Odpoveď pána Barrosa v mene Komisie
(19. januára 2012)
Z krízy štátneho dlhu vyplynulo, že menová únia sa musí doplniť o hospodársku úniu, ktorá v eurozóne zabezpečí užšiu koordináciu hospodárskych politík a fiškálnu disciplínu.
V Lisabonskej zmluve sa uznáva, že členské štáty eurozóny môžu diskutovať s Komisiou a ECB o otázkach súvisiacich s osobitnými úlohami, o ktoré sa delia v súvislosti so spoločnou menou.
V zmluve sa okrem toho stanovuje, že na členské štáty eurozóny sa uplatňujú osobitné ustanovenia.
Jednotná mena je však základným kameňom európskej integrácie a všetky členské štáty majú možnosť ju zaviesť.
V rámci Únie neexistujú žiadne bloky.
Všetky členské štáty majú povinnosť Okrem Dánska a Spojeného kráľovstva. a právo prijať euro, keď splnia podmienky.
Na väčšine opatrení, ktoré sa nedávno prijali v záujme boja proti kríze, sa preto podieľajú aj členské štáty, ktoré euro nezaviedli.
Príkladmi sú posilnený Pakt o stabilite a raste, nový postup pri makroekonomických nerovnováhach, európsky semester alebo Pakt Euro Plus.
Pokiaľ ide o rokovania o medzinárodnej dohode o posilnenej hospodárskej únii, Komisia víta, že väčšina členských štátov je odhodlaná prehĺbiť európsku integráciu smerom k únii fiškálnej stability založenej na metóde Spoločenstva a na inštitúciách EÚ, ktorá zahŕňa všetky členské štáty.
Všetky členské štáty sa vyzývajú k účasti na rokovaniach.
Komisia bude trvať na dohodnutom cieli, ktorým je čo najrýchlejšie začleniť do zmlúv EÚ ustanovenia medzinárodnej dohody.
