A7-0352/2011
14.10.2011
SPRÁVA
o návrhu nariadenia Európskeho parlamentu o podrobných ustanoveniach o výkone vyšetrovacích právomocí Európskeho parlamentu, ktorým sa zrušuje rozhodnutie Európskeho parlamentu, Rady a Komisie 95/167/ES, Euratom, ESUO
(2009/2212(INI))
Výbor pre ústavné veci
Spravodajca:
David Martin
PE 464.928v01-00
OBSAH
NÁVRH UZNESENIA EURÓPSKEHO PARLAMENTU.........................................................3
DÔVODOVÁ SPRÁVA...........................................................................................................24
VÝSLEDOK ZÁVEREČNÉHO HLASOVANIA VO VÝBORE..............................................29
NÁVRH UZNESENIA EURÓPSKEHO PARLAMENTU
o návrhu nariadenia Európskeho parlamentu o podrobných ustanoveniach o výkone vyšetrovacích právomocí Európskeho parlamentu, ktorým sa zrušuje rozhodnutie Európskeho parlamentu, Rady a Komisie 95/167/ES, Euratom, ESUO
( 2009/2212(INI) )
Európsky parlament ,
– so zreteľom na článok 226 ods. 3 Zmluvy o fungovaní Európskej únie,
– so zreteľom na články 41 a 48 rokovacieho poriadku,
– so zreteľom na správu Výboru pre ústavné veci ( A7-0352/2011 ),
1. prijíma návrh nariadenia, ktorý tvorí prílohu k tomuto uzneseniu;
2. vyzýva Radu a Komisiu, aby vyjadrili s návrhom súhlas;
3. vyzýva Radu a Komisiu, aby začali rokovania, ak nemôžu dať k návrhu v jeho súčasnej podobe súhlas, a poveruje spravodajcu a predsedu svojho príslušného výboru, aby pod vedením tohto výboru rokovali s Radou a Komisiou s cieľom zabezpečiť súhlas oboch inštitúcií;
4. poveruje svojho predsedu, aby toto uznesenie a návrh nariadenia, ktorý tvorí prílohu k tomuto uzneseniu, postúpil Rade, Komisii a národným parlamentom.
PRÍLOHA
NÁVRH NARIADENIA EURÓPSKEHO PARLAMENTU
o podrobných ustanoveniach o výkone vyšetrovacích právomocí Európskeho parlamentu, ktorým sa zrušuje rozhodnutie Európskeho parlamentu, Rady a Komisie 95/167/ES, Euratom, ESUO
EURÓPSKY PARLAMENT,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, najmä na jej článok 226, tretí odsek,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, najmä na jej článok 106a,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
so zreteľom na súhlas Rady
Ú. v. ... ,
so zreteľom na súhlas Komisie
Ú. v. ... ,
konajúc v súlade s mimoriadnym legislatívnym postupom,
keďže:
(1) Lisabonská zmluva vytvorila podmienky na obnovenie a posilnenie inštitucionálnej rovnováhy v Únii, čo umožní efektívnejšie, otvorenejšie a demokratickejšie fungovanie jej orgánov; v rámci toho sa posilnili a rozšírili funkcie Európskeho parlamentu, pokiaľ ide o politickú kontrolu.
Preto by sa v súlade s praxou národných parlamentov a požiadavkami Zmluvy o Európskej únii, Zmluvy o fungovaní Európskej únie a Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu (ďalej len „zmluvy“) mali posilniť vyšetrovacie výbory Európskeho parlamentu a mali by mať zaručené konkrétne, skutočné a jasne vymedzené právomoci, ktoré lepšie zodpovedajú jeho politickému postaveniu a kompetenciám, a to pri uplatňovaní zásady proporcionality podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii.
Právomocami vyšetrovacích výborov, ktoré sú výnimočnými nástrojmi politickej kontroly, by nemali byť dotknuté povinnosti iných inštitúcií.
(2) Európsky parlament, Rada a Komisia prijali 19. apríla 1995 rozhodnutie 95/167/ES, Euratom, ESUO o podrobných ustanoveniach o výkone vyšetrovacích právomocí Európskeho parlamentu.
V uvedenom rozhodnutí sa pripúšťa, že jeho ustanovenia sa môžu na základe skúseností revidovať.
(3) Vzhľadom na obnovenú inštitucionálnu rovnováhu, ktorú priniesla Lisabonská zmluva, a na skúsenosti získané z práce vyšetrovacích výborov Európskeho parlamentu by sa malo rozhodnutie 95/167/ES, Euratom, ESUO zrušiť a nahradiť novým nariadením.
(4) V súlade so zásadou užitočnosti, ako ju chápe judikatúra Súdneho dvora
Rozsudok z 9. júla 1987 v spojených veciach 281, 283 až 285 a 287/85 Nemecko, Francúzsko, Holandsko, Dánsko a Spojené kráľovstvo/Komisia [1987] Zb. rozh.
ESD 3203, článok 28. , by mali byť právomoci, ktoré sú nevyhnutné na plnenie úloh vyplývajúcich z vyšetrovacieho práva, zverené Európskemu parlamentu a jeho vyšetrovacím výborom.
V záujme toho je tiež nevyhnutné, aby inštitúcie a orgány Európskej únie i členské štáty prijali všetky opatrenia, ktoré uľahčia plnenie týchto úloh.
(5) Vyšetrovací výbor by sa nemal zriadiť, ak sú tvrdené skutočnosti predmetom súdneho vyšetrovania, a to až do ukončenia súdneho konania.
Aby však nedošlo ku konfliktu medzi politickým a súdnym vyšetrovaním, mal by mať Európsky parlament možnosť – aj keď mu táto povinnosť zo zmlúv nevyplýva – pozastaviť vyšetrovanie vyšetrovacieho výboru, ak sa po jeho zriadení začalo súdne konanie v tej istej veci.
(6) Zo zásad otvorenosti, dobrej správy vecí verejných a demokratickej zodpovednosti vyplýva, že konanie vyšetrovacích výborov, najmä vypočutia, by mali byť verejné; na druhej strane by mala byť tiež ustanovená možnosť viesť neverejné konanie a určiť primerané pravidlá na zachovanie dôvernosti, aby bola zabezpečená účinnosť vyšetrovania, ochrana životne dôležitých záujmov členských štátov, ochrana súkromia a nedotknuteľnosť osoby – najmä v súlade s právnymi predpismi Únie o ochrane osobných údajov – alebo ochrana obchodných záujmov fyzickej alebo právnickej osoby.
(7) Cieľom vyšetrovacieho práva ako dôležitého prvku parlamentných právomocí dohľadu je určiť, ako sa v minulosti uplatňoval súbor platných právnych predpisov.
Je teda dôležité, aby sa vyšetrovací výbor mohol spoliehať na faktické dôkazy zhromaždené v priebehu svojho vyšetrovania.
Na tento účel by mal byť vyšetrovací výbor schopný vykonávať v rámci svojho mandátu každé vyšetrovanie, ktoré pokladá za potrebné na plnenie svojej úlohy, najmä viesť vyšetrovanie na mieste, vyžiadať si dokumenty, predvolávať svedkov, vypočúvať úradníkov a ostatných zamestnancov Únie alebo členských štátov a vyžiadať si znalecké posudky.
(8) V záujme transparentnosti a právnej istoty by mal mať príkaz na získanie dôkazov pre vyšetrovací výbor formu rozhodnutia, ktoré by sa po vzniku právnych dôsledkov voči tretím stranám malo považovať za akt Európskeho parlamentu, aby bolo možné náležité právne preskúmanie.
(9) Vyšetrovanie by sa malo viesť pri plnom rešpektovaní ľudských práv a základných slobôd, najmä zásady spravodlivosti a práva zúčastnených osôb vyjadriť sa ku skutočnostiam, ktoré sa ich týkajú.
(10) Vyšetrovacie výbory by mali v plnom rozsahu dodržiavať práva tých, ktorých si predvolali, aby svedčili, v súlade s Európskym dohovorom o ochrane ľudských práv a základných slobôd a Chartou základných práv Európskej únie.
(11) Vyšetrovanie by malo tiež brať do úvahy zásadu, že závery vyšetrovania by sa mali zakladať výlučne na skutočnostiach, ktoré majú dôkaznú hodnotu.
Na tento účel by mal mať vyšetrovací výbor predovšetkým prístup ku všetkým relevantným dokumentom vo vlastníctve inštitúcií alebo orgánov Únie, členských štátov alebo v prípade, že sa dokument považuje za dôležitý pre úspešnosť vyšetrovania, aj každej fyzickej alebo právnickej osoby.
(12) V súlade so zásadou lojálnej spolupráce a v snahe prispievať k udržaniu právneho poriadku Únie by mali inštitúcie a orgány Únie alebo členské štáty určiť úradníkov alebo zamestnancov, ktorých splnomocnia, aby vystúpili pred vyšetrovacím výborom, keď ich na to výbor vyzve.
Okrem toho musí byť možné predvolať pred vyšetrovací výbor komisárov zodpovedných za predmet vyšetrovania, ak sa ich svedectvo považuje za dôležitý a nevyhnutný materiál na dôkladné posúdenie predmetu vyšetrovania.
(13) S cieľom zabezpečiť, aby vyšetrovací výbor mohol nadobudnúť istotu, že jeho závery sa zakladajú na skutočnostiach s dôkaznou hodnotou, by však výbor mal mať tiež právo predvolať každú osobu, ktorá má bydlisko v Európskej únii, vrátane úradníkov a ostatných zamestnancov inštitúcií Únie alebo členských štátov ako svedka, ktorého povinnosťou by bolo ochotne, úplne a pravdivo odpovedať na otázky.
Navyše s cieľom zabezpečiť, aby úradníci a ostatní zamestnanci Únie boli schopní splniť túto povinnosť, malo by sa objasniť, že v súlade s článkom 17 a článkom 19 služobného poriadku úradníkov Európskej únie, stanoveného v nariadení (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68
Ú. v.
ES L 56, 4.3.1968, s.
1. , a s článkom 11 Podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov Európskej únie, uvedených v tom istom nariadení, sa usudzuje, že majú povolené uposlúchnuť predvolanie výboru, dostaviť sa na výsluch v úlohe svedkov a osobne predkladať vyjadrenia a svedčiť.
(14) Vzhľadom na potrebu zabezpečiť čo najvyššiu dôkaznú hodnotu svedectva by vyšetrovacie výbory mali tiež mať právo žiadať svedkov, aby svedčili pod prísahou.
Avšak vzhľadom na skutočnosť, že svedectvo pod prísahou nie je postup uplatňovaný v každom vnútroštátnom právnom systéme v Únii, svedkovia by nemali byť povinní skladať prísahu.
Každý prípad, keď svedok odmietne vypovedať pod prísahou, by sa mal úradne zaznamenať s cieľom umožniť spravodlivé porovnávacie hodnotenie dôkaznej hodnoty všetkých svedectiev.
(15) Ratifikáciou Zmluvy o fungovaní Európskej únie členské štáty dali tiež súhlas, že Európskemu parlamentu udeľujú právo vyšetrovať obvinenia z porušenia právnych predpisov Únie alebo nesprávneho úradného postupu pri ich uplatňovaní.
Preto by mali zabezpečiť, aby ich vnútroštátne orgány v súlade s ustanoveniami vnútroštátnych právnych predpisov poskytovali vyšetrovacím výborom potrebnú podporu – vrátane najmä urýchleného vybavovania žiadostí o súdnu pomoc, ktoré predloží výbor – a tak im umožnili plniť ich úlohy.
(16) S cieľom posilniť demokratickú kontrolu na úrovni Únie ustanovenia tohto nariadenia priznávajú vyšetrovacím výborom rozšírené právomoci.
S cieľom zabezpečiť účinnosť týchto ustanovení, zvýšiť efektívnosť vyšetrovania a viac ho zosúladiť s vnútroštátnou parlamentnou praxou malo by toto nariadenie v jasne vymedzených prípadoch stanoviť možnosť účinných, primeraných a odradzujúcich sankcií.
Členské štáty by mali zaručiť, že pri určitých porušeniach predpisov sa v súlade s ich vnútroštátnym právom budú uplatňovať primerané sankcie a že sa začne náležité konanie proti páchateľom týchto porušení.
(17) S cieľom zabezpečiť širšie spektrum účinných opravných prostriedkov by mal byť v Európskom parlamente pred začatím súdneho procesu k dispozícii okrem inštitúcií a orgánov Únie a členských štátov opravný prostriedok pre fyzické alebo právnické osoby, pomocou ktorého by tieto osoby mohli napadnúť rozhodnutia prijaté pri uplatňovaní ustanovení o vyšetrovaní, ktoré sú im určené, alebo sa ich priamo a osobne dotýkajú.
Tento opravný prostriedok by mal dopĺňať súdne a mimosúdne opravné prostriedky stanovené v zmluvách a v právnych systémoch členských štátov.
(18) Mala by sa rešpektovať doktrína o rozdelení právomocí, podľa ktorej by mali byť zákonodarná (parlament), výkonná (vláda) a súdna (súdy) moc od seba oddelené, aby sa zabránilo zneužitiu právomocí.
(19) Toto nariadenie rešpektuje základné práva a dodržiava zásady uznané Chartou základných práv Európskej únie;
PRIJAL TOTO NARIADENIE:
Oddiel 1
Predmet a všeobecné pravidlá zriaďovania vyšetrovacích výborov
Článok 1
Predmet
1.
Toto nariadenie stanovuje podrobné ustanovenia o výkone právomocí Európskeho parlamentu pri jeho úlohe vyšetrovať obvinenia z porušenia predpisov alebo nesprávneho úradného postupu pri uplatňovaní práva Únie.
2.
Ustanovenia upravujúce vnútornú organizáciu Európskeho parlamentu sú stanovené v jeho rokovacom poriadku.
Článok 2
Zriaďovanie a mandát vyšetrovacích výborov
1.
Európsky parlament môže za podmienok a obmedzení stanovených v zmluvách zriaďovať dočasné vyšetrovacie výbory.
2.
Európsky parlament môže vytvárať takéto vyšetrovacie výbory na žiadosť štvrtiny všetkých svojich poslancov
3.
V rozhodnutí o zriadení vyšetrovacieho výboru sa uvedie jeho mandát, a to predovšetkým:
a) predmet a účel vyšetrovania, s odkazom na príslušné ustanovenia právnych predpisov Únie;
b) zloženie výboru, založené na vyváženom zastúpení politických síl;
c) lehota na predloženie správy, ktorá nepresiahne 12 mesiacov od dátumu prvého stretnutia výboru a ktorú Európsky parlament môže na základe odôvodneného rozhodnutia dvakrát predĺžiť najviac o tri mesiace.
Článok 3
Ukončenie činnosti vyšetrovacích výborov
Vyšetrovací výbor prestane existovať:
a) predložením svojej správy alebo
b) uplynutím lehoty na predloženie správy a
c) v každom prípade skončením volebného obdobia.
Článok 4
Obnovené vyšetrovania
Vyšetrovací výbor sa nesmie zriadiť ani obnoviť v súvislosti so záležitosťami, ktoré už boli predmetom vyšetrovania vyšetrovacieho výboru, kým neuplynie najmenej dvanásť mesiacov od predloženia správy z daného vyšetrovania alebo od skončenia mandátu predchádzajúceho vyšetrovacieho výboru a ak sa neobjavia nové skutočnosti.
Výbor sa môže zriadiť vždy, keď sa objavia nové a závažné skutočnosti, ktoré by mohli zmeniť vecné zistenia.
Oddiel 2
Všeobecné procesné pravidlá
Článok 5
Nezlučiteľnosť
1.
Vyšetrovací výbor sa nesmie zriadiť, ak sú tvrdené skutočnosti predmetom prebiehajúceho súdneho konania, a to až do skončenia súdneho konania.
2.
Ak sa po zriadení vyšetrovacieho výboru začne súdne konanie v tej istej veci, Európsky parlament rozhodne, či sa vyšetrovanie výboru pozastaví.
Požiadať o to môže členský štát, Komisia alebo osoba, ktorej sa vyšetrovanie priamo a osobne týka.
Doba pozastavenia sa nezapočítava do lehoty uvedenej v článku 2 ods. 3, písm. c).
Článok 6
Verejný charakter konania
1.
Konanie vyšetrovacieho výboru, a najmä vypočutia, ktoré vedie výbor, sú verejné.
2.
Konanie je výnimočne neverejné, ak o to požiada štvrtina členov vyšetrovacieho výboru, inštitúcia alebo orgán Únie alebo príslušné vnútroštátne orgány.
Svedkovia a znalci môžu byť vypočutí bez účasti verejnosti, ak o to požiadajú.
Informácie považované za dôverné, ako sa uvádza v článku 7, sa vyšetrujú bez účasti verejnosti.
3.
Vyšetrovací výbor informuje každú osobu menovanú počas vyšetrovania, ktorá by mohla byť vyšetrovaním dotknutá.
Takúto osobu na jej žiadosť vypočuje.
Článok 7
Dôvernosť informácií
1.
Informácie, ktoré získal vyšetrovací výbor, sa používajú výhradne na výkon jeho úloh.
Nesmú sa zverejniť, ak obsahujú materiál dôverného charakteru.
Európsky parlament musí spracovať a chrániť dôverné informácie v súlade so spoločnými minimálnymi bezpečnostnými normami uplatňovanými v inštitúciách Únie.
2.
Odsek 1 platí obdobne v prípade informácií, ktorých zverejnenie by mohlo ohroziť ochranu súkromia a nedotknuteľnosť osoby – najmä vzhľadom na právne predpisy Únie o ochrane osobných údajov – alebo obchodné záujmy fyzickej alebo právnickej osoby vrátane duševného vlastníctva.
Článok 8
Spolupráca
Orgány a inštitúcie Únie zabezpečia, aby ich členovia a zamestnanci poskytli vyšetrovaciemu výboru potrebnú pomoc a umožnili mu tak plniť si úlohu.
Členské štáty zabezpečia, aby ich vnútroštátne orgány poskytli vyšetrovaciemu výboru potrebnú podporu v súlade s ustanoveniami vnútroštátnych právnych predpisov a umožnili mu tak plniť si úlohu.
Článok 9
Oznámenia
Každé oznámenie určené vnútroštátnym orgánom alebo súdom členských štátov na účely tohto nariadenia sa vykonáva prostredníctvom ich stálych zastúpení pri Európskej únii.
Článok 10
Výsledky vyšetrovania
1.
Po skončení vyšetrovania predloží vyšetrovací výbor záverečnú správu Európskemu parlamentu, ktorý ju prijme alebo zamietne bez pozmeňujúcich a doplňujúcich návrhov .
2.
Záverečná správa výboru môže v oficiálnej časti textu obsahovať menšinové stanovisko za predpokladu, že toto menšinové stanovisko podporí aspoň jedna štvrtina členov výboru.
3.
Na základe správy môže Európsky parlament vec postúpiť predovšetkým inštitúciám alebo orgánom Únie alebo vnútroštátnym súdnym alebo iným orgánom.
Európsky parlament môže postúpiť inštitúciám alebo orgánom Európskej únie alebo členským štátom akékoľvek odporúčania, ktoré prijme na základe správy vyšetrovacieho výboru.
Oddiel 3
Vyšetrovanie
Článok 11
Vedenie vyšetrovania
1.
Vyšetrovací výbor môže v rámci svojho mandátu vykonávať každé vyšetrovanie, ktoré pokladá za potrebné na splnenie svojej úlohy.
Na tento účel je výbor oprávnený predovšetkým:
– viesť vyšetrovanie na mieste;
– vyžiadať si dokumenty;
– predvolávať svedkov;
– vypočuť úradníkov a ostatných zamestnancov Únie a členských štátov;
– vyžiadať si znalecké posudky.
2.
Vyšetrovací výbor môže počas vyšetrovania požiadať vnútroštátne súdne a iné orgány o pomoc.
Tieto orgány mu musia poskytnúť potrebnú podporu.
3.
V prípade, že údajné porušenia predpisov alebo nesprávny úradný postup pri uplatňovaní práva Únie zahŕňajú možnú zodpovednosť orgánu alebo úradu členského štátu, vyšetrovací výbor môže požiadať parlament príslušného členského štátu o spoluprácu pri vyšetrovaní.
Európsky parlament môže na tento účel uzatvoriť s parlamentmi členských štátov medziparlamentné dohody.
4.
Rozhodnutia výboru prijaté pri uplatňovaní tohto oddielu 3 a určené fyzickej alebo právnickej osobe okrem inštitúcií a orgánov Únie a členských štátov informujú adresátov o opravných prostriedkoch, ktoré majú k dispozícii podľa článku 21 tohto nariadenia.
Rozhodnutia výboru, ktoré majú právnu účinnosť voči tretím stranám, sa považujú za akty Európskeho parlamentu.
Článok 12
Príkaz na získanie dôkazov
Na účely vyšetrovania prijme výbor rozhodnutie (príkaz na získanie dôkazov), v ktorom sa stanovia predpokladané prostriedky vyšetrovania a skutočnosti, ktoré treba zistiť.
Článok 13
Vyšetrovanie na mieste
Vyšetrovací výbor môže viesť vyšetrovanie na mieste.
Vykonáva sa v prípade potreby v spolupráci s vnútroštátnymi orgánmi a v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi.
Článok 14
Vyžiadanie dokumentov
1.
Inštitúcie a orgány Únie poskytnú vyšetrovaciemu výboru na požiadanie všetky príslušné dokumenty, ktoré vlastnia.
2.
Orgány členských štátov poskytnú vyšetrovaciemu výboru na požiadanie všetky príslušné dokumenty, ktoré vlastnia, v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi a podľa pravidiel stanovených v článku 346 ods. 1 písm. a) a písm. b) Zmluvy o fungovaní Európskej únie.
3.
Vyšetrovací výbor môže žiadať od ktorejkoľvek inej dotknutej právnickej alebo fyzickej osoby, aby poskytla dokumenty, ktoré môže výbor považovať za dôležité pre úspech vyšetrovania.
Tieto osoby vyhovejú žiadosti výboru bez toho, aby tým boli dotknuté ich záväzky vyplývajúce z právnych predpisov Únie a vnútroštátnych právnych predpisov.
V prípade zabavenia predmetov orgánmi presadzovania práva si môžu uplatňovať práva, ktoré by mali podľa vnútroštátneho práva .
4.
V žiadosti o dokumenty sa musí uviesť právny základ a účel žiadosti, spresniť, ktoré dokumenty sa požadujú, a stanoviť termín, dokedy treba dokumenty poskytnúť.
Uvedú sa aj možné dôsledky v prípade neopodstatneného odmietnutia poskytnúť vyžiadané dokumenty.
Článok 15
Svedkovia
1.
Vyšetrovací výbor môže predvolať za svedka každého, kto má bydlisko v Európskej únii, ak výbor považuje vypočutie danej osoby za potrebné na splnenie svojej úlohy.
Každé predvolanie musí obsahovať priezvisko, rodné mená a adresu príslušného svedka a musí sa v ňom presne uviesť, v akej veci a z akých dôvodov má byť svedok vypočutý.
Výbor ho postúpi príslušnému vnútroštátnemu orgánu členského štátu, v ktorom má svedok bydlisko.
Príslušný vnútroštátny orgán zabezpečí, aby bolo predvolanie svedka doručené v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi.
2.
Riadne predvolaní svedkovia sú povinní dostaviť sa na výsluch.
Musia ochotne, úplne a pravdivo odpovedať na otázky členov výboru.
Môžu si uplatňovať práva, ktoré by mali, keby ich predvolal a vypočúval parlamentný vyšetrovací výbor, podobný orgán alebo príslušný súd v občianskoprávnom konaní v členskom štáte ich bydliska.
Na tento účel môžu mať právneho zástupcu.
Svedkovia musia byť vopred informovaní o svojich právach a povinnostiach a o možných dôsledkoch neopodstatneného odmietnutia vyhovieť predvolaniu a dostaviť sa na výsluch, o dôsledkoch krivej výpovede a podplácania svedkov.
3.
Ak sa svedok, ktorý bol riadne predvolaný, nedostaví pred vyšetrovací výbor, môže výbor nariadiť, aby bolo doručené nové predvolanie tohto svedka.
4.
Výbor môže rozhodnúť, že svedkov vypočuje pod touto prísahou: „Prisahám, že som povedal(a) pravdu, celú pravdu a nič len pravdu“.
Ak si to svedkovia želajú, môžu pridať náboženskú prísahu.
Nikoho však nemožno nútiť vypovedať pod prísahou.
Každý prípad, keď svedok odmietne vypovedať pod prísahou, sa úradne zaznamená.
Článok 16
Svedectvo členov inštitúcií Únie a členov vlád členských štátov
Výbor môže vyzvať inštitúcie Únie – s výnimkou Súdneho dvora – alebo vlády členských štátov, aby určili jedného alebo viacerých svojich členov, aby sa zúčastnili na jeho konaní, ak sa ich svedectvo považuje za dôležitý a potrebný materiál na dôkladné posúdenie predmetu vyšetrovania.
Na základe žiadosti podľa prvého odseku Komisia určí jedného alebo viacerých členov Komisie zodpovedných za predmet vyšetrovania, aby predstúpili pred vyšetrovací výbor.
Článok 17
Úradníci a ostatní zamestnanci Únie a členských štátov
1.
Vyšetrovací výbor môže vyzvať inštitúcie alebo orgány Únie alebo členské štáty, aby vymenovali jedného alebo viacerých úradníkov alebo zamestnancov, ktorí sa zúčastnia na jeho konaní.
Inštitúcie Únie alebo orgány členských štátov určia úradníkov alebo zamestnancov, ktorých poveria, aby predstúpili pred vyšetrovací výbor.
2.
Vyšetrovací výbor môže predvolať konkrétneho úradníka alebo iného zamestnanca Únie, aby svedčil vo veci spojenej s výkonom jeho služobných povinností, ak sa domnieva, že vypočutie tejto osoby je potrebné na splnenie jeho úlohy.
Úradník alebo iný zamestnanec sa považujú v súlade s článkom 17 a článkom 19 služobného poriadku úradníkov Európskej únie a článku 11 Podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov Európskej únie za oprávnených uposlúchnuť predvolanie výboru, zúčastniť sa na výsluchu v úlohe svedka a osobne predložiť vyhlásenia a podať dôkazy.
3.
Vyšetrovací výbor môže predvolať konkrétneho úradníka alebo iného zamestnanca členského štátu, aby svedčil vo veci spojenej s výkonom jeho služobných povinností, ak sa výbor domnieva, že vypočutie tejto osoby je potrebné na splnenie jeho úlohy.
Príslušný členský štát splnomocní svojich úradníkov a ostatných zamestnancov, aby v súlade s ustanoveniami jeho zákonov uposlúchli predvolanie výboru a zúčastnili sa na výsluchu ako svedkovia, predložili vyhlásenia a osobne svedčili.
Článok 18
Žiadosti o justičnú pomoc
1.
Vyšetrovací výbor si môže vyžiadať súdnu pomoc pri výsluchu riadne predvolaných svedkov.
2.
Takáto žiadosť sa vydáva v súlade s článkom 15 ods. 1 ako rozhodnutie výboru a výbor ich zasiela príslušnému súdnemu orgánu členského štátu, v ktorom má svedok bydlisko.
V prípade potreby sa k rozhodnutiu pripojí aj preklad do úradného jazyka alebo jedného z úradných jazykov členského štátu, do ktorého sa rozhodnutie zasiela.
3.
Príslušný súdny orgán splní žiadosť v súlade so svojím vnútroštátnym právom po overení jej pravosti a zákonnosti.
Môže však vyhovieť žiadosti vyšetrovacieho výboru, aby sa uplatnila osobitná metóda alebo osobitný postup, ak táto metóda či postup nie sú v rozpore s právnym poriadkom príslušného štátu alebo ak nie sú neuskutočniteľné z dôvodu vnútorných postupov či praxe alebo pre praktické problémy.
4.
Žiadosti o súdnu pomoc sa vybavujú bezodkladne.
5.
Po splnení žiadosti zašle príslušný súdny orgán vyšetrovaciemu výboru rozhodnutie, ktoré bude obsahovať žiadosť, všetky dokumenty spojené s jej splnením a podrobný rozpis nákladov.
Článok 19
Znalci
1.
Vyšetrovací výbor môže rozhodnúť, že si vyžiada posudok jedného alebo viacerých znalcov.
V rozhodnutí výboru budú stanovené úlohy znalcov, ako aj lehoty, v ktorých sa má posudok vypracovať.
2.
Znalci sa môžu vyjadriť iba k otázkam, ktoré im boli výslovne položené.
3.
Na návrh znalca môže výbor nariadiť výsluch svedkov.
4.
Po predložení posudku môže byť znalec vypočutý vyšetrovacím výborom.
Článok 18 sa uplatňuje mutatis mutandis .
Článok 20
Sankcie
1.
Každé odmietnutie splnenia povinností alebo nesplnenie povinností podľa tohto nariadenia sa úradne zaznamená.
Predseda Európskeho parlamentu môže úplne alebo čiastočne oznámiť obsah takýchto úradných záznamov a zabezpečí, aby bolo oznámenie zverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie .
2.
Členské štáty zabezpečia, aby sa uplatňovali primerané sankcie v súlade s ich vnútroštátnymi právnymi predpismi za tieto porušenia tohto nariadenia:
– neopodstatnené odmietnutie poskytnúť vyžiadané dokumenty;
– neopodstatnené odmietnutie uposlúchnuť predvolanie a dostaviť sa na výsluch ako svedok;
– poskytnutie falošného svedectva a
– podplácanie svedkov.
Tieto sankcie musia byť účinné, primerané a odradzujúce a musia zodpovedať sankciám za porušenia rovnakého charakteru v súvislosti s prácou vyšetrovacích výborov v národných parlamentoch.
3.
Ak existuje dôvodné podozrenie, že osoba porušila predpisy podľa odseku 2, členský štát, v ktorom má táto osoba bydlisko, začne proti nej primerané konanie v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi.
Článok 21
Opravné prostriedky
1.
Každá fyzická alebo právnická osoba okrem inštitúcií a orgánov Únie a členských štátov môže predložiť písomnú odôvodnenú sťažnosť proti rozhodnutiu vyšetrovacieho výboru, ktoré bolo prijaté v súlade s oddielom 3 a ktoré je určené tejto osobe, alebo sa na ňu priamo a osobne vzťahuje.
V sťažnosti musí byť uvedené, v čom bolo údajne porušené právo Únie alebo vnútroštátne právo, ktoré sa vzťahuje na príslušnú osobu .
2.
Sťažnosť sa predkladá Európskemu parlamentu v lehote 10 pracovných dní od oznámenia rozhodnutia navrhovateľovi, alebo ak takéto oznámenie nebolo doručené, odo dňa, keď sa navrhovateľ o rozhodnutí dozvedel.
Takáto sťažnosť má odkladný účinok.
3.
Európsky parlament prijme odôvodnené rozhodnutie o sťažnosti počas prvej plenárnej schôdze po uplynutí lehoty 10 pracovných dní od prijatia sťažnosti.
Rozhodnutie môže obsahovať ustanovenie, že sťažnosť nemá odkladný účinok.
Európsky parlament upovedomí navrhovateľa o rozhodnutí do 10 pracovných dní a poučí ho o opravných prostriedkoch, ktoré má navrhovateľ k dispozícii, konkrétne o možnosti začať súdne konanie proti Európskemu parlamentu a/alebo zaslať sťažnosť európskemu ombudsmanovi v súlade s podmienkami stanovenými v článkoch 263 a 228 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.
4.
V prípade, že Európsky parlament neoznámi odôvodnené rozhodnutie v predpísanej lehote, oprávňuje tým navrhovateľa začať súdne konanie proti Európskemu parlamentu v súlade s podmienkami stanovenými v článku 263 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.
Článok 22
Náklady
Cestovné náklady a náklady na ubytovanie členov a úradníkov orgánov a inštitúcií Únie znášajú tieto orgány a inštitúcie.
Cestovné náklady a náklady na ubytovanie iných osôb, ktoré vypovedajú pred vyšetrovacím výborom, uhrádza Európsky parlament v súlade so stropmi, ktoré sú stanovené pre vypočutie znalcov.
Oddiel 4
Záverečné ustanovenia
Článok 23
Zrušenie
Rozhodnutie 95/167/ES, Euratom, ESUO sa týmto zrušuje.
Článok 24
Nadobudnutie účinnosti
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie .
Bude sa uplatňovať ...
* Ú. v.
EÚ: prosím, doplňte dátum: dvanásť mesiacov od nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia. *
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V ......
Za Európsky parlament
Predseda
DÔVODOVÁ SPRÁVA
”Truth is an arrow and the gate is narrow...that it passes through."
(Pravda je šíp a brána, ktorou prechádza, je úzka)
Bob Dylan
Úvod
Vyšetrovacia právomoc je dôležitá črta právomocí dohľadu, ktoré vykonáva Parlament.
V skutočnosti poskytuje možnosť dozerať na minulosť: akým spôsobom sa existujúci zákon implementoval?
Došlo k porušeniu zákona alebo k neprávnemu úradnému postupu, či ku korupcii pri jeho uplatňovaní?
Inými slovami: vyšetrovacia právomoc je zameraná na zistenie pravdy o minulosti.
Demokratické parlamenty vo svete vykonávajú túto právomoc rôznym spôsobom.
Vo väčšine členských štátov EÚ je zriaďovanie vyšetrovacích výborov určené a regulované ústavou, zákonom alebo nariadením.
Vzájomné porovnanie rôznych druhov vyšetrovacích výborov, ktoré existujú v jednotlivých členských štátoch, poukazuje na značné rozdiely, pokiaľ ide o mechanizmy ich zriaďovania, fungovania a právomocí
Porovnaj analýzu politického oddelenia C: Parlamentné vyšetrovacie výbory v systémoch jednotlivých štátov: komparatívny prehľad členských štátov EÚ. .
Rozdiely možno okrem toho pozorovať aj v súvislosti s frekvenciou zriaďovania vyšetrovacích výborov.
Právo Európskeho parlamentu zriaďovať dočasné vyšetrovacie výbory na preskúmanie „podozrenia z porušenia predpisov alebo nesprávneho úradného postupu pri plnení práva Spoločenstva” bolo Maastrichtskou zmluvou povýšené na primárne právo.
Zmluva neposkytovala informácie o konkrétnych právomociach vyšetrovacích výborov EP a definíciu akéhokoľvek podrobnejšieho ustanovenia ponechala na budúcu medziinštitucionálnu dohodu.
Parlament začal okamžite s prípravou takejto dohody, no medziinštitucionálne rozhodnutie o podrobných ustanoveniach týkajúcich sa výkonu vyšetrovacích právomocí Európskeho parlamentu bolo prijaté až po dlhých rokovaniach a vypracovaní dvoch správ
A3-0302/92 a A4-0003/95 . v roku 1995
Rozhodnutie 95/167/ES, Euratom, ESUO. .
Parlament využíval svoje právo dosť opatrne.
Od roku 1995 boli zriadené iba tri vyšetrovacie výbory:
– TRANSIT – vyšetrovanie tranzitného režimu Spoločenstva,
– ESB1– vyšetrovanie BSE (bovinnej spongiformnej encefalopatie),
– EQUI – vyšetrovanie krízy spoločnosti Equitable Life Assurance Society.
Vyšetrovací výbor EQUI v priebehu svojich zasadnutí čoskoro zistil, aké obmedzené sú právomoci vyšetrovacích výborov, čo v konečnom dôsledku nie je v súlade s politickým významom, potrebami a právomocami Európskeho parlamentu.
V tejto súvislosti výbor EQUI vo svojej správe skonštatoval:
S výnimkou vzťahu voči Európskej komisii má výbor len veľmi malú právomoc: nemôže predvolávať svedkov, v prípade, že eventuálny svedok odmietne spolupracovať s vyšetrovacím výborom, nevyplynú z toho preňho žiadne dôsledky, náklady či trest a za falošné svedectvo alebo za odmietnutie dostaviť sa pred vyšetrovací výbor či svedčiť sa neudeľujú žiadne sankcie.
Výbor nemá vyšetrovacie právomoci podobné právomociam Súdu v súvislosti so správnymi orgánmi jednotlivých štátov alebo v prípade, že správny či súkromný orgán odmietne výboru poskytnúť dokumentáciu.
Výbor taktiež nemá možnosť požiadať v priebehu vyšetrovania vnútroštátny súd o pomoc
A6-0203/2007 . .
Tieto problémy, na ktoré poukázal výbor EQUI, boli v skutočnosti tie isté sporné body, ktoré sa objavili už počas medziinštitucionálnych rokovaní v roku 1995.
Európsky parlament preto 19. júna 2007
P6_TA(2007)0264 . predložil odporúčanie, v ktorom vyzval Konferenciu predsedov, aby prijala tieto odporúčania, ktoré obsahovala už správa výboru EQUI a ktoré sa týkali najmä budúcej reformy vyšetrovacích výborov.
Prečo začať s reformou teraz?
Lisabonská zmluva pozmenila inštitučnú rovnováhu Únie a posilnila politický význam Parlamentu.
V článku 14 ZEÚ je jasne stanovené, že Parlament vykonáva politickú kontrolu.
Zmluvou sa taktiež mení postup určovania ustanovení o výkone vyšetrovacích právomocí.
Článok 226 stanovuje: „Európsky parlament z vlastnej iniciatívy a v súlade s mimoriadnym legislatívnym postupom a po súhlase Rady a Komisie prostredníctvom nariadení ustanoví podrobné pravidlá”.
Hoci v minulosti to bolo spoločné rozhodnutie troch hlavných európskych inštitúcií, Lisabonská zmluva jednoznačne udeľuje Parlamentu právo iniciatívy.
Parlament však napriek tomu musí naďalej dostať oficiálny súhlas Rady a Komisie.
Ďalším dôvodom, prečo začať s revíziou teraz, je skutočnosť, že posledné zmeny a doplnenia štatútu európskeho ombudsmana
Ú. v.
EÚ L 189, 17.7.2008, s.
25 . priznávajú ombudsmanovi širšie právomoci, než má vyšetrovací výbor EP.
S cieľom zlepšiť fungovanie a efektivitu budúcich vyšetrovacích výborov už odporúčanie Európskeho parlamentu z 19. júna 2007, ktoré vychádzalo zo správy výboru EQUI, počítalo s reformou nariadení, ktorými sa takéto výbory riadia.
Z prieskumu situácie v 12 členských štátoch a vo Švajčiarsku, ktorý vykonal výbor, vyplýva, že vnútroštátne parlamenty sú na uskutočnenie vyšetrovaní oveľa lepšie vybavené než EP.
Politické oddelenie následne aktualizovalo prieskum a rozšírilo ho aj na tie členské štáty, ktoré sa do predchádzajúcej štúdie nezapojili.
Z výsledkov vyplýva, že vo väčšine členských štátov fungujú ústavné systémy, ktoré ustanovujú vyšetrovacie výbory.
Vo väčšine členských štátov majú tieto výbory vyšetrovacie právomoci podobné právomociam riadnych súdov, hoci menšieho rozsahu.
Vo väčšine členských štátov, ktoré majú právny základ pre vyšetrovacie výbory, existuje aj možnosť predvolať prostredníctvom nich svedkov na poskytnutie dôkazov.
V prípade nevyhovenia sa postihy v jednotlivých krajinách odlišujú.
V porovnaní s týmito ustanoveniami sú súčasné pravidlá týkajúce sa vyšetrovacích výborov v Európskom parlamente oveľa reštriktívnejšie, najmä pokiaľ ide o predvolávanie svedkov a postihy pre tých, čo odmietnu spolupracovať.
Keďže zmluva udeľuje Parlamentu právo iniciatívy, používa sa postup určený v článku 41 rokovacieho poriadku: Právo iniciatívy udelené Parlamentu zmluvami.
Odkedy sa zmenil postup, Parlament už nerobí iba zmeny a doplnenia starého rozhodnutia, ale môže namiesto toho navrhnúť nové nariadenie, ako je uvedené vyššie
Technický, no povšimnutiahodný detail: článok 107b Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu bol zrušený protokolom č. 2 k Lisabonskej zmluve, ktorou sa mení a dopĺňa Zmluva o Európskej únii a Zmluva o založení Európskeho spoločenstva; na základe článku 106a Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu sa však článok 226 Zmluvy o fungovaní EÚ uplatňuje na Európske spoločenstvo pre atómovú energiu .
Aké zlepšenia sa navrhujú?
Vyšetrovacie výbory musia mať k dispozícii potrebné prostriedky, aby mohli vykonávať svoju úlohu preskúmania údajného porušenia práva Únie alebo nesprávneho úradného postupu.
To je v súlade s judikatúrou Súdneho dvora: ak niektorý článok zmluvy prenáša na inštitúciu alebo orgán Únie konkrétnu úlohu, musí sa chápať tak, že na tento orgán prenáša aj „potrebné právomoci per se , ktoré sú na výkon tejto úlohy nevyhnutné”, inak sa tento článok stáva celkom neúčinný.
Pri vypracúvaní návrhu nového nariadenia od bodu nula – čo je prvý prípad v dejinách tejto inštitúcie – hľadal spravodajca inšpiráciu v rôznych zdrojoch.
K najdôležitejším zdrojom patril štatút a rokovací poriadok Súdneho dvora EÚ, najmä články 24 – 30, 47 – 53 a článok 75.
Nariadenie č. 1073/1999 (ES) o vyšetrovaniach vykonávaných Európskym úradom pre boj proti podvodom (OLAF) a rozhodnutie 94/262/ESUO, ES a Euratom o povinnostiach ombudsmana poskytli cenné príklady stanovenia vyšetrovacích právomocí na nadnárodnej úrovni.
Dokument politického oddelenia ( Parlamentné vyšetrovacie výbory: prieskum) poskytol prehľad právomocí a postupov vyšetrovacích výborov v rôznych štátoch.
Prirodzene, nezabudlo sa ani na predchádzajúce texty týkajúce sa vyšetrovacích výborov EP
Správa o kríze spoločnosti Equitable life Assurance Society ( A6-0203/2007 ); správa z 21. júla 1995 o zmene a doplnení článku 136 rokovacieho poriadku (A4-0187-95); správa z 12. januára 1995 o podrobných ustanoveniach týkajúcich sa vyšetrovacích právomocí EP ( A4-0003/95 ); pracovný dokument z 3. januára 1995 o vyšetrovacích výboroch EP (spravodajca: Alexander Langer); správa zo 14. októbra 1992 o parlamentných vyšetrovacích výboroch ( A3-0302/92 ); pracovný dokument z 2. júna 1992 o parlamentných vyšetrovacích výboroch (spravodajca: François Musso). .
K celkovému procesu prispela kvalitnými dokumentmi, poznámkami a príspevkami aj naša právna služba.
Niektoré nesporné a užitočné ustanovenia zo starého rozhodnutia nepochybne zostanú aj v novom právnom nástroji.
Tento návrh nariadenia ponúka v porovnaní so starým rozhodnutím jasnejšiu a logickejšiu štruktúru.
Najvýznamnejšie zlepšenia sa nachádzajú v oddiele 3 (Vyšetrovanie).
Východiskom našich úvah bola domnienka, že všetky závery z vyšetrovania by mali spočívať výlučne v prvkoch s dôkazovou hodnotou.
S týmto cieľom by mal byť vyšetrovací výbor schopný vykonať v rámci svojho mandátu každé vyšetrovanie, ktoré považuje na splnenie svojej úlohy za potrebné, teda zistenie pravdy o určitých prvkoch z minulosti pomocou faktických dôkazov.
V súlade s návrhom nariadenia by teda výbor mohol vykonať akýkoľvek druh vyšetrovania, pričom nariadenie musí obsahovať podrobné ustanovenia týkajúce sa najdôležitejších druhov vyšetrovania, t. j. vyšetrovania priamo na mieste, vyžiadania dokumentov, vypočúvania úradníkov a ostatných zamestnancov Únie a členských štátov, predvolávania svedkov a požiadania o znalecký posudok.
Vyšetrovacie výbory by mali mať prístup ku všetkým dokumentom – administratívnym aj ostatným, ako aj ku všetkým informáciám, ktoré by im mohli uľahčiť prácu.
Mali by byť schopné získavať takéto informácie rovnako od Únie a orgánov jednotlivých štátov, ako aj od fyzických a právnických osôb.
Túto právomoc by však mali napriek tomu využívať len v prípade, že existuje vzťah medzi vyžiadanou informáciou či vyžiadaným dokumentom a konkrétnou úlohou vyšetrovacieho výboru.
Na rovnakom základe by vyšetrovacie výbory mali byť schopné predvolať si každú osobu (úradníkov Únie alebo jednotlivých štátov, technických znalcov, hovorcov právnických osôb atď.), ktorej dôkaz alebo skúsenosti sa považujú za potrebné v záujme lepšieho preskúmania daného prípadu.
S cieľom dosiahnuť uvedené ciele návrh nariadenia zriaďuje priamu povinnosť sprístupniť výboru vyžiadané dokumenty, dostaviť sa pred výbor a svedčiť ako svedok.
Postup, ktorý obsahuje pôvodné rozhodnutie, by sa však mohol zachovať: úradníci a ostatní zamestnanci EÚ alebo členských štátov môžu byť podľa svojho postavenia určení, aby sa zúčastnili na konaní.
V takom prípade nie je nereálne predstaviť si, že by prakticky konali podľa pokynov.
Keby však výbor nebol spokojný s predloženými dokumentmi alebo uskutočnenými vyhláseniami, môže využiť svoje nové, silnejšie právomoci a tieto osoby priamo predvolať ako svedkov.
Stará metóda (založená na dobrej vôli a lojálnej spolupráci inštitúcií a členských štátov EÚ) by sa teda nezrušila, ale hrozba, že výbor využije svoje nové, rozšírené právomoci, by mohla znamenať, že vyšetrované inštitúcie EÚ alebo členské štáty budú konať tak, ako sa od nich vyžaduje.
Veľmi dôležité zlepšenie tejto novej metódy by predstavovala skutočnosť, že riadne predvolaní svedkovia by boli povinní ochotne, úplne a pravdivo odpovedať na otázky, ktoré im položia členovia výboru.
Platilo by to aj pre úradníkov a ostatných zamestnancov Únie.
V súlade s týmto nariadením majú povolenie uposlúchnuť predvolanie vyšetrovacieho výboru a svedčiť.
Takéto právne usporiadanie sa javí primerané na zabezpečenie predpokladu, že politická kontrola, ktorú vykonáva Európsky parlament, jediná priamo volená inštitúcia Únie, je skutočne seriózna, účinná a v súlade s očakávaniami európskych občanov, pokiaľ ide o demokratickú zodpovednosť a dobrú správu vecí verejných.
Podobne nesplnenie týchto povinností by malo viesť k primeraným postihom.
V záujme dodržania zásad nullum crimen sine lege a nulla poena sine lege , stanovených v článku 49 Charty základných práv EÚ, by nariadenie malo členské štáty zaviazať, aby zaručili, že presne určené porušenie predpisov – neopodstatnené neposkytnutie vyžiadaných dokumentov, neopodstatnené odmietnutie uposlúchnuť predvolanie a dostaviť sa na výsluch ako svedok, falošné svedectvo a podplácanie svedkov budú podliehať primeraným sankciám v súlade s ich vnútroštátnymi predpismi.
Európsky parlament nie je súd.
Ako taký skutočne nemá právomoc uvaliť tresty jednotlivým občanom.
Avšak prijatím Lisabonskej zmluvy všetky členské štáty súhlasili aj s tým, že Európskemu parlamentu udelia právo vyšetrovať porušenia predpisov a prípady nesprávneho úradného postupu pri vykonávaní práva Únie.
To by ich malo zaväzovať k tomu, aby dokázali prinútiť svoje systémy verejnej správy poskytnúť pomoc každému vyšetrovaciemu výboru EP.
Na druhej strane ani inštitúcie Únie by nemali dovoliť, aby sa riadne predvolaní úradníci, ktorí porušili predpisy, skrývali za svoju imunitu, ktorú im vo výlučnom záujme Únie zaručuje protokol č. 7.
Je preto jasne stanovené, že zbavenie imunity v takýchto prípadoch nie je v rozpore so záujmami Únie.
Posledným cieľom vytvorenia vyšetrovacieho výboru je poskytnúť nápravu nezákonnej alebo nespravodlivej situácie.
Vyšetrovanie by preto malo viesť k viacerým možným výsledkom s cieľom poskytnúť čo najvhodnejšie riešenie.
Pri tejto príležitosti treba pripomenúť, že konečná právomoc prijať rozhodnutie prislúcha – bez ohľadu na právomoci, ktoré boli vyšetrovaciemu výboru udelené na výkon jeho povinností – napokon Parlamentu.
Závery zistení vyšetrovacieho výboru by sa teda mohli Parlamentu predložiť v podobe záverečnej správy.
Bolo by potom na Parlamente, aby prijal niektoré alebo viaceré odporúčania zo záverečnej správy, ako napríklad rozhodnutie správu zverejniť, predložiť legislatívnu iniciatívu, postúpiť záležitosť príslušným orgánom Únie alebo jednotlivých štátov, postúpiť záležitosť ombudsmanovi či prijať iné vhodné opatrenie podľa konkrétnych okolností.
VÝSLEDOK ZÁVEREČNÉHO HLASOVANIA VO VÝBORE
Dátum prijatia
11.10.2011
Výsledok záverečného hlasovania
+:
–:
0:
17
1
Poslanci prítomní na záverečnom hlasovaní
Carlo Casini, Andrew Duff, Ashley Fox, Matthias Groote, Roberto Gualtieri, Enrique Guerrero Salom, Zita Gurmai, Gerald Häfner, Constance Le Grip, David Martin, Morten Messerschmidt, Paulo Rangel, Algirdas Saudargas, György Schöpflin, Rafał Trzaskowski, Luis Yáñez-Barnuevo García
Náhradníci prítomní na záverečnom hlasovaní
Helmut Scholz, Rainer Wieland
