktorý by mohol ovplyvniť zamestnancov, dodávateľov, subdodávateľov a iné nevinné strany; vyzýva na zhodnotenie a možné zavedenie postupu mimosúdneho vyrovnania v prípade hromadných žalôb, ktorý sa môže iniciovať buď stranami sporu pred podaním žaloby, alebo ktorý môže byť nariadený súdom, na ktorý bola žaloba podaná; domnieva sa, že postup vyrovnania by sa mal zameriavať na mimosúdne urovnanie sporu, pričom dohodu o vyrovnaní schváli súd a možno ju vyhlásiť za záväznú pre všetky poškodené osoby, ktoré sa postupu vyrovnania zúčastnili; zdôrazňuje, že takýto postup nesmie spôsobovať neprimerané predĺženie konania, ani podporovať nespravodlivé vyrovnanie nárokov; vyzýva Komisiu, aby hľadala spôsob dosiahnutia väčšej istoty vrátane zhodnotenia, či by sa od akýchkoľvek následných osôb uplatňujúcich svoj nárok malo principiálne očakávať, že sa uspokoja s výsledkom tohto postupu vyrovnania;
8.
domnieva sa, že priami a nepriami kupujúci by v prípade samostatnej žaloby alebo následnej žaloby mali mať k dispozícii individuálne žaloby, kolektívne žaloby a skupinové žaloby, ktoré možno podať aj vo forme "pilotného prípadu", ale s cieľom zabrániť viacnásobným žalobám jednej strany s tým istým predmetom žaloby by výber jedného typu žaloby mal zabrániť tomu, aby strana sporu podala zároveň alebo následne ďalšiu žalobu čo sa k nej pripojila; domnieva sa, že v prípade, ak rôzne strany sporu začnú samostatné konania, malo by sa vyvinúť úsilie o spojenie vecí alebo ich prejednávať za sebou;
9.
domnieva sa, že s cieľom zabrániť zneužívaniu súdnych sporov by sa v členských štátoch mali poveriť právomocou prejednávať skupinové žaloby štátne orgány, ako napríklad ombudsman, alebo kvalifikované subjekty, ako sú združenia na ochranu spotrebiteľov, podľa článku 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 98/27/ES z 19. mája 1998 o súdnych príkazoch na ochranu spotrebiteľských záujmov Ú. v.
ES L 166, 11.6.1998, s.
51.
, a že ad hoc právomoc prejednávať takéto skupinové žaloby by prichádzali do úvahy najmä v prípade obchodných združení, ktoré sa zaoberajú konaniami v prípade žalôb o náhradu škody pre podniky;
10.
žiada, aby sa kolektívnej žaloby o náhradu škody mohol zúčastniť len jasne vymedzený okruh osôb a aby sa toto vymedzenie členov tejto skupiny v prípade kolektívnej žaloby typu "opt-in" a v prípade skupinovej žaloby podanej zo strany oprávnených subjektov, ktoré boli dopredu určené alebo schválené ad hoc, uskutočnilo v rámci jasnej lehoty bez zbytočného zdržovania pri dodržiavaní existujúcej legislatívy, ak si vyžaduje neskorší dátum; zdôrazňuje, že nahradiť by sa mala len skutočne vzniknutá škoda; poznamenáva, že v prípade úspešnej žaloby sa prisľúbená náhrada škody musí vyplatiť vymedzenému okruhu osôb alebo ich splnomocnenému zástupcovi, a že oprávneným subjektom možno uhradiť len tie výdavky, ktoré im vznikli v dôsledku prejednávania žaloby a nemôžu byť priamo ani nepriamo splnomocneným zástupcom pre vyplatenie náhrady škody;
11.
zdôrazňuje, že v prípade úspešnej samostatnej žaloby nie je vylúčené následné konanie zo strany verejných orgánov vo veci porušenia pravidiel hospodárskej súťaže ES; tiež opakovane zdôrazňuje, že s cieľom povzbudiť podniky k tomu, aby čo najrýchlejšie a najúčinnejšie odškodnili osoby poškodené nezákonným konaním, žiada protimonopolné úrady, aby pri určovaní pokuty pre žalovaný podnik zohľadnili vyplatenú náhradu škody alebo náhradu škody, ktorá sa má vyplatiť; poznamenáva, že to by však nemalo mať vplyv na právo poškodenej osoby na plnú náhradu škody za utrpenú škodu, ani na potrebu zachovať pokuty ako odstrašujúci prostriedok, a nemalo by mať za následok zdĺhavosť neistotu podnikov v súvislosti s konečnosťou vyrovnania; vyzýva Radu a Komisiu, aby do nariadenia (ES) č. 1/2003 výslovne zahrnuli zásady udeľovania pokút a ďalej zlepšovali a špecifikovali tieto zásady s cieľom dodržiavať požiadavky všeobecných právnych zásad;
12.
poznamenáva, že nejaká prvotná forma hodnotenia skutkovej podstaty kolektívnej žaloby by mala tvoriť predbežnú fázu a zdôrazňuje, že navrhovatelia/žalobcovia v kolektívnych žalobách o náhradu škody nesmú byť v lepšej alebo horšej pozícii ako jednotliví žalobcovia; žiada, aby sa v súvislosti s kolektívnymi mechanizmami odškodnenia uplatňovala zásada, že strana, ktorá podáva žalobu, musí svoje tvrdenia dokázať, pokiaľ príslušné vnútroštátne právo nestanovuje zmiernenie dôkazového bremena alebo neuľahčuje prístup k informáciám a dôkazom v rukách odporcu/žalovaného;
13.
požaduje, aby Komisia po vykonaní vyšetrovania bola povinná umožniť osobám poškodeným v dôsledku porušenia pravidiel hospodárskej súťaže ES prístup k informáciám potrebným na podanie žalôb o náhradu škody a zdôrazňuje, že článok 255 Zmluvy o ES a nariadenie (ES) č. 1049/2001 stanovujú právo na prístup k dokumentom inštitúcií, ktorý možno odmietnuť len za podmienok stanovených v uvedenom nariadení, najmä v jeho článku 4; preto sa domnieva, že Komisia musí vykladať nariadenie (ES) č. 1049/2001 v tomto zmysle alebo navrhnúť jeho zmenu a doplnenie; zdôrazňuje, že keď orgány umožňujú prístup k dokumentom, treba venovať osobitnú pozornosť ochrane obchodných a podnikových tajomstiev odporcu/obžalovaného alebo tretích osôb, a poznamenáva, že sú potrebné usmernenia týkajúce sa zaobchádzania so žiadosťami o zhovievavosť;
14.
zastáva názor, že vnútroštátny súd by nemal byť viazaný rozhodnutím vnútroštátneho protimonopolného úradu iného členského štátu bez toho, aby tým boli dotknuté pravidlá, ktorými sa stanovuje záväznosť rozhodnutí, ktoré v súvislosti s tým istým predmetom konania prijal člen ECN, uplatňujúc články 81 a 82 zmluvy; poznamenáva, že školiace a výmenné programy by mali viesť ku konvergencii rozhodnutí tak, aby sa akceptácia rozhodnutí iných protimonopolných úradov stala normou;
15.
zdôrazňuje, že predpokladom nároku na náhradu škody musí vždy byť úmyselné konanie, a že musí ísť o porušenie pravidiel hospodárskej súťaže ES, a to aspoň z nedbanlivosti, pokiaľ vnútroštátne právo nestanovuje automatický predpoklad alebo vyvrátiteľnú domnienku viny v prípade porušenia pravidiel hospodárskej súťaže ES, čo zabezpečuje jednotné a koherentné presadzovanie práva hospodárskej súťaže;
16.
víta skutočnosť, že odškodnenie sa zameriava na vyrovnanie strát, ako aj ušlého zisku vrátane zvýšenej ceny a úrokov, a požaduje ustanovenie tohto vymedzenia škôd pre kolektívne mechanizmy odškodnenia na úrovni Spoločenstva;
17.
víta skutočnosť, že Komisia pracuje na nezáväznom orientačnom rámci pre výpočet náhrady škody, ktorý by užitočne zahŕňal usmernenie o informáciách potrebných pre výpočet a uplatnenie takéhoto výpočtu na mechanizmy alternatívneho urovnania sporov všade, kde je to možné;
18.
berie na vedomie, že vývoj spoločného prístupu Spoločenstva k preneseniu zvýšenej ceny má zmysel a súhlasí s prípustnosťou obhajoby vo forme prenesenia zvýšenej ceny ako obrany, že dôkaz tejto obrany musí vždy poskytnúť odporca/žalovaný, a že súdy môžu vychádzať z overených vnútroštátnych pravidiel príčinnej a vzájomnej zákonnej súvislosti, aby sa dospelo k spravodlivému rozhodnutiu v každom jednotlivom prípade; navrhuje, aby sa navrhli usmernenia týkajúce sa rozsahu, do akého sa nepriamy kupujúci a najmä posledný nepriamy kupujúci môže spoliehať na vyvrátiteľnú domnienku, že nezákonné zvýšenie ceny sa v celku prenieslo na jeho úroveň;
19.
víta skutočnosť, že premlčacia lehota v prípade pretrvávajúceho alebo opakovaného porušovania pravidiel má začať plynúť odo dňa zastavenia porušovania alebo odo dňa, kedy možno odôvodnene očakávať, že sa poškodená osoba dozvedela o porušovaní, podľa toho, ktorý deň nastane neskôr; zdôrazňuje, že ustanovenia o premlčacej lehote slúžia aj právnej istote, a preto v prípade nezahájenia verejného alebo súkromnoprávneho konania musí platiť premlčacia lehota piatich rokov; víta ďalej skutočnosť, že dĺžka premlčacej lehoty by sa v prípade samostatných žalôb mala stanovovať podľa vnútroštátnych právnych predpisov, a požaduje, aby to platilo aj v prípade následných žalôb; poznamenáva, že nemajú byť dotknuté právne predpisy členských štátov, ktorými sa reguluje pozastavenie alebo prerušenie premlčacej lehoty;
20.
víta skutočnosť, že členské štáty by mali rozhodovať o svojich pravidlách rozdelenia nákladov; domnieva sa, že je na členských štátoch, aby zhodnotili, či zabezpečiť, aby asymetria výšky zdrojov medzi navrhovateľom/žalobcom a odporcom/obžalovaným pri súdnom konaní nebola prekážkou podania opodstatnených žalôb o náhradu škody a poznamenáva, že prístup k spravodlivosti musí byť vyvážený aj silnými opatreniami na zabránenie zneužívaniu, napríklad vo forme neopodstatnených, znepokojujúcich alebo "vydieračských" žalôb;
21.
poukazuje na to, že uplatňovanie programu zhovievavosti (výhoda korunného svedka) v značnej miere prispieva k odhaľovaniu kartelov, a tým umožňuje súkromnoprávne žaloby o náhradu škody, a požaduje preskúmanie spôsobov, ktorými by sa mohla zachovať atraktívnosť programu zhovievavosti; zdôrazňuje, že napriek dôležitosti programu zhovievavosti je plné zbavenie korunného svedka spoločnej a nerozdielnej zodpovednosti za škodu za nesystémovú, a preto rozhodne odmieta takúto výnimku, ktorá znevýhodňuje mnohé osoby poškodené v dôsledku porušenia pravidiel hospodárskej súťaže ES;
22.
vyzýva Komisiu, aby s cieľom nenarúšať, ale uľahčiť právo poškodených na podanie žaloby o náhradu škody, prioritne zabránila pozastaveniu kartelových a protimonopolných konaní, a aby všetky takéto konania, ktoré sú významné, riadne ukončila s jednoznačným rozhodnutím;
23.
trvá na tom, aby sa v rámci spolurozhodovacieho postupu Európsky parlament podieľal na každej legislatívnej iniciatíve v oblasti kolektívneho odškodnenia;
24.
žiada, aby akémukoľvek legislatívnemu návrhu predchádzala nezávislá analýza nákladov a prínosov;
25.
poveruje svojho predsedu, aby toto uznesenie postúpil Rade a Komisii, a vládam a parlamentom členských štátov a sociálnym partnerom na úrovni Spoločenstva.
