25.1.2012 B7-0017/2012 NÁVRH UZNESENIA predložený na základe vyhlásenia podpredsedníčky Komisie/vysokej predstaviteľky Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku
v súlade s článkom 110 ods. 2 rokovacieho poriadku
o Iráne a jeho jadrovom programe ( 2012/2512(RSP) )
Johannes Cornelis van Baalen
, Marietje Schaak,
Alexander Alvaro
v mene skupiny ALDE
PE479.455v01-00 B7‑0017/2012 Uznesenie Európskeho parlamentu o Iráne a jeho jadrovom programe ( 2012/2512(RSP) )
Európsky parlament,
– so zreteľom na vyhlásenie vysokej predstaviteľky EÚ Catherine Ashtonovej v mene skupiny E3 +3 po rokovaniach s Iránom, ktoré sa uskutočnili v Istanbule v dňoch 21. a 22. januára 2011,
– so zreteľom na vyhlásenie podpredsedníčky Komisie/vysokej predstaviteľky Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku z 18. novembra 2011 o Iráne,
– so zreteľom na predchádzajúce uznesenia o Iránskej islamskej republike, a najmä na uznesenia z 10. februára 2010 a 10. marca 2011,
– so zreteľom na záväzok Iránu plniť Zmluvu o nešírení jadrových zbraní a nutnosť, aby všetky štáty, ktoré sú jej zmluvnou stranou, plnili všetky svoje povinnosti, a vzhľadom na právo všetkých zmluvných strán uskutočňovať výskum, výrobu a využívanie jadrovej energie na mierové účely bez rozdielu v súlade s článkami I a II tejto zmluvy,
– so zreteľom na uznesenie, ktoré prijala Rada guvernérov Medzinárodnej agentúry pre atómovú energiu (GOV/2006/14), v ktorom sa uvádza, že riešenie iránskej jadrovej otázky by prispelo k úsiliu v oblasti nešírenia jadrových zbraní na celosvetovej úrovni a uskutočňovaniu cieľa, ktorým je Blízky východ bez zbraní hromadného ničenia vrátane prostriedkov na ich dodávky,
– so zreteľom na správu Medzinárodnej agentúry pre atómovú energiu (MAAE) určenú Rade guvernérov o uplatňovaní dohody o bezpečnostných zárukách medzi Nórskom, Poľskom a Juhosláviou a príslušných ustanovení rezolúcií Bezpečnostnej rady OSN v Iránskej islamskej republike z 8. novembra 2011,
– so zreteľom na príslušné rezolúcie OSN vrátane rezolúcií 1696 (2006), 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008), 1835 (2008), 1887 (2009) a 1929 (2010), ako aj na vyhlásenie predsedu OSN z 29. marca 2006 (S/PRST/2006/15), ktorým potvrdzuje ich ustanovenia,
– so zreteľom na článok 110 ods. 2 rokovacieho poriadku,
A. keďže je veľmi dôležité, aby sa politickým a diplomatickým úsilím našlo pri rokovaniach riešenie, ktoré zaručí, že iránsky jadrový program bude slúžiť výhradne na mierové účely, upozorňuje v tejto súvislosti na snahy Turecka a Brazílie o dosiahnutie dohody s Iránom týkajúcej sa teheránskeho výskumného reaktora, ktorá by mohla slúžiť ako opatrenie na posilnenie dôvery;
B. keďže sa v správe ďalej poukazuje na to, že Irán pokračuje v činnostiach súvisiacich s jadrovým obohacovaním a spracovaním uránu napriek tomu, že na základe viacerých rezolúcií Bezpečnostnej rady je povinný tieto činnosti zastaviť; keďže však Zmluva o nešírení jadrových zbraní (ZNJZ) ako taká nevylučuje obohacovanie v štátoch, ktoré sú jej zmluvnými stranami, a keďže iránsky program obohacovania uránu preto nie je v rozpore s touto zmluvou;
C. keďže hoci Irán oznámil, že zariadenie vo Fordo bude v prevádzkyschopnom stave vo februári a bude obohacovať urán na 20 %, zároveň potvrdil, že do konca januára očakáva inšpektorov Medzinárodnej agentúry pre atómovú energiu, aby vykonali jednomesačnú kontrolu;
1. znovu opakuje svoju výzvu Iránu, aby okamžite prestal vyvíjať technológiu obohacovania uránu, ktorá prekračuje cieľ zabezpečenia stálych dodávok paliva na civilné účely a neberie ohľady na obavy medzinárodného spoločenstva z tajných vojenských zámerov;
2. uznáva, že sankcie a diplomatické opatrenia by mohli pomôcť presvedčiť iránsku vládu, aby prijala a dodržiavala rezolúcie OSN a zabránila prípadnej vojenskej intervencii; vzhľadom na to, že tieto sankcie doteraz nepriniesli výsledky očakávané medzinárodným spoločenstvom, vyjadruje poľutovanie nad tým, že Čína i Rusko aj naďalej odmietajú podporiť sankcie voči Iránu v Bezpečnostnej rade OSN;
3. žiada, aby sankcie alebo reštriktívne opatrenia boli zamerané na sledovaný cieľ a primerané, aby postihli len zodpovedné elity represívnych alebo zločineckých režimov a zodpovedných neštátnych subjektov v problematických štátoch a v čo najväčšej miere minimalizovali negatívne účinky na civilné obyvateľstvo, hlavne na jeho najzraniteľnejšie zložky; (Watsonova správa o reštriktívnych opatreniach EÚ);
4. pripomína však, že Irán pristúpil k ZNJZ – na rozdiel od niektorých štátov vlastniacich jadrové zbrane – a v súlade s tým umožňuje, aby MAAE vykonala kontroly v jeho priznaných jadrových zariadeniach;
5. s veľkým znepokojením konštatuje, že Irán vybudoval zariadenie na obohacovanie uránu v Qome, a porušil tak svoju povinnosť pozastaviť všetky činnosti v tejto oblasti;
6. opakuje svoju odhodlanosť posilniť autoritu Medzinárodnej agentúry pre atómovú energiu, rozhodne podporuje úlohu jej Rady guvernérov a vyjadruje uznanie úsiliu tejto agentúry vyriešiť otázky týkajúce sa iránskeho jadrového programu;
7. naliehavo žiada, aby Irán plne spolupracoval s Medzinárodnou agentúrou pre atómovú energiu na všetkých nevyriešených otázkach, predovšetkým na tých, ktoré znepokojujú vzhľadom na možný vojenský rozmer iránskeho jadrového programu, a súčasne umožnil okamžitý prístup na všetky miesta, ku všetkým zariadeniam, osobám a dokumentom, o ktoré agentúra požiada, a zdôrazňuje, že je veľmi potrebné zaručiť, aby Medzinárodná Agentúra pre atómovú energiu mala všetky potrebné zdroje a právomoc potrebné na vykonanie svojej práce v Iráne;
8. poveruje svojho predsedu, aby postúpil toto uznesenie predsedovi Európskej rady, podpredsedníčke Komisie/vysokej predstaviteľke Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku, Komisii, vládam a parlamentom členských štátov, generálnemu tajomníkovi OSN, Bezpečnostnej rade OSN, generálnemu riaditeľovi MAAE, vládam a parlamentom krajín Mašreku, Rade pre spoluprácu v Golfskom zálive, Izraelu, Palestíne, Iraku, Turecku a vláde a parlamentu Iránskej islamskej republiky.
