A6-0351/2007
3.10.2007
SPRÁVA
o zložení Európskeho parlamentu
(2007/2169(INI))
Výbor pre ústavné veci
Spravodajcovia:
Alain Lamassoure a
Adrian Severin
PE 392.381v02-00
OBSAH
NÁVRH UZNESENIA EURÓPSKEHO PARLAMENTU.........................................................3
PRÍLOHA...................................................................................................................................7
DÔVODOVÁ SPRÁVA...........................................................................................................10
VÝSLEDOK ZÁVEREČNÉHO HLASOVANIA VO VÝBORE..............................................21
NÁVRH UZNESENIA EURÓPSKEHO PARLAMENTU
o zložení Európskeho parlamentu
( 2007/2169(INI) )
Európsky parlament
– so zreteľom na svoje uznesenie z 11. júla 2007 o zvolaní medzivládnej konferencie (MVK): stanovisko Európskeho parlamentu (článok 48 Zmluvy o EÚ)
Prijaté texty z tohto dňa , P6_TA(2007)0328 . ,
– so zreteľom na článok I-20 odsek 2 Zmluvy o ústave pre Európu z 29. októbra a protokol 34 k tejto zmluve
Ú.v.
EÚ C 310 zo 16.12.
2004, s.
1. ,
– so zreteľom na závery predsedníctva Európskej rady v Bruseli z 21. a 22. júna 2007
11177/1/07 REV 1. ,
– so zreteľom na článok 1 odsek 15 návrhu zmluvy, ktorou sa mení a dopĺňa Zmluva o Európskej únii a Zmluva o založení Európskeho spoločenstva (reformná zmluva)
MVK 1/07 z 23. júla 2007. ,
– so zreteľom na článok 45 rokovacieho poriadku,
– so zreteľom na správu Výboru pre ústavné veci ( A6‑0351/2007 ),
A. keďže Európska rada 21. a 22. júna 2007 vyzvala Európsky parlament, aby do októbra 2007 predložil návrh iniciatívy o budúcom zložení Európskeho parlamentu, ako to stanovuje protokol č. 34, ktorý bol schválený na medzivládnej konferencii v roku 2004,
B. keďže rozdelenie kresiel pre volebné obdobie 2009 – 2014 je v súčasnosti stanovené v článku 9 ods. 2 Aktu o podmienkach pristúpenia Bulharskej republiky a Rumunska k Európskej únii z 25. apríla 2005 a o úpravách zmlúv, na ktorých je založená Európska únia,
C. keďže návrh reformnej zmluvy navrhuje zmeniť Zmluvu o Európskej únii (nový článok [9 A]) a uvádza nový postup na určenie zloženia Európskeho parlamentu, ktorý predpokladá celkový maximálny počet 750 kresiel, pričom maximálny počet na každý členský štát bude 96 kresiel a minimálny počet 6 kresiel, a zásadu tzv. degresívnej proporcionality,
D. keďže zásada degresívnej proporcionality nie je definovaná v zmluve a keďže sa musí jasným a objektívnym spôsobom vysvetliť, aby slúžila ako usmernenie pri každom prerozdelení kresiel v Európskom parlamente,
E. keďže takto definovaná zásada degresívnej proporcionality bude ako zásada zakotvená v primárnom práve a bude slúžiť ako kritérium pri hodnotení súladu rozhodnutia, ktoré budú musieť prijať príslušné inštitúcie v záujme ustanovenia zloženia Európskeho parlamentu,
F. keďže každé porušenie tejto zásady dokonca bude môcť byť postihované Súdnym dvorom,
G. keďže je v súčasnej situácii potrebné zabezpečiť, aby v prípade žiadneho členského štátu nedošlo k ďalšiemu zníženiu počtu kresiel oproti poslednému rozšíreniu,
H. keďže v tomto štádiu nie je vhodné zohľadňovať dosah ďalších rozšírení, ktoré nie je možné predvídať a ktorých dôsledky bude možné riadne zohľadniť v príslušných aktoch o pristúpení dočasným prekročením limitu 750 kresiel, ako sa to riešilo pri poslednom rozšírení,
I. keďže jasný, kontrolovateľný a transparentný systém sa musí prispôsobiť počtu obyvateľstva členských štátov bez ďalších zásadných rokovaní,
J. keďže spravodlivý, kontrolovateľný a trvalý systém rozdelenia kresiel v Európskom parlamente bude potrebný na posilenie demokratickej legitimity zastúpenia obyvateľstva a bude podmienkou potrebnou na to, aby Európsky parlament zohrával svoju úlohu a zúčastňoval sa na procese vytvárania mienky a na európskom legislatívnom procese,
K. keďže súčasný počet kresiel v Európskom parlamente dokazuje, že je vhodné a odôvodniteľné, aby počet kresiel plánovaný pre Parlament, ktorý sa bude voliť v roku 2009, znamenal prechod zo súčastnej situácie na novú, ktorá bude vychádzať zo stabilnejšieho systému založenému na degresívnej proporcionalite,
1. zdieľa vôľu Európskej rady dosiahnuť už teraz politickú dohodu, ktorá umožní upraviť zloženie Európskeho parlamentu v súlade so znením a duchom novej zmluvy, a formalizovať túto dohodu hneď po nadobudnutí účinnosti novej zmluvy v dostatočnom predstihu pred voľbami do Európskeho parlamentu v roku 2009;
2. domnieva sa, že definovanie nového zloženia Európskeho parlamentu, ktoré bude viac zodpovedať demografickej situácii a bude lepšie odrážať európske občianstvo, posilní demokratickú legitimitu Európskeho parlamentu pri vykonávaní väčších právomocí, ktoré mu budú pridelené na základe novej zmluvy;
3. konštatuje, že zloženie Európskeho parlamentu, ako ho stanovuje akt o pristúpení Bulharska a Rumunska, sa bude musieť v každom prípade upraviť hneď, ako nadobudne účinnosť reformná zmluva;
4. konštatuje, že článok [9 A] Zmluvy o Európskej únii, ako je určené v návrhu reformnej zmluvy, stanovuje rámec s celkovým stropom 750 kresiel a maximálnym počtom 96 miest pre členský štát s najväčším počtom obyvateľov a minimálnym počtom 6 miest pre členský štát s najnižším počtom obyvateľov, a že ukladá zásadu zastúpenia európskych občanov podľa degresívnej proporcionality bez toho, aby ju presnejšie vymedzil;
5. poznamenáva, že rámec článku [9 A] umožňuje spojiť zásadu účinnosti, pretože stanovuje maximálny počet poslancov, ktorý je ešte kompatibilný s úlohou zákonodarného zhromaždenia, ďalej zásadu plurality, pretože umožňuje každému členskému štátu, aby boli zastúpené hlavné politické smery, predovšetkým väčšina a opozícia, a napokon zásadu solidarity, na základe ktorej štáty s väčším počtom obyvateľov súhlasia s tým, že budú mať menšie zastúpenie, aby tak umožnili lepšie zastúpenie štátom s nižším počtom obyvateľov;
6. domnieva sa, že zásada degresívnej proporcionality znamená, že pomer medzi obyvateľstvom a počtom kresiel jednotlivých členských štátov sa musí líšiť v závislosti od príslušného obyvateľstva tak, aby každý poslanec členského štátu s väčším počtom obyvateľov zastupoval viac obyvateľov ako každý poslanec členského štátu s nižším počtom obyvateľov a naopak, pričom však žiaden členský štát s nižším počtom obyvateľov nemôže mať viac kresiel ako členský štát s väčším počtom obyvateľov;
7. zdôrazňuje, že sa za súčasnej nedostatočnej harmonizácie konceptu občianstva medzi členskými štátmi treba, pokiaľ ide o obyvateľstvo každého členského štátu, odvolať na čísla poskytované Štatistickým úradom Európskej únie (Eurostat), o ktoré sa opiera Rada Európskej únie, keď musí v prípade, že prijíma rozhodnutie na základe kvalifikovanej väčšiny, preveriť percentuálne zloženie všetkého obyvateľstva Únie;
8. považuje za vhodné, aby sa v súčasnom procese európskej integrácie nenavrhovalo žiadne zníženie počtu kresiel pridelených členským štátom v porovnaní s počtom kresiel pridelených na základe zmluvy o pristúpení Bulharska a Rumunska, neberúc do úvahy zníženie počtu kresiel z 99 na 96 pre najľudnatejší členský štát Nemecko, ktoré vyplýva z mandátu týkajúceho sa reformnej zmluvy;
9. domnieva sa tiež, že v súčasných podmienkach nie je dôvod na zníženie počtu kresiel v Európskom parlamente a z toho vyplývajúceho zastúpenia európskych občanov z pohľadu budúcich rozšírení, ktorých termín sa nedá ešte predvídať;
10. preto navrhuje rozdeliť kreslá budúceho Európskeho parlamentu na základe 750 poslancov a domnieva sa, že pri budúcich pristúpeniach bude možné dočasne, do konca volebného obdobia, prekročiť daný strop, ako to bolo v prípade Bulharska a Rumunska, pričom sa pri príležitosti prvých volieb do Európskeho parlamentu po každom rozšírení vykoná celková revízia rozdelenia kresiel;
11. pripomína, že nedodržiavanie takto definovanej zásady degresívnej proporcionality by mohlo byť v budúcnosti postihované Súdnym dvorom, keď sa akt o zložení Európskeho parlamentu stane aktom sekundárnej legislatívy, ktorý musí dodržiavať obmedzenia a zásady stanovené v zmluve;
12. žiada medzivládnu konferenciu, aby do vyhlásenia, ktoré priloží k záverečnému aktu tejto konferencie, o článku [9 A] odsek 2 Zmluvy o Európskej únii, ako je to stanovené v návrhu reformnej zmluvy, zaradila priložený návrh rozhodnutia Európskej rady o zložení Európskeho parlamentu, pričom formálne bude prijatý v súlade s postupom stanoveným v uvedenom článku [9 A] odsek 2 hneď, ako reformná zmluva vstúpi do platnosti; zaväzuje sa, že bude v tejto oblasti vyvíjať úsilie hneď, ako reformná zmluva vstúpi do platnosti; vyzýva Európsku radu, aby uplatnila uvedené vyhlásenie hneď po vstupe do platnosti reformnej zmluvy a v súlade s jej ustanoveniami a umožnila členským štátom včas prijať potrebné vnútorné opatrenia na organizáciu volieb do Európskeho parlamentu pre volebné obdobie 2009 – 2014;
13. naliehavo žiada, aby revízia stanovená v článku 3 uvedeného návrhu rozhodnutia Európskej rady bola využitá na preskúmanie technických a politických možností nahradiť zohľadnenie počtu obyvateľstva, ktoré každoročne vyhlasuje Štatistický úrad Európskej únie (Eurostat), zohľadnením počtu európskych občanov;
14. upozorňuje na politickú väzbu medzi novým rozdelením kresiel navrhovaným na základe zásady degresívnej proporcionality a celým súborom reforiem inštitúcií Únie, najmä zásadu dvojitej väčšiny na určenie väčšiny v Rade (článok [9 C] odsek 4 Zmluvy o Európskej únii, ako je uvedené v návrhu reformnej zmluvy) a zloženie Komisie (článok [9 D] odsek 5 vyššie uvedenej zmluvy) a zdôrazňuje, že je dôležité, aby bol súbor reforiem koherentný, pričom zároveň uznáva osobitnú právnu povahu každej inštitúcie; uznáva, že hoci reforma väčšinového hlasovania v Rade a nové zloženie Komisie vstúpia do platnosti až v roku 2014, nové rozdelenie kresiel v Európskom parlamente vstúpi do platnosti v roku 2009. vyhradzuje si však právo pristúpiť k schváleniu rozhodnutia Európskej rady v súlade s článkom [9 A] Zmluvy o Európskej únii o novom rozdelení kresiel v Európskom parlamente až na základe reforiem inštitúcií Únie, ktoré budú formulované v reformnej zmluve;
15. je si vedomý skutočnosti, že takto navrhované zloženie Európskeho parlamentu je objektívnym uplatnením ustanovení uvedených v návrhu reformnej zmluvy, v budúcnosti však bude vyžadovať snahu o jeho úpravu s cieľom čeliť novým výzvam, ktoré sa prejavia neskôr, predovšetkým pri budúcich pristúpeniach; domnieva sa, že v súvislosti s touto budúcou reformou je v každom prípade potrebné zvážiť nápravu možných rozdielov v zaobchádzaní, ktoré vznikli z historických dôvodov;
16. navrhuje Európskej rade, aby spolu s Európskym parlamentom pred každými novými voľbami do Európskeho parlamentu včas preverila počet obyvateľov, ktorý by tvoril základ pre výpočet;
17. navrhuje, že za týmto účelom preskúma možnosť voliť časť poslancov podľa nadnárodného zoznamu; domnieva sa, že to prispeje k vytvoreniu skutočne európskeho rozmeru v predvolebnej rozprave, najmä ak by ústrednú rolu zohrávali európske politické strany;
18. znovu potvrdzuje, že predložený návrh je úzko spojený so vstupom do platnosti reformnej zmluvy; domnieva sa, že ak sa jej ratifikácia neukončí pred voľbami do Európskeho parlamentu v roku 2009, malo by sa pokračovať v rozdelení kresiel stanovenom v platných zmluvách;
19. poveruje svojho predsedu, aby postúpil toto uznesenie a vyššie uvedenú správu Výboru pre ústavné veci medzivládnej konferencii, Európskej rade, Rade a Komisii, ako aj vládam a parlamentom kandidátskych krajín.
PRÍLOHA
Návrh rozhodnutia Európskej rady o zložení Európskeho parlamentu
EURÓPSKA RADA,
so zreteľom na článok [9 A] ods. 2 Zmluvy o Európskej únii,
so zreteľom na podnet Európskeho parlamentu,
so zreteľom na súhlas Európskeho parlamentu,
keďže:
(1) Je potrebné čo najskôr prijať rozhodnutie stanovené v článku [9 A] ods. 2 druhom pododseku Zmluvy o Európskej únii s cieľom umožniť členským štátom prijať vnútorné opatrenia nevyhnutné na organizáciu volieb do Európskeho parlamentu na volebné obdobie 2009 – 2014.
(2) Toto rozhodnutie musí dodržať kritéria vymedzené v odseku 2 druhom pododseku toho istého článku, to znamená, že celkový počet zástupcov občanov Únie nepresiahne sedemsto päťdesiat, toto zastúpenie je zostupne proporčné, pričom každý členský štát má najmenej šesť členov, žiadny členský štát nemá pridelených viac ako deväťdesiatšesť kresiel.
(3) Je vhodné v tomto štádiu nebrať do úvahy dosah prípadných ďalších rozšírení, ktorý sa bude môcť zohľadniť v príslušných aktoch o pristúpení dočasným prekročením limitu 750 kresiel, ako sa to riešilo pri pristúpení Bulharska a Rumunska do Európskej únie,
ROZHODLA:
Článok 1
Zásada degresívnej proporcionality stanovená v článku [9 A] Zmluvy o Európskej únii sa uplatňuje takto:
- aby sa pomer kresiel v Európskom parlamente čo najmenej vzďaľoval od pomeru obyvateľstva v členských štátoch, musí sa naplno dodržiavať minimálny a maximálny počet stanovený v zmluve;
- ľudnatejšia krajina si môže nárokovať na väčší počet kresiel;
- čím je ľudnatejšia krajina, tým väčší počet obyvateľov zastupuje každý jej európsky poslanec.
Článok 2
V súlade s článkom 1 počet zástupcov v Európskom parlamente zvolených v každom členskom štáte je stanovený nasledovne, s účinnosťou od začiatku volebného obdobia 2009 – 2014:
Belgicko
22
Bulharsko
18
Česká republika
22
Dánsko
13
Nemecko
96
Estónsko
6
Grécko
22
Španielsko
54
Francúzsko
74
Írsko
12
Taliansko
72
Cyprus
6
Lotyšsko
9
Litva
12
Luxembursko
6
Maďarsko
22
Malta
6
Holandsko
26
Rakúsko
19
Poľsko
51
Portugalsko
22
Rumunsko
33
Slovinsko
8
Slovensko
13
Fínsko
13
Švédsko
20
Spojené kráľovstvo
73
Článok 3
Toto rozhodnutie bude revidované v dostatočnom predstihu pred začiatkom volebného obdobia 2014 – 2019 s cieľom umožniť v budúcnosti pred každými novými voľbami do Európskeho parlamentu objektívnym spôsobom a na základe zásady degresívnej proporcionality definovanej v prvom článku prideliť kreslá jednotlivým členským štátom, vzhľadom na prípadné zvýšenie ich počtu a na demografický vývoj ich obyvateľstva.
Článok 4
Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie.
V Bruseli,
Za Európsku radu
predseda
DÔVODOVÁ SPRÁVA
I – Historické pozadie
Poslanci Európskeho parlamentu sú od roku 1979 na základe rozhodnutia Európskej rady v Bruseli (12. – 13. júla 1976) volení všeobecným, priamym a tajným hlasovaním občanmi členských štátov, pričom kvóty zastúpenia boli určené pre každý členský štát: (Francúzsko, Nemecká spolková republika, Taliansko a Spojené kráľovstvo) dostali po 81 zástupcov, kým menšie krajiny dostali počet reprezentantov úmerný k počtu obyvateľov, ale vyšší než ich pomer obyvateľstva v rámci vtedajšieho Európskeho hospodárskeho spoločenstva (25 pre Holandsko, 24 pre Belgicko, 16 pre Dánsko, 15 pre Írsko a 6 pre Luxembursko).
Po pristúpení Grécka v roku 1981 a Španielska a Portugalska v roku 1986, získali tieto krajiny nové kresla, ktoré doplnili vtedajší počet poslancov EP na základe rovnakých pôvodných zásad (Grécko a Portugalsko dostali po 24 kresiel, kým Španielsko dostalo 60 kresiel).
Európska rada v Edinburgu v dňoch 11. – 12. decembra 1992 schválila nové zloženie Európskeho parlamentu na základe návrhu Parlamentu
Uznesenie z 10.6.1992 o spoločnom volebnom postupe: systém rozdelenia počtu poslancov Európskeho parlamentu, Ú. v.
ES C 176 z 13.7.1992, s.
72 (správa De Gucht). , pričom sa zohľadnilo zjednotenie Nemecka.
Pridelila ďalších 18 kresiel Nemeckej spolkovej republike, ale aj 6 ďalších kresiel Francúzsku, Taliansku, Holandsku a Spojenému kráľovstvu, 4 kreslá Španielsku, jedno kreslo Belgicku, Grécku a Portugalsku), pričom už zohľadnila budúce pristúpenie niektorých krajín EFTA.
Návrh Európskeho parlamentu opäť spočíval na zásade degresívnej proporcionality.
Ten istý vzorec sa použil na určenie počtu poslancov zastupujúcich Rakúsko, Fínsko a Švédsko (21, 16 a 22 kresiel), hoci počet, ktorý by vyplynul z dôsledného uplatňovania vzorca, sa mierne upravil.
Rozdelenie kresiel podľa členského štátu navrhované Európskym parlamentom sa zakladalo na tomto vzorci: 6 kresiel mal dostať každý členský štát bez ohľadu na počet obyvateľov, plus ďalšie kreslo na každých 500 000 obyvateľov pri počte obyvateľov medzi 1 miliónom a 25 miliónmi, ďalšie kreslo na milión obyvateľov pri počte obyvateľov medzi 25 a 60 miliónov a ďalšie kreslo na každé dva milióny obyvateľov v prípade celkového počtu viac ako 60 miliónov obyvateľov.
Tento vzorec sa však dôsledne neuplatňoval.
Amsterdamská zmluva schválila tento vzorec, pričom mu pridala inštitucionálny rozmer, ale zároveň zaviedla zásadu efektívnosti ohraničením celkového počtu poslancov na 700.
Tento počet sa upravil počas rokovaní o Zmluve z Nice, aby po skončení procesu rozširovania dosiahol počet 732 poslancov.
Počas týchto rokovaní sa prijala pomerná korekcia umožňujúca, aby celkový počet poslancov zostal nezmenený.
To znamená, že viaceré členské štáty sa zriekli niektorých svojich kresiel (10 pre Španielsko, 9 pre Francúzsko, Taliansko a Spojené kráľovstvo, 4 pre Holandsko, 3 pre Rakúsko a Švédsko, 2 pre Dánsko, Fínsko a Írsko, 1 pre Belgicko, Grécko a Portugalsko), aby za zabezpečilo vyvážené a efektívne zloženie Parlamentu po rozšírení smerom na východ.
II – Súčasný stav
1.
Európsky parlament a Rada prijímajú podľa inštitucionálneho rámca Európskej únie hlavné politické rozhodnutia.
Rada je orgán zastupujúci členské štáty.
Európsky parlament je orgán zastupujúci občanov.
Tento stav je evidentný najmä od roku 1979, odkedy Parlament priamo volia občania všetkých členských štátov.
2.
Hoci sa Európskemu parlamentu hovorí „snemovňa občanov", jeho zloženie je upravené tak, že nie je, a ani nikdy predtým nebolo, úmerné počtu obyvateľov každého členského štátu, ako by bolo možné predpokladať.
Dôsledkom toho je, že všetci poslanci EP nezastupujú rovnaký počet obyvateľov, na rozdiel od toho, čo by sa dalo očakávať od orgánu, ktorý zastupuje občanov.
Takže ani váha hlasov občanov rozličných členských štátov nie je rovnaká, práve naopak.
3.
Túto dosť zvláštnu situáciu z hľadiska demokracie možno do určitej miery pochopiť, keď sa zamyslíme nad zložitou realitou politického systému Únie:
─ obrovské rozdiely v počte obyvateľstva medzi jednotlivými členskými štátmi (niekoľko príkladov: počet obyvateľov Nemecka je asi 205 ráz vyšší než na Malte, Holandsko predstavuje 21-násobok obyvateľstva Cypru, Španielsko má 4 krát viac obyvateľov ako Portugalsko), skutočnosť, že musí byť zaručené zastúpenie hlavných politických skupín v každej krajine, aspoň väčšina a opozícia, potreba udržať celkový počet poslancov EP v rozumných hraniciach na zabezpečenie efektívnosti inštitúcie, to všetko sú prvky, ktoré si vyžadujú určitú flexibilitu pri uplatňovaní zásady proporcionality;
─ navyše netreba zabúdať na špecifickosť politických dohovorov, na ktorých Únia spočíva.
Konkrétne, hoci Rada je inštitúciou, v ktorej sú členské štáty zastúpené ako také, členské štáty nemajú v rozhodovacom procese rovnakú váhu, okrem prípadov, keď Rada prijíma rozhodnutia jednomyseľne (čo sú čoraz výnimočnejšie prípady).
Keď sa však uplatňuje kvalifikovaná väčšina, vždy išlo o systém váženia hlasov, čo do určitej miery zohľadňuje rozdiely v počtoch obyvateľov medzi jednotlivými členskými štátmi.
Toto sa do určitej miery zdôrazňuje v návrhu reformnej zmluvy (podobne ako v ústavnej zmluve) s uznaním kritéria veľkosti obyvateľstva ako jedného z kritérií dvojitej väčšiny, na základe ktorej sa vypočítava kvalifikovaná väčšina.
Keď si predstavíme, že ak by sa terajší systém rozvinul v zmysle väčšej parity váhy členských štátov v Rade, potom by sa dala presnejšie zohľadňovať veľkosť počtu obyvateľstva, ktorá sa týka zloženia Parlamentu.
V blízkej budúcnosti však neexistujú nijaké náznaky takéhoto vývoja.
4.
Bola to práve tá skutočnosť, že nový systém kvalifikovanej väčšiny (dvojitej väčšiny) obsahuje zohľadnenie kritéria počtu obyvateľov, ktoré viedlo medzivládnu konferenciu v roku 2004, aby naplánovala revíziu zloženia EP podľa nového postupu a konkrétnych hraníc a zásad, na ktorých sa toto zloženie zakladá, v čase nadobudnutia platnosti nového hlasovacieho systému v Rade, ktoré sa plánovalo na rok 2009
Protokol 34 o prechodných ustanoveniach vzťahujúcich sa na inštitúcie a orgány Únie.
Článok 1 ods. 1 hovorí: „V dostatočnom predstihu pred parlamentnými voľbami v roku 2009 prijme Európska rada v súlade s článkom I-20 ods. 2 druhým pododsekom ústavy európske rozhodnutie, ktorým určí zloženie Európskeho parlamentu.“ Článok 2 ods. 1 hovorí: „Ustanovenia článku I-25 ods. 1, 2 a 3 ústavy o vymedzení kvalifikovanej väčšiny v Európskej rade a Rade nadobúdajú účinnosť 1. novembra 2009 po uskutočnení volieb do Európskeho parlamentu v roku 2009 v súlade s článkom I-20 ods. 2 ústavy.“ .
Ako vieme, ústavná zmluva nenadobudla platnosť.
Návrh revízie zmlúv, o ktorom sa teraz diskutuje, predpokladá, že nový hlasovací systém v Rade nadobudne účinnosť až v roku 2014.
Na základe tohto by sa dalo predpokladať, že nové zloženie EP by takisto malo začať platiť až v tom istom čase.
Európska rada v júni však vyslovene vyzvala Parlament, aby do októbra predložil svoj návrh týkajúci sa prerozdelenia kresiel, pravdepodobne z dôvodu politického tlaku zo strany niektorých členských štátov, ktoré sú v tejto otázke osobitne citlivé, čo si vyžaduje, aby sa politická dohoda o prerozdelení dosiahla ešte pred udelením svojho súhlasu s reformami obsiahnutými v novej zmluve.
Sme však presvedčení, že Parlament by mal reagovať na požiadavku Rady pozitívne, najmä preto, že nový Parlament zvolený v roku 2009 by už mohol využívať nové právomoci plánované v návrhu revízie zmlúv.
Vychádzame zo zásady, že požiadavka Európskej rady znamená, že náš návrh bude základom politickej dohody, ktorú tak či tak treba potvrdiť formálnym rozhodnutím v súlade s novým postupom, len čo bude reformná zmluva ratifikovaná a vstúpi do platnosti.
III – Právna situácia
5.
Rozdelenie kresiel v Európskom parlamente je veľmi chúlostivou otázkou, pretože do hry sa dostávajú city zo strany niektorých národov.
Každý návrh na revíziu tohto rozdelenia bude zohľadňovať právne záväzné ustanovenia zakotvené v súčasnosti platných zmluvách a inovácie plánované v návrhu na revíziu zmlúv, bude sa dostatočne približovať k terajšiemu systému, aby nespôsobil dramatickú reorganizáciu, a bude sa opierať o zásady s cieľom odstrániť tradičné vyjednávanie založené na čisto národných záujmoch.
6.
Právny rámec zloženia EP je dosť zložitý.
6.1.
Doteraz zmluva priamo stanovovala zloženie Parlamentu a rozdelenie kresiel.
Parlament sa v súčasnosti skladá zo 785 poslancov, rozdelených v súlade s článkom 190 Zmluvy o ES (zmenenej a doplnenej Zmluvou z Nice) a článkom 21 Protokolu o podmienkach a spôsobe prijatia Bulharskej republiky a Rumunska do Európskej únie (priloženého k zmluve z 25. apríla 2005 o prijatí Bulharskej republiky a Rumunska do Európskej únie)
Ú.v.
L 157 z 21.6 2005, s.
35. .
6.2.
Po voľbách v roku 2009 však bude zloženie Parlamentu iné v súlade s už platnými pravidlami, ktoré všetky členské štáty odsúhlasili a ratifikovali (článok 9 ods. 2 Aktu o podmienkach pristúpenia Bulharskej republiky a Rumunska a o úpravách zmlúv, na ktorých je založená Európska únia (priloženého z uvedenej zmluve o pristúpení z 25. apríla 2005))
Ú. v.
ES L 157 z 21.6.2005, s.
206. .
Tieto pravidlá stanovujú celkový počet poslancov EP na 736, rozdelených medzi 27 členských štátov takým spôsobom, že všetky členské štáty počnúc Lotyšskom (smerom nahor čo sa týka počtu obyvateľov), s výnimkou Nemecka, stratia niekoľko kresiel (pričom najväčšia strata predstavuje 6 kresiel pre Francúzsko, Spojené kráľovstvo a Taliansko a najnižšia predstavuje 1 kreslo pre všetky členské štáty medzi Švédskom a Lotyšskom) v porovnaní s terajšou situáciou.
Len Nemecko, Slovinsko, Estónsko, Cyprus, Luxembursko a Malta si zachovajú súčasný stav
Pozri tabuľku v prílohe I (strana 9), stĺpec "Nice" rev (2) 2009-2014. .
Toto je právny stav, ktorý sa v každom prípade uplatní pre voľby v roku 2009, ak reformná zmluva, ktorá je v procese vyjednávania, nevstúpi včas do platnosti.
6.3.
Ďalej by sme mali posúdiť návrh revízie zmlúv, ktorý vytvára nový postup na rozdelenie kresiel v EP a zavádza niektoré konkrétne pravidlá (podobné tým, ktoré plánovala ústavná zmluva), ktoré sa musia zohľadňovať pri každom prerozdeľovaní
Článok I - 20, odsek 2:
2. „Európsky parlament sa skladá zo zástupcov občanov Únie.
Ich počet nepresiahne sedemsto päťdesiat.
Zastúpenie občanov je zostupne proporčné, pričom každý členský štát má najmenej šesť členov.
Žiadny členský štát nemá pridelených viac ako deväťdesiatšesť kresiel.
Európska rada prijme jednomyseľne na základe podnetu Európskeho parlamentu a s jeho súhlasom európske rozhodnutie, ktorým sa ustanoví zloženie Európskeho parlamentu, dodržiavajúc zásady uvedené v prvom pododseku.“ .
─ Čo sa týka postupu, namiesto tradičnej definície, že počet a rozdelenie kresiel sú zakotvené v zmluvách, reformná zmluva konštatuje, že sú stanovené na základe rozhodnutia Európskej rady prijatého jednomyseľne na základe podnetu Európskeho parlamentu a s jeho súhlasom (článok I-20 Zmluvy o EÚ ods. 2 druhý pododsek).
To znamená, že rozdelenie kresiel bude odteraz vecou sekundárnej legislatívy v rámci limitov definovaných v zmluvách a nebude už zakotvené v primárnej legislatíve.
Ďalej to znamená, že sa postúpi do právomoci Súdneho dvora v prípade, keď sa zásady zakotvené v zmluvách nebudú správne implementovať.
─ Čo sa týka podstaty, musia sa dodržiavať tieto limity a zásady (článok I-20 ods. 2 prvý pododsek):
─ celkový počet zástupcov občanov Únie v Parlamente je obmedzený na 750 kresiel,
─ nijaký členský štát nemôže dostať viac ako 96 kresiel (čo mierne znižuje váhu hlasov väčších krajín, pretože terajší strop počtu kresiel pre členský štát je 99 v prípade Nemecka),
─ minimálny prah 6 kresiel pre členský štát (v súčasnosti je to 5 kresiel v prípade Malty).
─ Rozdelenie kresiel musí byť v rámci týchto limitov v súlade so zásadou degresívnej proporcionality .
7.
Návrh zmluvy však nedefinuje obsah zásady degresívnej proporcionality, ktorá sa zvyčajne uvádza v doktríne ako návod na rozdeľovanie kresiel, hoci je to po prvý raz, čo sa táto zásada výslovne uvádza v zmluvách.
IV - Cesta vpred
8.
Návrh revízie zmlúv opätovne potvrdzuje limity stanovené v ústavnej zmluve a zdôrazňuje zásadu degresívnej proporcionality.
Je teda úlohou Parlamentu, aby vymedzil obsah tejto zásady.
─ teoreticky sa môžu kreslá členským štátom prideľovať na prísne proporcionálnom základe podľa počtu obyvateľov.
Výbor pre ústavné veci sa však domnieva, že aj keď to zásada degresívnej proporcionality nezakazuje, takéto riešenie v tejto fáze politickej integrácie Únie nie je realistické;
─ jednou z možností by bola úprava vzorca, z ktorého vychádza rozhodnutie z roku 1992, a to pri zachovaní zásady degresívnej proporcionality, pričom by sa však začínalo nižším minimálnym počtom poslancov a pridelilo by sa menej kresiel na jedného obyvateľa a/alebo by sa upravili počty obyvateľov.
Treba však mať na zreteli, že prvok degresívnej proporcionality by ešte viac ako v minulosti znížil počet parlamentných zástupcov členských štátov s najväčším počtom obyvateľov, pretože vzorec bude aj po úprave naďalej zvýhodňovať ostatné krajiny, predovšetkým tie so stredne veľkým počtom obyvateľov;
─ ďalšou možnosťou by bolo lineárne zníženie počtu kresiel pridelených na základe súčasného vzorca.
Proces rozširovania by mal potom rovnaký relatívny vplyv na rozdelenie počtu poslancov.
Faktor zníženia by sa musel vypočítavať pri pristúpení každej novej krajiny ako funkcia pomeru limitu 750 poslancov k teoretickému celkovému počtu poslancov, ktorý by sa vypočítal na základe uplatnenia súčasného vzorca tak pre súčasné, ako aj pristupujúce krajiny.
Výbor pre ústavné veci sa však domnieva, že v súčasnej situácii by sa nemalo uvažovať o žiadnom ďalšom znižovaní počtu poslancov EP zo žiadneho členského štátu (pozri nižšie body 16 a 18).
9.
V snahe dodať zásade degresívnej proporcionality funkčný obsah, môžeme súhlasiť s týmito zásadami:
a) zásada efektívnosti – EP nemôže fungovať s vyšším ako určitým počtom poslancov (preto je obmedzenie na 750 poslancov racionálne),
b) zásada národného zastúpenia a motivácie voličov – každý členský štát by mal mať minimálny počet kresiel, aby mohol vyslať príslušný počet poslancov reprezentujúcich hlavné národné politické prúdy do EP, a tým by podnietil občanov jednotlivých krajín na účasť vo voľbách a následne aj na účasť v demokratickom procese EÚ,
c) zásada európskej solidarity - na základe tejto zásady súhlasia členské štáty s vyšším počtom obyvateľov s pridelením nižšieho počtu kresiel, ktoré by sa im mohli prideliť, ak by sa prísne uplatnila zásada úplnej proporcionality, a to s cieľom umožniť štátom s nižším počtom obyvateľov lepšie zastúpenie než na aké by mali nárok pri uplatnení zásady úplnej proporcionality,
d) zásada relatívnej proporcionality – pomer počet obyvateľov / počet kresiel je tým vyšší, čím väčší je štát, alebo je tým nižší, čím menší je štát;
e) zásada spravodlivého rozdelenia - žiadny štát nebude mať viac kresiel ako väčší štát a menej kresiel ako menší štát,
f) zásada odôvodnenej flexibility alebo priamej a flexibilnej proporcionality / degresivity by pri dodržaní ostatných zásad bolo možné dospieť prostredníctvom transparentného postupu k dohode na malých úpravách počtu kresiel, ktorej cieľom by bolo minimalizovať rozdiely medzi jednotlivými štátmi čo sa týka počtu obyvateľov a počtu kresiel.
Týmto spôsobom by sa mala dosiahnuť čo najlineárnejšia krivka.
10.
Ako teda v tomto kontexte postupovať ďalej?
Ideálnou možnosťou by bolo dohodnúť sa na nespornom matematickom vzorci degresívnej proporcionality, ktorý by zabezpečil riešenie nielen pre súčasnú reformu, ale aj pre budúce rozširovania alebo úpravy z dôvodu demografických zmien.
11.
Analýza rôznych návrhov v tomto zmysle predložených v diskusii však jednoznačne poukazuje na to, že akýkoľvek matematický vzorec pre výpočet degresívnej proporcionality sa zakladá na určitých predchádzajúcich politických úvahách a jeho výsledkom bude zvýhodňovanie niektorých skupín členských štátov.
Napríklad tzv. parabolická metóda je z logického hľadiska veľmi lákavá, no v závislosti od toho, či je krivka vydutá alebo vypuklá, bude zvýhodňovať väčšie alebo menšie krajiny...
To v skutočnosti znamená, že na riešenie tohto problému, ktorý je vo svojej podstate politický, nejestvuje žiaden abstraktný, nestranný a vo všetkých prípadoch dobrý vzorec.
12.
Je však zrejmé, že zásade degresívnej proporcionality sa musí dodať minimálny obsah umožňujúci vylúčiť niektoré situácie, ktoré sú v jasnom rozpore s touto zásadou.
13.
Najzrejmejší spôsob vymedzenia tohto obsahu neutrálnym spôsobom sa zakladá na pomere medzi počtom obyvateľov daného členského štátu a počtom kresiel pridelených tomuto členskému štátu v Európskom parlamente.
Ak by sme sa mali riadiť zásadou úplnej proporcionality, bol by tento pomer pre všetky členské štáty rovnaký (alebo veľmi podobný).
To znamená, že každý poslanec EP z každého členského štáty by mal zastupovať viac-menej rovnaký počet obyvateľov (napríklad: ak by bol v roku 2009 počet obyvateľov 27 členských štátov ustálený na súčasných 492 miliónoch obyvateľov a ak by mal Parlament 750 poslancov, potom by každé kreslo v EP zodpovedalo približne 657 000 obyvateľom).
Na základe toho by sa dal počet poslancov pridelený každej krajine pomerne ľahko vypočítať.
14.
Reformná zmluva však namiesto úplnej proporcionality zavedie koncept degresívnej proporcionality.
Na základe toho je na mieste povedať, že pomer by sa mal meniť podľa počtu obyvateľov jednotlivých členských štátov: čím vyšší je počet obyvateľov členského štátu, tým vyšší musí byť počet obyvateľov, ktorých každý poslanec EP zastupuje, čím nižší je počet obyvateľov členského štátu, tým nižší musí byť počet obyvateľov, ktorých každý poslanec tohto členského štátu zastupuje v EP.
15.
Na základe toho je čím ďalej jasnejšie, že ak je pomer obyvateľstvo / poslanci EP členského štátu s nižším počtom obyvateľov vyšší (alebo dokonca rovnaký) v porovnaní s týmto pomerom členského štátu s vyšším počtom obyvateľov, dochádza k zreteľnému porušeniu zásady degresívnej proporcionality.
16.
Ak by sme vskutku analyzovali rozdelenie kresiel, ktoré by sa malo uplatniť na obdobie rokov 2009/2014, a zohľadnili by sme pritom zmeny, ku ktorým by nevyhnutne došlo na základe návrhu revízie zmlúv, ktorý je v procese vyjednávania (Nemecko automaticky stratí 3 kreslá, z pôvodných 99 kresiel mu zostane 96 a Malta automaticky získa 1 kreslo, namiesto 5 kresiel bude mať 6 kresiel), dospeli by sme k záveru, že v niektorých prípadoch sa toto pravidlo nedodržiava
Pozri Prílohy I a II, strany 9 a 10. .
17.
Tieto závery sa potvrdia, ak sa budeme riadiť alternatívnym prístupom, ktorý jasne poukazuje na relatívne postavenie každého členského štátu, čo sa týka vzťahu medzi počtom jeho obyvateľov a jeho zastúpením v Európskom parlamente: pomer medzi percentuálnym podielom kresiel pridelených každému členskému štátu (z hľadiska celkového počtu kresiel v Parlamente) a percentuálnym podielom obyvateľstva každého členského štátu (z hľadiska celkového počtu obyvateľov v EÚ).
Ak sa má dodržať zásada degresívnej proporcionality, musí byť tento pomer vyšší pre členské štáty s nižším počtom obyvateľov ako pre členské štáty s vyšším počtom obyvateľov.
Z toho môžeme vyvodiť, že toto pravidlo sa porušuje v niektorých prípadoch
Pozri prílohu III. strana 11. , ktoré zodpovedajú presne tým istým prípadom, v ktorých možno vidieť, že pomer obyvateľstvo/kreslá porušuje zásadu degresivity.
18.
Ešte skôr, než navrhneme riešenie, musíme sa rozhodnúť, či je treba vziať do úvahy aj budúce rozšírenia EÚ alebo nie.
Keďže nie je isté, či v najbližšom krátkom období dôjde k pristúpeniu ďalších krajín, domnievame sa, že by sme mali nájsť riešenie pre súčasnú situáciu a postupovať ako v prípade každého pristúpenia novej krajiny, to znamená prechodne prekročiť horné limity a vyriešiť tento problém pre budúcnosť počas prístupových rokovaní v súlade so zásadami stanovenými v zmluvách a dodržiavaním budúceho postupu.
19.
Zároveň by sme sa mohli dohodnúť, že sa budeme riadiť tým, že v roku 2009 by žiadny členský štát nemal utrpieť ďalšie straty na svojom súčasnom zastúpení než straty, ktoré vyplývajú z protokolu týkajúceho sa podmienok a spôsobu pristúpenia Bulharska a Rumunska do EÚ.
20.
Kombinované uplatnenie týchto kritérií znamená, že nám na rozdelenie zostane 16 „voľných kresiel“: 750-736 = 14 (rozdiel medzi návrhom revízie zmlúv a Zmluvou z Nice v revidovanom znení po rozšírení EÚ o Bulharsko a Rumunsko), plus 2 kreslá, ktoré sa získajú tým, že na základe návrhu reformy zmluvy Nemecko automaticky príde o 3 kreslá a Malta získa 1 kreslo navyše, čo znamená 14+3-1= 16.
Pri postupe prerozdeľovania týchto kresiel musíme najprv vyriešiť tie situácie, ktoré predstavujú jasné porušenie všetkej logiky degresívnej proporcionality.
Všetky ostatné kritéria spravodlivosti alebo politickej povahy môžu pôsobiť len v rámci týchto limitov.
Výbor pre ústavné veci sa domnieva, že predložený návrh verne odráža tieto úvahy a predstavuje rozumné, spravodlivé a vyvážené riešenie veľmi zložitého problému.
21.
Tieto kritéria by sa dali v budúcnosti ďalej rozvíjať s cieľom priblížiť sa k ešte principiálnejším riešeniam.
Dovtedy by sme sa mohli pokúšať priblížiť sa k podrobnejším návodom, ktoré by sa uplatňovali pri budúcich rozšíreniach, a tým by sme sa vyhli tradičným politickým vyjednávaniam vychádzajúcim z vnútroštátnych záujmov, alebo ich aspoň výrazne obmedzili.
Pri príležitosti prvej revízie navrhovaného režimu by bolo tiež vhodné preskúmať technické a politické možnosti, ktorými by sa nahradilo zohľadnenie počtu obyvateľstva, ktoré každoročne vyhlasuje Štatistický úrad Európskej únie (Eurostat), zohľadnením počtu európskych občanov.
Tento dvojúrovňový prístup umožní reagovať na naliehavé otázky s dostatočným predstihom pred budúcimi voľbami v roku 2009, a zároveň prostredníctvom začlenia ustanovenia o revízii za týmto účelom vo výhľade volieb v roku 2014 tiež možní zohľadniť hlasovací systém dvojitej väčšiny v Rade, ktorý sa do toho času zavedie.
Hlbšiu revíziu prerozdelenia kresiel v Parlamente možno aj napriek tomu, že je potrebná z hľadiska demokratickej legitimity, uskutočniť len v širšom kontexte preskúmania celkovej vyváženosti medzi jednotlivými inštitúciami Únie.
PRÍLOHA 1
ČŠ
Obyvateľstvo (1)
v miliónoch
% obyvateľov v EÚ-27
Kreslá do roku 2009
„Nice“ rev.
(2) 2009-2014
„Nice“ rev. - pomer obyvateľstvo/poslanci EP
„Nový“ (3) 2009-2014 návrh sprav.
„Nový“ - pomer obyvateľstvo/poslanci EP
Návrh sprav.
(4) (dopad)
DE
82,438
16,73%
99
99
832 707
96
858 729
-3
FR
62,886
12,76%
78
72
873 417
74
849 811
+2
UK
60,422
12,26%
78
72
839 194
73
827 699
+1
IT
58,752
11,92%
78
72
816 000
72
816 000
ES
43,758
8,88%
54
50
875 160
54
810 333
+4
PL
38,157
7,74%
54
50
763 140
51
748 176
+1
RO
21,61
4,38%
35
33
654 848
33
654 848
NL
16,334
3,31%
27
25
653 360
26
628 231
+1
EL
11,125
2,26%
24
22
505 682
22
505 682
PT
10,57
2,14%
24
22
480 455
22
480 455
BE
10,511
2,13%
24
22
477 773
22
477 773
CZ
10,251
2,08%
24
22
465 955
22
465 955
HU
10,077
2,04%
24
22
458 045
22
458 045
SE
9,048
1,84%
19
18
502 667
20
452 400
+2
AT
8,266
1,68%
18
17
486 235
19
435 053
+2
BG
7,719
1,57%
18
17
454 059
18
428 833
+1
DK
5,428
1,10%
14
13
417 538
13
417 538
SK
5,389
1,09%
14
13
414 538
13
414 538
FI
5,256
1,07%
14
13
404 308
13
404 308
IE
4,209
0,85%
13
12
350 750
12
350 750
LT
3,403
0,69%
13
12
283 583
12
283 583
LV
2,295
0,47%
9
8
286 875
9
255 000
+1
SL
2,003
0,41%
7
7
286 142
8
250 375
+1
EE
1,344
0,27%
6
6
224 000
6
224 000
CY
0,766
0,16%
6
6
127 667
6
127 667
LU
0,46
0,09%
6
6
76 667
6
76 667
MT
0,404
0,08%
5
5
80 800
6
67 333
+1
492,881
100,00%
785
736
669 675
750
657 175
1) Údaje o obyvateľstve, ktoré Komisia oficiálne odoslala Rade dňa 7. novembra 2006 : pozri dok.
15124/06, v ktorom sú prebrané údaje tak, ako ich zozbieral Eurostat.
2) „Nice“ rev.: Prerozdelenie kresiel podľa článku 189 Zmluvy o ES v znení článku 9 Aktu o pristúpení Bulharska a Rumunska.
3) „Nový“: Nový návrh na základe článku 9A Zmluvy o EÚ (I-20).
(4) Nové údaje týkajúce sa Nemecka a Malty vyplývajú automaticky z ustanovení návrhu reformnej zmluvy.
PRÍLOHA 2
Názov:
Pomer počtu obyvateľov k počtu poslancov EP 2009 – 2014
podľa nového návrhu
podľa zmluvy z Nice v revidovanom znení
PRÍLOHA 3
Údaje o obyvateľstve, ktoré Komisia oficiálne odoslala Rade dňa 7. novembra 2006: pozri dok.
15124/06, v ktorom sú prebrané údaje tak, ako ich zozbieral Eurostat.
Member State / État membre
Popula-tion (millions)
%
of / de la population
UE-27
«Nice» rev.
2009-2014
%
MEPs
Ratio % MPE- % popu-lation
Proposal / Proposition
rappor-teurs
2009-2014
%
MEPs
Ratio
% MPE-% population Proposal / Proposition
rapporteurs
DE
82,438
16,73%
99
13,45%
0,77
96
12,80%
0,76
FR
62,886
12,76%
72
9,87%
0,76
74
9,87%
0,77
UK
60,422
12,26%
72
9,78%
0,79
73
9,37%
0,79
IT
58,752
11,92%
72
9;78%
0,82
72
9,60%
0,8
ES
43,758
8,88%
50
6,79%
0,76
54
7,20%
0,81
PL
38,157
7,74%
50
6,79%
0,87
51
6,80%
0,88
RO
21,61
4,38%
33
4,48%
1,02
33
4,40%
1
NL
16,334
3,31%
25
3,40%
1,02
26
3,47%
1,05
EL
11,125
2,26%
22
2,99%
1,31
22
2,93£
1,3
PT
10,57
2,14%
22
2,99%
1,39
22
2,93%
1,37
BE
10,511
2,13%
22
2,99%
1,39
22
2,93%
1,38
CZ
10,251
2,08%
22
2,99%
1,43
22
2,93%
1,41
HU
10,077
2,04%
22
2,99%
1,46
22
2,93%
1,44
SE
9,048
1,84%
18
2,45%
1,32
20
2,67%
1,45
AT
8,266
1,68%
17
2,31%
1,36
19
2,53%
1,51
BG
7,719
1,57%
17
2,31%
1,46
18
2,40%
1,53
DK
5,428
1,10%
13
1,77%
1,6
13
1,73%
1,57
SK
5,389
1,09%
13
1,77%
1,61
13
1,73%
1,59
FI
5,256
1,07%
13
1,63%
1,64
13
1,63%
1,62
IE
4,209
0,85%
12
1,63%
1,91
12
1,60%
1,88
LT
3,403
0,69%
12
1,09%
2,36
12
1,60%
2,32
LV
2,295
0,47%
8
0,95%
2,29
9
1,20%
2,55
SI
2,003
0,41%
7
0,82%
2,31
8
1,07%
2,61
EE
1,344
0,27%
6
0,82%
3
6
0,80%
2,96
CY
0,766
0,16%
6
0,82%
5,06
6
0,80%
5
LU
0,46
0,09%
6
0,82%
9
6
0,80%
8,9
MT
0,404
0,08%
5
0,68%
10,12
6
0,80%
10
EU/ UE-27
492,881
100,00%
736
100%
750
100%
VÝSLEDOK ZÁVEREČNÉHO HLASOVANIA VO VÝBORE
Dátum prijatia
2.10.2007
Výsledok záverečného hlasovania
+:
–:
0:
17
5
3
Poslanci prítomní na záverečnom hlasovaní
Jim Allister, Enrique Barón Crespo, Jens-Peter Bonde, Richard Corbett, Andrew Duff, Maria da Assunção Esteves, Ingo Friedrich, Bronisław Geremek, Genowefa Grabowska, Anneli Jäätteenmäki, Sylvia-Yvonne Kaufmann, Jo Leinen, Íñigo Méndez de Vigo, Rihards Pīks, Adrian Severin, József Szájer, Riccardo Ventre, Johannes Voggenhuber, Bernard Wojciechowski
Náhradníci prítomní na záverečnom hlasovaní
Elmar Brok, Carlos Carnero González, Klaus Hänsch, Alain Lamassoure, Stavros Lambrinidis, Gérard Onesta, Bernard Poignant, György Schöpflin, Kathy Sinnott, Alexander Stubb
Náhradníci (čl. 178 ods. 2) prítomní na záverečnom hlasovaní
Othmar Karas, Eoin Ryan, Rainer Wieland
