KONEČNÉ ZNENIE
A6-0399/2005
7.12.2005
SPRÁVA
o európskej politike susedských vzťahov
(2004/2166(INI))
Výbor pre zahraničné veci
Spravodajca:
Charles Tannock
PE 357.504v02-00
OBSAH
NÁVRH UZNESENIA EURÓPSKEHO PARLAMENTU.........................................................3
EXPLANATORY STATEMENT..............................................................................................14
POSTUP...................................................................................................................................17
NÁVRH UZNESENIA EURÓPSKEHO PARLAMENTU
o európskej politike susedských vzťahov (EPSV)
( 2004/2166(INI) )
Európsky parlament ,
– so zreteľom na článok I-57 Zmluvy o Ústave pre Európu o Únii a jej susedoch, ktorá nie je v platnosti a zatiaľ nebola prijatá,
– so zreteľom na oznámenie Komisie Rade a Európskemu parlamentu Širšia Európa – susedské vzťahy: nový rámec vzťahov s našimi východnými a južnými susedmi ( KOM(2003)0104 ), jej strategický dokument o európskej politike susedských vzťahov ( KOM(2004)0373 ), jej návrh Nástroja Európskeho susedstva a partnerstva ( KOM(2004)0628 ), jej oznámenie o akčných plánoch v rámci európskej politiky susedských vzťahov (EPSV) ( KOM(2004)0795 ) a akčné plány pre Ukrajinu, Moldavsko, Izrael, Jordánsko, Maroko, palestínsku autonómnu samosprávu a Tunisko,
– so zreteľom na 10-bodový plán pre Ukrajinu pani Ferrerovej-Waldnerovej a pána Solanu, ktorý Rada potvrdila 21. februára 2005,
– so zreteľom na európsku bezpečnostnú stratégiu, ktorú Európska rada prijala v decembri 2003,
– so zreteľom na druhý akčný plán Severnej dimenzie na obdobie rokov 2004 – 2006, ako bolo schválené Európskou radou na zasadnutí v Bruseli 16. a 17. októbra 2003,
– so zreteľom na svoje uznesenie o Severnej dimenzii z 20. novembra 2003
Ú. v.
EÚ C 87 E, 7.4.2004, s.
515. ,
– so zreteľom na strategické partnerstvo pre Stredomorie a Blízky východ, o ktorom Európska rada rozhodla v júni 2004,
– so zreteľom na oznámenie Komisie Rade a Európskemu parlamentu Posilnenie opatrení EÚ v oblasti ľudských práv a demokratizácie pre partnerské krajiny regiónu Stredomoria ( KOM(2003)0294 ),
– so zreteľom na uznesenie z 15. marca 2005, ktoré prvé Euro-stredomorské parlamentné zhromaždenie prijalo v Káhire,
– so zreteľom na tretiu správu o ľudskom vývoji v arabskom svete, ktorá bola zverejnená v rámci Programu OSN pre rozvoj v apríli 2005,
– so zreteľom na správu delegácie Európskeho parlamentu poverenú pozorovaním volieb v palestínskej autonómnej samospráve, ktoré sa konali od 7. do 10. januára 2005,
– so zreteľom na svoje uznesenia z 13. januára 2005 o výsledkoch volieb v Ukrajine
Ú. v.
EÚ C 247 E, 6.10.2005, s.
155. , z 24. februára 2005 o parlamentných voľbách v Moldavskej republike
Ú. v.
EÚ C 304 E, 1.12.2005, s.
398. a z 10. marca 2005 o situácii v Libanone
Prijaté texty, P6_TA(2005)0076 . ,
– so zreteľom na svoje uznesenie z 20. novembra 2003 na tému Širšia Európa - susedské vzťahy: nový rámec vzťahov s našimi východnými a južnými susedmi
Ú. v.
EÚ C 87 E, 7.4.2004, s.
506. ,
– so zreteľom na svoje uznesenie z 11. júna 2002 o vzťahoch medzi Európskou úniou a Úniou arabského Magrebu: privilegované partnerstvo
Ú. v.
EÚ C 261 E, 30.10.2003, s.
142. ,
– so zreteľom na svoje uznesenie z 28. apríla 2005 o výročnej správe o ľudských právach vo svete za rok 2004,
6 Prijaté texty, P6_TA(2005)0150 .
6
– so zreteľom na svoje predchádzajúce uznesenia o susedných krajinách a oblastiach rozširujúcej sa EÚ,
– so zreteľom na článok 45 rokovacieho poriadku,
– so zreteľom na správu Výboru pre zahraničné veci ( A6‑0399/2005 ),
A. keďže po rozšírení Európskej únie dňa 1. mája 2004 sa zmenili vonkajšie hranice EÚ a pribudli nové susedné krajiny,
B. keďže v záujme rozšírenej EÚ nie je vytvárať nové deliace čiary s rozparcelovanými vonkajšími hranicami a keďže je preto nevyhnutné uskutočňovať stratégiu vzťahov s východnými a južnými susednými krajinami, čím bude možné budovať a rozširovať spoločný priestor mieru, stability, bezpečnosti, demokracie, blahobytu, ako aj rešpektovania ľudských práv a dodržiavania zákona,
C. keďže v záujme EÚ je prispievať k demokratickému vývoju v susedných krajinách a keďže rozvoj európskej politiky susedských vzťahov do značnej miery závisí od vôle susedných štátov a ich obyvateľov zdieľať tie isté hodnoty, na akých je Európska únia založená,
D. keďže európska politika susedských vzťahov by mala sledovať ambiciózny cieľ ponúknuť partnerským krajinám privilegované vzťahy, ako aj výnimočné postavenie, čo predstavuje významný kvalitatívny posun v porovnaní s vonkajšími vzťahmi Únie s ostatnými regiónmi sveta,
E. keďže európska politika susedských vzťahov sa týka jednak tých európskych krajín, ktoré sú na základe platných zmlúv v zásade oprávnené požiadať o členstvo v Európskej únii, jednak krajín, ktoré sú susednými štátmi Európskej únie a jej dlhodobo blízkymi partnermi, ale nemôžu pristúpiť k Únii; a keďže táto skutočnosť nemá žiadny vplyv na uvedené práva európskych krajín, aby požiadali o pristúpenie k EÚ;
F. keďže všetky susedné krajiny, bez ohľadu na otázku možného členstva, majú rovnakú príležitosť nadviazať privilegované vzťahy s EÚ, ktoré by boli založené na spoločných záujmoch, ako aj spoločných hodnotách, v závislosti od ich vlastných ambícií,
G. keďže absorpčná kapacita Európskej únie je jedných z kodanských kritérií,
H. keďže ružová revolúcia v Gruzínsku a oranžová revolúcia v Ukrajine sú prejavom
vôle obyvateľov týchto krajín zúčastniť sa na procese vytvárania Európy na základe spoločných hodnôt, ako sú uvedené v Zmluve o Ústave pre Európu,
I. keďže Únia by mala vynaložiť maximálne úsilie na podporu návratu Bieloruska do demokratického spoločenstva, aby sa stalo stabilným a prosperujúcim partnerom,
J. keďže EÚ doteraz nevyužila v plnej miere svoje strategické partnerstvo s Ruskom na to, aby vyriešila konflikt v Podnestersku, čo je jednou z hlavných príčin hlbokej ekonomickej krízy v Moldavsku,
K. keďže mierový vývoj na európskom kontinente a v bezprostredne susediacich regiónoch je v záujme Európskej únie a musí preto napomáhať urovnaniu konfliktov v Podnestersku, Južnom Osetsku, Abcházsku, Náhornom Karabachu a Čečensku, načo je nevyhnutná úzka spolupráca s Ruskom a Ukrajinou, a tiež musí prispievať k vyriešeniu konfliktov na Blízkom východe a v Západnej Sahare.
L. keďže oslobodzovací proces v Libanone a slobodné voľby v Palestíne sa taktiež niesli v duchu slobody a demokracie,
M. keďže zdôrazňuje nevyhnutnú pozitívnu úlohu, ktorú inštitúcie ako Rada Európy, OBSE a OSN zohrávajú pri prevencii, riadení a riešení politických a vojenských kríz v mnohých regiónoch Európy, a to najmä vďaka ich možnostiam a nástrojom, ktoré dopĺňajú nástroje EÚ,
N. keďže krajiny, ktoré spolupracujú v rámci GUAM (Gruzínsko, Ukrajina, Azerbajdžan a Moldavsko), oznámili na svojom summite 22. apríla 2005 jasnú ambíciu zintenzívniť spoluprácu s EÚ,
O. keďže Európska únia a Rusko ako jej susedná krajina rozhodli v máji 2003 o strategickom partnerstve založenom na rovnakých hodnotách ako európska politika susedských vzťahov a vytvorenie štyroch spoločných priestorov, čo musí viesť k dosiahnutiu konkrétnych výsledkov;
Na ceste k uzavretiu dohôd o európskom susedstve
1. vyhlasuje, že nevyhnutným predpokladom na realizáciu privilegovaných susedských vzťahov so susednými krajinami EÚ je aktívny a konkrétny záväzok k rešpektovaniu spoločných hodnôt v oblasti dodržiavania zásad právneho štátu, optimálneho spôsobu vládnutia, dodržiavania ľudských práv a základných slobôd, demokracie a zásad transparentného sociálneho trhového hospodárstva a trvalo udržateľného rozvoja;
2. zdôrazňuje svoj cieľ neuspokojiť sa s existujúcim stavom, ale využiť Európsku úniu, aby podporovala želanie obyvateľov našich susedných krajín týkajúce sa úplnej politickej slobody, ktorá zahŕňa demokraciu i spravodlivosť, ako aj hospodárskeho a spoločenského vývoja prostredníctvom všetkých dostupných diplomatických, finančných a politických prostriedkov;
3. podporuje rozširovanie EÚ na základe zmlúv a v súlade s rozhodnutiami, ktoré prijala Európska rada; zdôrazňuje, že proces rozširovania musí sprevádzať ambiciózna a významná pružná politika susedských vzťahov s krajinami, ktoré v súčasnosti nie sú členskými štátmi EÚ a ktoré k EÚ zatiaľ nemôžu pristúpiť alebo to ani nie je v ich záujme, ale stotožňujú sa s jej hodnotami a majú v úmysle zúčastniť sa na európskom projekte;
4. vyzdvihuje potrebu vytvoriť účinný kontrolný mechanizmus a zdôrazňuje ochotu na obmedzenie alebo pozastavenie pomoci, či dokonca na zrušenie zmlúv s krajinami, ktoré porušujú medzinárodné a európske normy dodržiavania ľudských práv a demokracie, a vyzýva Komisiu, aby uskutočňovala dôraznú politiku podpory demokatických síl v susedných štátoch, a to najmä zabezpečením prístupu k nezávislým médiám a informáciám;
5. vyzýva Komisiu, aby definovala účel a jasné priority európskej politiky susedských vzťahov a stanovila tak kritériá hodnotenia dosiahnutých výsledkov, a víta zámer uzavrieť dohodu o európskom susedstve na záver procesu európskej politiky susedských vzťahov pre tie krajiny, ktoré nežiadajú o členstvo, ale priblížili sa právnym predpisom Európskej únie;
6. považuje za správne, že takáto dohoda o susedstve môže podporiť postupné dosiahnutie úplného prístupu na vnútorný trh a účasť na Spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politike, čo si vyžiada primeranú finančnú a technickú podporu zo strany EÚ; taktiež pokladá za potrebné, aby bola umožnená spolupráca v oblasti spravodlivosti a vnútorných vecí, pričom by tiež mala byť začlenená do akčných plánov s cieľom úzko spolupracovať v oblasti obrany ľudských práv, boja proti obchodovaniu s drogami, zbraňami a ľuďmi, boja proti terorizmu a organizovanému zločinu, ako aj v oblasti azylovej a vízovej politiky a prisťahovalectva;
7. pokladá spoločnú správu hraníc medzi každou zo susedných krajín a EÚ za nevyhnutný prvok Dohody o susedstve s cieľom zabezpečiť na jednej strane bezpečnosť hraníc a na druhej strane ich otvorenosť pre obchodovanie v pohraničných oblastiach;
8. považuje za potrebné a v súčasnosti ako prvý krok za realizovateľné, aby sa partnerským krajinám umožnila účasť na všetkých programoch Spoločenstva v oblasti kultúry, vzdelávania, mládeže, informačnej spoločnosti, životného prostredia, výskumu a vedy;
9. považuje za dôležité rozšíriť program parlamentných návštev a umožniť tak ľuďom zo susedných krajín oboznámiť sa s demokratickou kultúrou Európskeho parlamentu;
10. považuje za užitočné vytvoriť špeciálny európsky fond na podporu iniciatív na účinnú a pružnú propagáciu parlamentnej demokracie v susedných krajinách;
11. pokladá za dôležité, aby sa sformulovali rozdiely v akčných plánoch pre
jednotlivé krajiny s ohľadom na súčasný stav vzťahov, pokrok pri presadzovaní reforiem a vôľu príslušnej susednej krajiny plniť dohodnuté záväzky; opätovne zdôrazňuje, že tieto rozdiely musia byť založené na transparentných a objektívnych kritériách;
12. zastáva názor, že takýto akčný plán má slúžiť ako nástroj na dosiahnutie cieľov možného členstva pre tie krajiny, ktoré sú na to spôsobilé, ako aj k ešte užšiemu partnerstvu pre ostatné krajiny;
13. podporuje rozvoj akčných plánov so všetkými krajinami zahrnutými v politike susedských vzťahov a trvá na tom, aby rozvoj ľudských práv, demokracie a zásad právneho štátu bol považovaný za kľúčovú prioritu všetkých národných akčných plánov; s ohľadom na to zdôrazňuje význam vytvorenia podkomisií pre ľudské práva so všetkými susediacimi krajinami, ktoré by mohli pomôcť pri hodnotení realizácie akčných plánov; domnieva sa, že tieto podkomisie by sa mohli stretávať aspoň raz ročne a takéto pravidelné sledovanie by malo prebiehať na všetkých politických úrovniach; vyzýva Radu a Komisiu, aby v plnej miere zapojili EP do tohoto procesu hodnotenia a je preto presvedčený, že EP by mal byť zastúpený v podkomisiách;
14. navrhuje, aby Komisia pravidelne uverejňovala výročné kontrolné správy ako hodnotenia pokroku v procese európskej politiky susedských vzťahov vzhľadom na jednotlivé krajiny, a to v súlade s jasne stanovenými kritériami a normami, pričom by mali slúžiť ako základ pre ďalšie kroky na ceste k uzavretiu dohody o európskom susedstve; očakáva, že partnerské krajiny poskytnú podrobné informácie pre spoločný proces kontroly; domnieva sa, že v Európskom parlamente je potrebná intenzívna diskusiu o správach týkajúcich sa dosiahnutého pokroku;
15. vyjadruje poľutovanie nad tým, že Komisia vo svojom strategickom dokumente z
mája 2004 reagovala iba na stanovisko Rady a ignorovala obsiahle uznesenie Európskeho parlamentu z 20. novembra 2003;
16. zdôrazňuje rozhodujúce spojenie medzi stratégiou EÚ voči Rusku a politikou susedských vzťahov; poukazuje na to, že úspech politiky susedských vzťahov v niektorých štátoch v rámci európska politika susedských vzťahov závisí od vzťahov medzi EÚ a Ruskom; požaduje preto, aby Komisia a Rada preformulovali spoločnú stratégiu voči Rusku tak, aby zohľadňovala ciele a stratégiu politiky susedských vzťahov;
17. dôrazne pripomína, že Parlament sa ako rozpočtový orgán podieľa na financovaní európskej politiky susedských vzťahov prostredníctvom novozaloženého Nástroja Európskeho susedstva a partnerstva (ENPI) v rámci postupu spolurozhodovania; vyzýva preto Komisiu, aby neoddeľovala politické priority európskej politiky susedských vzťahov od jej financovania prostredníctvom Nástroja Európskeho susedstva a partnerstva a prideľovania rozpočtových prostriedkov, ale stanovovala ich transparentným spôsobom za účasti Parlamentu, najmä so zreteľom na definíciu viacročných programov a strategických dokumentov krajiny; vyzýva Komisiu, aby hľadala spôsoby dovoľujúce prepojenie rôznych nástrojov zahraničných opatrení;
18. žiada Komisiu, aby sa vyhýbala byrokratizácii celého procesu európskej politiky susedských vzťahov a plne konzultovala a zahrnula nielen Radu, ale aj Parlament do procesu prípravy časového rámca a obsahu budúcich akčných plánov;
19. zdôrazňuje, že zatiaľ čo Nástroj Európskeho susedstva a partnerstva by mal slúžiť ako nástroj upevňovania demokracie v susedných krajinách Európy, musí byť aj prostriedkom iniciovania pokroku smerom k demokracii v nedemokratických susedných krajinách, akou je Bielorusko, a mal by zahŕňať prostriedky na uskutočnenie takejto transformácie;
20. žiada urýchlené poskytnutie technickej podpory pre tie susedné krajiny, ktoré sa už rozhodli pre uskutočnenie rozsiahlych reformných programov a plnia si dohodnuté záväzky; potvrdzuje svoj zámer žiadať o výrazné zvýšenie a prerozdelenie prostriedkov na európsku politiku susedských vzťahov v súlade s budúcim finančným výhľadom na základe rozhodnutia Európskeho parlamentu, keďže od 1. januáru 2007 Nástroj Európskeho susedstva a partnerstva nahrádza existujúce programy TACIS, MEDA a iné; uznáva, že postupne stále výraznejšia účasť na európskom vnútornom trhu, ktorá bola predmetom ponuky v rámci európskej politiky susedských vzťahov, je príležitosťou, ako aj dôležitou výzvou pre susedné krajiny, a navrhuje, aby Komisia vytvorila osobitné finančné prostriedky s cieľom napomôcť krajinám zapojeným do európskej politiky susedských vzťahov v ich približovaní sa vnútornému trhu, čo je predpokladom pre žiadateľské krajiny ešte pred ich pristúpením;
21. zdôrazňuje, že nové členské štáty EU úspešne uskutočnili prechodné reformy potrebné na presadenie trhového hospodárstva, demokracie a občianskej spoločnosti a nadobudli dostatok jedinečných, relevantných reformných skúseností, ktoré možno odovzdať susedným krajinám vo východnej Európe; preto žiada Komisiu, aby vytvorila potrebné mechanizmy, ktoré umožnia členským štátom zdieľať ich reformné skúsenosti s partnerskými krajinami v rámci európskej politiky susedských vzťahov a pôsobiť ako sprostredkovateľ v tomto procese;
22. zdôrazňuje potrebu zahrnúť účinné protikorupčné opatrenia do všetkých akčných plánov a podporovať ich z krátkodobého i dlhodobého hľadiska;
23. požaduje ubezpečenie, že miestne a regionálne orgány, ako aj verejné organizácie v členských štátoch a v susedných štátoch budú zapojené do rozvoja a uskutočňovania európskej politiky susedských vzťahov;
24. požaduje aby Komisia navrhla osobitnú smernicu, ktorá by poskytla nevyhnutnú pružnosť pre Európsku iniciatívu pre demokraciu a ľudské práva (rozpočtový riadok 19-04), ako jediný externý nástroj EÚ, ktorý si nevyžaduje súhlas hostiteľskej krajiny, a tiež aby dovolila obnovu úplného parlamentného dohľadu nad programom;
25. zdôrazňuje význam väčšej otvorenosti trhu v súlade so zásadami WTO; upozorňuje, že na základe Barcelonského vyhlásenia bolo postupné zriadenie zóny voľného obchodu stanovené pre tovary s cieľovým dátumom 2010; považuje za dôležité pre všetky partnerské krajiny európskej politiky susedských vzťahov, aby boli stimulované a podporované na ich ceste k členstvu v WTO;
26. podporuje zámer Komisie ponúknuť Rusku podporu prostredníctvom nového Nástroja Európskeho susedstva a partnerstva okrem existujúcich foriem spolupráce, ale konštatuje potrebu uviesť túto podporu do súvislosti so správami o dosiahnutom pokroku založenými na riadnej kontrole;
27. považuje za potrebné posilniť informačnú politiku o Európskej únii, jej postupoch prijímania rozhodnutí a jej hodnotách; víta skutočnosť, že spravodajský televízny kanál Euronews financovaný zo strany EÚ už vysiela v ruštine, a pokladá za vhodné, aby vysielal aj v arabčine;
28. domnieva sa, že kým možnosť členstva musí ostať základným podnetom pre všetky európske krajiny, aby nasledovali spoločné európske ideály a zúčastňovali sa na európskom integračnom procese, nečlenstvo by sa nemalo používať ako dôvod na kritiku nečlenských krajín; zdôrazňuje, že všetky bilaterálne vzťahy a všetky existujúce multilaterálne organizácie sa musia využiť pri presadzovaní našich cieľov európskej spolupráce a integrácie;
29. vyzýva Európsku úniu na podpis Európskej konvencie o ľudských právach s cieľom posilniť spojenie medzi Radou Európy a EÚ a postupne rozšíriť programy Spoločenstva v oblastiach vzdelávania, kultúry a výskumu na štáty rozšírenej Európy;
30. požaduje zvýšenú a lepšie sústredenú celoeurópsku spoluprácu vo všetkých príslušných oblastiach, napr. transeurópske siete, životné prostredie, vízové režimy, justícia, ako aj azylová, migračná, zahraničná a bezpečnostná politika;
Vzájomné prepojenie susedných krajín
31. zdôrazňuje, že cieľom európskej politiky susedských vzťahov je nielen posilnenie bilaterálnych vzťahov medzi EÚ a susednými krajinami, ale aj vytvorenie sietí spolupráce a rozvoj regionálnej integrácie medzi susednými krajinami; zastáva v tejto súvislosti názor, že pre európske susedné štáty by sa malo zvážiť vytvorenie nástroja podľa vzoru Európskeho hospodárskeho priestoru, ktorý by sa týkal nielen účasti na jednotnom trhu, ale aj politických záležitostí; vyjadruje znepokojenie z výrazného oneskorenia v tejto oblasti a je presvedčený, že pre Úniu je nevyhnutné, aby sa spolu s partnermi v rámci politiky susedských vzťahov zaviazala uviesť do činnosti všetky politické a inštitucionálne nástroje, ktoré umožňujú podporovať rozvoj multilaterálnej dimenzie;
32. požaduje v tejto súvislosti, aby sa kládol väčší dôraz na rozvoj regionálnej a subregionálnej dimenzie vzhľadom na špecifické geografické, historické a politické charakteristiky, ktoré susedné krajiny odlišujú od krajín Únie;
33. vyzýva Komisiu, aby poskytla jasnejšiu definíciu vzťahov medzi politikou susedských vzťahov a Euro-stredomorským partnerstvom, ktoré plánuje obnoviť prostredníctvom oznámenia o tejto záležitosti;
34. v tejto súvislosti vyzýva Radu, Komisiu a členské štáty, aby vyvíjali viditeľnejšie a konkrétnejšie úsilie o posilnenie interakcie s Organizáciou pre bezpečnosť a spoluprácu v Európe (OBSE) a Radou Európy s cieľom poskytnúť EÚ nevyhnutné poznatky a nástroje, ktoré jej chýbajú, najmä v oblasti kontroly uplatňovania ľudských práv, demokracie a zásad právneho štátu, ako aj riadenia a riešenia politických a vojenských kríz;
35. domnieva sa, že Rada Európy by sa mala posilniť a rozvíjať tak, aby sa stala najdôležitejším celoeurópskym fórom pre spoluprácu, najmä pokiaľ ide o rešpektovanie a realizáciu dohovorov o demokracii a ľudských právach, a vyjadruje názor, že jej účinne fungujúca demokratická organizácia môže byť tiež poverená novými úlohami; zaujíma stanovisko, že Rada Európy by mohla byť celoeurópskym fórom pre akékoľvek rôzne európske „priestory“, ktoré sa v súčasnosti pokúšame vytvoriť bilaterálnymi alebo multilaterálnymi cestami;
36. domnieva sa, že OBSE by sa mala uplatňovať na celoeurópskej úrovni v oblastiach, na ktoré sa vzťahuje jej mandát, pričom však treba zamedziť duplikácii medzi Radou Európy a príslušnými agentúrami OSN; zdôrazňuje, že OBSE by mohla byť taktiež užitočná pri budovaní mostov medzi Európskou úniou a jej susednými krajinami tým, že ponúkne plné členstvo krajinám Stredomoria a Blízkeho východu; vyjadruje poľutovanie nad nedávnymi pokusmi o oslabenie úlohy OBSE v oblasti ľudských práv a demokracie a domnieva sa, že EÚ by mala lepšie a koordinovane využívať svoju dôležitosť v OBSE a v Rade Európy s cieľom presadzovať hodnoty a normy, na ktorých sa zakladá členstvo v týchto inštitúciách;
37. za dôležitý prvok považuje oblasť energetickej politiky vzhľadom na skutočnosť, že v
okolí EÚ sa nachádzajú najväčšie zásoby ropy a zemného plynu na svete (Rusko a Kaspické more, Blízky Východ a severná Afrika), a mnoho krajín v jej susedstve, ako napríklad Rusko, Alžírsko, Egypt, Lýbia a Azerbajdžan sú dodávateľmi alebo – ako je tomu v prípade Ukrajiny, Bieloruska, Maroka, Tuniska, Gruzínska a Arménska – prepravcami, a zlepšenie spojení energetickej siete bude na úžitok ako EÚ, tak jej
partnerským krajinám;
38. zdôrazňuje, že zintenzívnenie obchodu a cestovného ruchu medzi EÚ a partnerskými krajinami si vyžaduje zlepšenie dopravných sietí a pravdepodobne bude viesť k zlepšeniu spojenia medzi partnerskými krajinami, čím budú tieto príťažlivejšie z hľadiska investovania;
39. poukazuje na to, že európska politika susedských vzťahov sa zameriava na podporu záväzku zdieľať hodnoty, napríklad úsilie o trvalo udržateľný rozvoj, ako definoval svetový summit v Johannesburgu;
40. zdôrazňuje, že spoluprácu v oblasti životného prostredia a v takých kľúčových oblastiach, akými sú napríklad kvalita vody a riadenie vodných zdrojov, riadenie odpadov, znečisťovanie vzduchu, riadenie pre prípad povodní a boj proti premene pôdy na púšť, možno taktiež dosiahnuť len na cezhraničnej a regionálnej úrovni;
41. vyjadruje presvedčenie, že problém legálneho a nelegálneho prisťahovalectva by sa mal riešiť v kontexte politiky susedských vzťahov; vyzýva Radu a Komisiu, aby kontrolovali vykonávanie dohôd so všetkými susednými krajinami, najmä z hľadiska akčných plánov, o ktorých sa už rokovalo alebo sa práve rokuje; vyzýva tiež Radu a Komisiu, aby kontrolovali bilaterálne dohody medzi jednotlivými členskými štátmi a partnerskými krajinami, ktoré sa týkajú prisťahovalectva a najmä readmisie;
42. víta skutočnosť, že otvorenie európskeho priestoru pre výskum je predpokladom spolupráce v spoločnosti založenej na vedomostiach a pozoruje príležitosti na regionálnu spoluprácu medzi partnerskými krajinami aj v tejto oblasti;
43. upozorňuje na potrebu venovať osobitnú pozornosť tým krajinám európskeho kontinentu, ktoré nie sú členmi Európskej únie, ale z historických a geografických dôvodov majú blízke politické a hospodárske vzťahy s EÚ (Andora, Monako, San Marino, Vatikán, Švajčiarsko, Lichtenštajnsko, Nórsko a Island), a na to, že je potrebné taktiež im umožniť účasť na procese susedských vzťahov;
44. zastáva názor, že všetky kandidátske krajiny by taktiež mali byť zapojené do politiky susedských vzťahov, najskôr ako osobitní partneri a neskôr ako členské krajiny EÚ, ktoré zohrávajú zvláštnu úlohu v oblasti spolupráce s našimi budúcimi susednými krajinami; pokladá za potrebné, aby sa dosiahol pokrok v súvislosti s otvorením tureckých hraníc s Arménskom a aby Rumunsko vyriešilo svoj územný spor v Čiernom mori s Ukrajinou;
45. vyjadruje názor, že za týchto okolností musí dôjsť k posilneniu Severnej dimenzie; podčiarkuje, že osobitná pozornosť sa musí venovať vzťahom s Ruskom ako obrovskou eurázijskou susednou krajinou; preto žiada ďalší rozvoj strategického partnerstva EÚ –Rusko a zintenzívnenie spolupráce vo vnútri multilaterálnej Severnej dimenzie, ako aj v rámci rozšírenej Európy, pričom sa treba vyvarovať deleniu Európy na sféry vplyvu a podporovať skutočné celoeurópske partnerské vzťahy a spoluprácu;
Magreb
46. konštatuje, že štáty Maroko, Tunisko a Alžírsko sú dlhodobo úzko spojené s Európskou úniou, čoho dôkazom sú existujúce dohody o pridružení; zdôrazňuje, že rázne uskutočňovanie reforiem, ktoré sa už začalo, a to najmä v oblasti politickej slobody a ľudských práv, musí mať najvyššiu prioritu; vyzýva Komisiu, aby v blízkej budúcnosti prijala akčný plán pre Alžírsko s cieľom dať nový impulz Únii arabského Magrebu; poukazuje však na to, že úspech tejto regionálnej integrácie v rozhodujúcej miere závisí od vyriešenia otázky Západnej Sahary, a opätovne apeluje na zúčastnené strany, aby začali konštruktívny dialóg v rámci príslušných uznesení Bezpečnostnej rady OSN;
47. vyzýva Európsku úniu, aby prijala prísne opatrenia sprevádzané informačnou kampaňou s cieľom objasniť Barcelonský proces, ako aj novú politiku susedských vzťahov, aby tak eliminovala obraz ustráchanej Európy, ktorá sa viac zaoberá svojou vlastnou bezpečnosťou a bojom proti prisťahovalectvu ako udržateľným rozvojom, ktorý sa očakáva a je nevyhnutný;
48. víta priblíženie sa Lýbie k Barcelonskému procesu a očakáva konkrétne kroky pri presadzovaní ohláseného prijatia barcelonských právnych predpisov, čo by v pravý čas mohlo viesť k začleneniu do procesu európskej politiky susedských vzťahov;
Blízky východ a Mašrek
49. s potešením konštatuje, že vo voľbách do palestínskej autonómnej samosprávy v januári 2005 bol príkladným spôsobom zvolený prezident, čo bolo signálom pre celý arabský svet; zastáva názor, že reformou v rámci palestínskej autonómnej samosprávy a odhodlaním bojovať proti terorizmu sa naskytli nové príležitosti na mierový proces a uskutočňovanie „cestovnej mapy“; víta stiahnutie sa Izraela z pásma Gazy a oznámenie o pokračovaní tohto procesu v určitých oblastiach Západného brehu; pozoruje príležitosť na dosiahnutie významného pokroku v mierovom procese; vyjadruje názor, že obe strany by mali posilniť dialóg vzhľadom na nadchádzajúce voľby na oboch stranách;
50. vyjadruje spokojnosť s tým, že Jordánsko a Egypt aktívne podporujú mierový proces na Blízkom východe; zastáva názor, že európska politika susedských vzťahov by mala všetkými dostupnými prostriedkami podporovať nedávne náznaky demokratickej obnovy v Mašreku, najmä po cédrovej revolúcii v Libanone;
51. vyzýva Sýriu, aby v plnej miere a aktívne spolupracovala na poli medzinárodného boja proti terorizmu a medzinárodného vyšetrovania vraždy bývalého libanonského predsedu vlády Rafiqa Haririho a plne rešpektovala medzinárodne prijaté normy ľudských práv;
52. víta stiahnutie sa sýrskej armády z Libanonu a uskutočnenie parlamentných volieb v Libanine v júni; vyzýva na zdvojnásobnenie úsilia o dosiahnutie suverénneho a demokratického štátu Libanon, v ktorom sa všetky politické a náboženské skupiny a komunity zúčastňujú na politickom a spoločenskom živote a v ktorom sa plne rešpektujú ľudské práva;
53. vyzýva egyptské orgány, aby neoslabovali nedávno vzniknuté vyhliadky týkajúce sa najmä prezidentských volieb s viacerými kandidátmi a aby odhodlane pokračovali v demokratických reformách;
Východná Európa
54. víta pokojnú revolúciu a demokratické hnutie na Ukrajine; uznáva európske úsilie zo strany Ukrajiny a žiada o vytvorenie dlhodobej európskej perspektívy; podporuje akčný plán a 10-bodový plán pani Ferrerovej-Waldnerovej a pána Solanu, ktorý predstavuje ambiciózny a významný program; potvdrzuje svoju plnú podporu novej ukrajinskej vláde pri realizácii ohláseného balíka reforiem;
55. uznáva európske úsilie zo strany Moldavska a žiada o vytvorenie dlhodobej európskej perspektívy; zdôrazňuje, že demokratický vývoj krajiny je prospešný pre vytváranie užších vzťahov; považuje za potrebné poskytnúť pomoc EÚ s cieľom podporiť hospodársky rozvoj v krajine a ďalej stimulovať spoločnosti a obyvateľstvo v Podnestersku na spoluprácu s EÚ prostredníctvom Kišiňova; vyzýva všetky zúčastnené strany, aby dosiahli politickú dohodu v otázke Podnesterska;
56. vyjadruje znepokojenie nad súčasným vývojom v Bielorusku, ktoré sa rýchlo premieňa na diktatúru, v ktorej sa potláčajú aktivity opozície akéhokoľvek druhu; vyzýva Komisiu, Radu a členské štáty, aby zvýšili svoju podporu aktivitám mimovládnych organizácií a opozície zameraným na občiansku spoločnosť; nalieha na Radu, aby s Ruskom diskutovala o otázke Bieloruska, a poukazuje na to, že demokratizácia tejto krajiny je v záujme EÚ i Ruskej federácie a je preto potrebné prijať spoločný postup;
Južný Kaukaz
57. víta skutočnosť, že Európska rada na naliehanie Európskeho parlamentu zahrnula do politiky susedských vzťahov aj kaukazské krajiny;
58. zastáva názor, konflikt medzi Arménskom a Azerbajdžanom v Náhornom Karabachu je prekážkou rozvoja oboch krajín a regionálnej spolupráce, ako aj účinného vykonávania európskej politiky susedských vzťahov ako takej; vyzýva obe strany, aby upustili od jednostranných opatrení a agresívnych vyhlásení a vyvíjali úsilie o vyriešenie konfliktu v rámci konštruktívneho dialógu so všetkými zúčastnenými silami, a to na základe rešpektovania práv menšín a integrity krajín v ich medzinárodne uznaných hraniciach; zdôrazňuje význam pokračujúcich demokratických reforiem pre rozvoj regiónu a jeho vzťahov s EÚ; nalieha na Arménsko, aby našlo spôsoby, ako umožniť postupný návrat utečencov na okupované územia na základe práv menšín; vyzýva členské krajiny Minskej skupiny OBSE, aby účinnejšie skoordinovali svoje kroky s osobitným zástupcom EÚ pre Južný Kaukaz s cieľom pokročiť v rokovaniach;
59. podporuje plné využívanie európskej politiky susedských vzťahov pri presadzovaní regionálnej spolupráce medzi krajinami Južného Kaukazu ako nástroj budovania dôvery medzi štátmi;
60. navrhuje európsky pakt stability pre Južný Kaukaz – vrátane parlamentného a
občiansko-spoločenského rozmeru na príklade Paktu stability EÚ pre juhovýchodnú Európu – so zapojením Európskej únie (za účasti Turecka ako kandidátskej krajiny), Ruska, USA a OSN (tzv. kvartet); domnieva sa, že takýto pakt stability by mohol napomôcť urovnaniu regionálnych konfliktov prostredníctvom dialógu medzi všetkými zúčastnenými stranami a bol by užitočný aj pre krajiny mimo priameho susedstva EÚ;
°
° °
61. poveruje svojho predsedu, aby toto uznesenie postúpil Rade, Komisii, Generálnemu tajomníkovi OSN, vládam a národným parlamentom krajín zapojených do európskej politiky susedských vzťahov a Ruska, Rade Európy, OBSE a Euro-stredomorskému parlamentnému zhromaždeniu.
EXPLANATORY STATEMENT
Summary of the European Neighbourhood Policy (ENP)
The European Neighbourhood Policy (ENP) is distinct from the issue of potential membership of the European Union, which is not explicitly excluded in the policy for those countries entitled to apply under Article 49 TEU.
In this respect the present Report recognises the European aspirations of European countries with democratic governments which have expressed such a strategic choice.
The ENP offers a privileged relationship by the EU with all its current non member state neighbours, other than the current EU candidates for membership (Romania, Bulgaria, Turkey and Croatia) and the potential candidate countries of the Western Balkans, which already have separate special arrangements.
The ENP will build on mutual commitment to common values, principally regarding the rule of law, good governance, the respect for human rights (including minority rights and equal opportunities), the promotion of good neighbourly relations, and the principles of market economy and sustainable development.
It aims to establish a circle of friends around the EU in which the essential task of promoting and enhancing prosperity, stability and security is carried out in partnership and to mutual advantage.
The ENP was established in March 2003 by the
Communication on Wider Europe .
Its purpose is to demonstrate the high priority that the Union accords to shaping future relations with EU neighbours.
It offers a means for an enhanced and more focused policy approach by the EU towards its neighbourhood, bringing together the principal instruments at the disposal of the Union and its Member States.
Increased financial assistance and a single, dedicated European Neighbourhood and Partnership Instrument (ENPI) will support the implementation of the ENP to all ENP neighbours, and also to Russia - hence the "Partnership" element, referring to the Partnership and Cooperation Agreement with Russia, which is the legal basis for the proposed EU-Russia Four Common Spaces.
The Commission has proposed an increase in assistance to €14.9 billion for 2007-2013, as compared to approximately €8.5 billion for 2000-2006 under the respective predecessor programmes (TACIS, MEDA).
From 2007 onwards the ENPI will replace the current TACIS and MEDA programmes in the ENP partner countries and Russia.
The ENPI is the subject of a separate report currently under consideration by the Foreign Affairs Committee (Rapporteur: Mr.
Szymanski).
Under the framework of the ENP, the Commission prepares both Strategy Papers and Country Reports.
Country reports cover progress in implementation of bilateral agreements and related reforms.
They reflect the political, economic, social and institutional situation in the countries and focus on the priority areas of the ENP.
In May 2004 the Commission presented a
Strategy Paper and Country Reports on a series of ENP countries - Israel, Jordan, Moldova, Morocco, Palestinian Authority, Tunisia and Ukraine.
In March 2005 it presented Country Reports on Egypt, Lebanon, Armenia, Azerbaijan and Georgia.
In December 2004, the Commission presented a first set of draft Action Plans with partner countries, on the basis of the Strategy Paper.
Action Plans , which are drawn up with the respective Country Report and Strategy Paper as a starting point, are the key operational instruments to translate the ENP objectives into reality.
The Action Plans are political documents agreed between the EU and the respective partner country.
Based on common principles but differentiated, they take into account the specificities of each neighbour, its national reform processes and its relations with the EU.
The Action Plans define priorities for both sides in order to intensify economic integration and to deepen political cooperation.
The fulfilment of these priorities will bring each country closer to the European Union.
They identify key areas for specific action, including:
· political dialogue and reform;
· measures to uphold human rights, the rule of law, democracy, freedom of the press and independence of the judiciary;
· trade and measures preparing partners for gradually obtaining a stake in the EU’s Internal Market, with the eventual possibility of a Free Trade Area;
· justice and home affairs;
· energy, transport, information society, environment and research and innovation; and
· social policy and people-to-people contacts.
Action Plans build on the existing contractual framework (Association Agreements in the case of Euromed partners or Partnership and Cooperation Agreements with former Soviet states), reinforcing them with additional momentum and focus.
A regular reviewing process will monitor implementation and provide guidance for future adaptation of the Action Plans as the reform processes advance.
Seven Action Plans have been adopted, with Israel, Jordan, Morocco, Tunisia, the Palestinian Authority, Ukraine and Moldova.
Five more are in preparation, with Armenia, Azerbaijan, Egypt, Georgia and Lebanon.
There are examples of delays arising in the process of adopting an Action Plan.
The proposed draft with Azerbaijan has recently been delayed due to alleged direct air links between Baku and the northern part of the island of Cyprus; it is to be hoped that this can shortly be resolved.
Subcommittees are now being scheduled to follow implementation and monitoring over the 3-5 year life of the Action Plans.
The present report calls for more involvement by the European Parliament in these Subcommittees.
The present report confirms the European Parliament approval of the European Neighbourhood Policy, emphasizing the commitment to the rule of law, responsible governance, respect for human rights and equal opportunities, the principles of the social market economy and sustainable economic development.
The Rapporteur seeks a clearer definition of the purpose of the ENP from the Commission and aims to set out policy priorities according to the views of the Parliament, such as improved access to the single market, and in some cases the possible eventual conclusion of "Neighbourhood Agreements" and the establishing of fully fledged Free Trade Agreements with the EU; participation in the ESDP/CFSP; better focus on drug, weapons and people trafficking; and exchange of criminal intelligence between national agencies.
Greater clarity is recommended regarding the fight against international terrorism, and against organised crime, and a call is made for a better-defined asylum policy.
Particular importance is placed on the peaceful resolution of outstanding territorial disputes, including frozen conflicts, such as Transnistria, South Ossetia/Abkhazia, Nagorno-Karabakh, Snake Island in the Black Sea, etc., which also prevent better intra-regional co-operation, particularly in the Caucuses.
Special notice is taken of the particular expertise and economic and cultural links between the new Central and Eastern European EU member states and the Western NIS neighbours, as well as the special relationship between Cyprus and Malta with the Euromed partners.
The Parliament’s co-decision authority in allocating the ENPI budget is reemphasised.
The present report highlights fears that the Commission will decouple the ENP from the ENPI budget, with the consequence that the Parliament will help pay but will not play; this entails a substantial erosion of the Parliament's powers of oversight and scrutiny.
The report further recognises transitional problems of asymmetry which access to the single market would bring, and calls for increased ENPI funding to address these.
Increased funds should be targeted at those partner countries which have embarked on “comprehensive reform programmes”.
Several ENP partner countries, such as Azerbaijan and Algeria, are rich in energy resources.
The report also notes that partner countries are often either producers or transporters of oil and gas.
Therefore energy policy and EU energy security should be a key pillar of the ENP.
POSTUP
Názov
Európska politika susedských vzťahov
Číslo postupu
2004/2166(INI)
Základ v rokovacom poriadku
Článok 45
Gestorský výbor dátum oznámenia v pléne
AFET 28.10.2005
Výbory požiadané o stanovisko dátum oznámenia v pléne
INTA
28.10.2005
Bez predloženia stanoviska dátum rozhodnutia
INTA 29.9.2004
Rozšírená spolupráca dátum oznámenia v pléne
-
Návrh uznesenia začlenený v správe
-
Spravodajcovia dátum menovania
Armin Laschet 13.9.2004
Charles Tannock
8.9.2005
Predchádzajúci spravodajca(-ovia)
Prerokovanie vo výbore
26.4.2005
28.11.2005
Dátum prijatia
29.11.2005
Výsledok záverečného hlasovania
pre:
proti:
zdržali sa:
57
1
2
Poslanci prítomní na záverečnom hlasovaní
Panagiotis Beglitis, Monika Beňová, André Brie, Elmar Brok, Simon Coveney, Véronique De Keyser, Giorgos Dimitrakopoulos, Camiel Eurlings, Jas Gawronski, Ana Maria Gomes, Alfred Gomolka, Klaus Hänsch, Richard Howitt, Jana Hybášková, Anna Ibrisagic, Toomas Hendrik Ilves, Georgios Karatzaferis, Helmut Kuhne, Joost Lagendijk, Vytautas Landsbergis, Edward McMillan-Scott, Cecilia Malmström, Francisco José Millán Mon, Pasqualina Napoletano, Annemie Neyts-Uyttebroeck, Baroness Nicholson of Winterbourne, Cem Özdemir, Justas Vincas Paleckis, João de Deus Pinheiro, Paweł Bartłomiej Piskorski, Poul Nyrup Rasmussen, Michel Rocard, Libor Rouček, José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra, Jacek Emil Saryusz-Wolski, Marek Maciej Siwiec, István Szent-Iványi, Konrad Szymański, Charles Tannock, Paavo Väyrynen, Inese Vaidere, Geoffrey Van Orden, Luis Yañez-Barnuevo García, Josef Zieleniec
Náhradníci prítomní na záverečnom hlasovaní
Irena Belohorská, Proinsias De Rossa, Alexandra Dobolyi, Árpád Duka-Zólyomi, Glyn Ford, Milan Horáček, Marie Anne Isler Béguin, Tunne Kelam, Jaromír Kohlíček, Eija-Riitta Korhola, Yiannakis Matsis, Janusz Onyszkiewicz, Doris Pack, Csaba Sándor Tabajdi
Náhradníci (čl. 178 ods. 2) prítomní na záverečnom hlasovaní
Panayiotis Demetriou, Tadeusz Zwiefka
Dátum predloženia– A6
7.12.2005
A6-0399/2005
