9.7.2007
NÁVRH UZNESENIA
ktorý so žiadosťou o včlenenie do programu rozpravy o prípadoch porušovania ľudských práv, demokracie a princípov právneho štátu
v súlade s článkom 115 rokovacieho poriadku
predkladajú Cem Özdemir, Jean Lambert a Gisela Kallenbach
v mene Skupiny zelených/Európskej slobodnej aliancie
o Pakistane
Uznesenie Európskeho parlamentu o Pakistane
Európsky parlament ,
–
so zreteľom na dohodu o spolupráci medzi Európskym spoločenstvom a Pakistanskou islamskou republikou z 24. novembra 2001 (uvádza sa aj ako dohoda tretej generácie o spolupráci), najmä na článok 1 dohody, ktorý stanovuje, že dodržiavanie ľudských práv a zásad demokracie... predstavuje základný prvok tejto dohody,
–
so zreteľom na spoločné vyhlásenie EÚ/Pakistan z 8. februára 2007 o dohode o spolupráci z roku 2004, v ktorej sa obe strany zaviazali rozvinúť široký formalizovaný politický dialóg zaoberajúci sa, okrem iného, bojom proti terorizmu, nešírením zbraní, ľudskými právami a dobrou správou verejných vecí,
–
so zreteľom na skutočnosť že parlamentné, provinčné a prezidentské voľby sa majú konať koncom tohto roka,
–
so zreteľom na svoje predchádzajúce uznesenia o ľudských právach a demokracii v Pakistane, najmä na uznesenia z 10. februára 2004 a 22. apríla 2004,
– so zreteľom na článok 115 rokovacieho poriadku,
A.
keďže rad ústavných zmien, ktoré vykonala Mušarrafova administratíva, podstatne zmenil pakistanský politický systém a dokázal pretransformovať parlamentný systém vlády na prezidentský systém, v rámci ktorého má prezident právomoc zrušiť alebo rozpustiť parlament;
B.
keďže generál Mušarraf v roku 1999 vyhlásil výnimočný stav a prostredníctvom vojenského prevratu rozpustil parlament,
C.
keďže v apríli 2002 bol Mušarraf zvolený za prezidenta v protiústavnom referende, po ktorom nasledovali zmanipulované parlamentné voľby,
D.
keďže platnosť mimoriadneho povolenia, ktoré udelil súčasný parlament prezidentovi Mušarrafovi v rozpore s ústavou z roku 1973 a ktoré mu umožňuje zastávať post hlavného veliteľa ozbrojených síl, sa skončí v decembri 2007,
E.
keďže vojenská a tajná služba majú naďalej významný vplyv na pakistanskú politiku, vládu a hospodárstvo, pričom takýto stav je v rozpore s podrobným plánom na obnovu demokracie, v ktorom bolo stanovené, že právomoci vojenských zložiek prejdú späť na civilnú správu,
F.
keďže nedávne udalosti vrátane zbavenia úradu predsedu najvyššieho súdu Pakistanu dňa 9. marca na základe doteraz nedokázaných obvinení zo zneužitia úradnej moci a pokračujúce protesty obyvateľstva, ktoré tento čin vyvolal, zvyšujú nevyhnutnosť poukázať na problémy demokracie a právneho štátu v Pakistane,
G.
keďže posledná okupácia Červenej mešity v Karáčí, v ktorej náboženskí extrémisti očividne držia niekoľko stovák prevažne študentiek madrasy ako rukojemníkov, si už vyžiadala množstvo ľudských životov a je jasným prejavom sily radikálneho islamského hnutia, voči ktorému prezident Mušarraf nedokázal rýchlo a rozhodne zareagovať; zdôrazňuje silný vplyv madrás, ktorý sa v posledných rokoch prudko zvýšil na úkor verejného školstva,
H.
keďže v rozpore s rozhodnutím najvyššieho súdu z roku 1999, podľa ktorého sa základné práva a politické slobody mali rozšíriť aj do severných oblastí, spravuje tieto oblasti na základe administratívneho nariadenia z Islamabadu vysoký úradník, ktorý nebol zvolený, a keďže spojenectvo armády a sunitských moslimov ešte väčšmi oslabuje umiernené sily v tomto regióne,
I.
keďže po dohode s miestnymi militantnými prívržencami Talibanu pakistanská vláda v apríli 2004 a septembri 2006 súhlasila so stiahnutím svojich vojsk z oblasti a s vydaním Waziristanu pod kontrolu miestnych extrémistov a militantov,
J.
keďže Európska únia poskytuje Pakistanu značné finančné prostriedky na zmiernenie chudoby a rozvoj sociálneho sektora,
1.
vyjadruje hlboké znepokojenie nad pretrvávajúcou okupáciou Červenej mešity, vyzýva zodpovedné orgány, aby vyvinuli maximálne úsilie o záchranu životov rukojemníkov, a dôrazne vyzýva pakistanskú vládu, aby prijala nesmierne potrebnú reformu vzdelávacieho systému, ktorá zaručí slobodné a kvalifikované vzdelávanie pakistanskej mládeže;
2.
dôrazne vyzýva pakistanskú vládu, aby sa vrátila k demokratickému spôsobu vládnutia uskutočnením slobodných, spravodlivých a demokratických volieb koncom roka, a varuje pred uplatňovaním mimoriadnych zákonov alebo iných opatrení potláčajúcich slobodu prejavu, združovania, zhromažďovania alebo pohybu;
3.
vyzýva prezidenta Mušarrafa, aby dodržiaval ústavu a umožnil novému parlamentu uskutočniť prezidentské voľby a aby odstúpil z pozície hlavného veliteľa ozbrojených síl;
4.
vyzýva pakistanskú armádu, aby umožnila návrat k demokracii prostredníctvom slobodných a spravodlivých volieb vrátane možnosti návratu politických vodcov žijúcich v exile do Pakistanu; vyzýva na prijatie opatrení na obmedzenie vplyvu vojenských a iných ozbrojených skupín na politický proces;
5.
víta skutočnosť, že EÚ bude monitorovať všeobecné voľby v Pakistane a že EP sa zúčastní na tejto pozorovateľskej misii; jeho znepokojenie však vyvoláva množstvo aspektov predchádzajúcich týmto voľbám, najmä:
-
neutrálnosť dočasnej vlády, ktorú tri mesiace pred voľbami vymenuje prezident Mušarraf;
-
skutočnosť, že podmienkou kandidatúry je titul bakalára, v dôsledku čoho nebude môcť kandidovať 70 % pakistanských žien; navyše je nemysliteľné, aby sa titul dosiahnutý v madrase považoval za rovnocenný s bakalárskym titulom;
-
nedostatočná legitimita budúceho pakistanského prezidenta, ak ho zvolí odstupujúci parlament;
6.
vyzýva Radu a Komisiu, aby prezidentovi Mušarrafovi vyslali jasný odkaz, že prechod k demokratickému právnemu poriadku je jediným prijateľným východiskom zo súčasnej krízy;
7.
vyzýva Radu a Komisiu, aby zaujali pevný postoj v otázke zachovania doložky o demokracii a ľudských právach vo svojich dohodách s Pakistanom a žiada o intenzívny politický dialóg o ľudských právach a dobrej správe verejných vecí;
8.
vyzýva pakistanskú vládu, aby uznala, že pomoc EÚ by sa mala zameriavať hlavne na zlepšenie verejného školstva a ekonomických investícií v kmeňových oblastiach Pakistanu;
9.
žiada o posilnenie demokratických inštitúcií a návrat k civilnému režimu v Pakistane v súlade s predchádzajúcimi záväzkami prezidenta Mušarrafa;
10.
je hlboko znepokojený odvolaním predsedu najvyššieho súdu na základe obvinení z údajného zneužívania úradnej moci, ktoré sa vo všeobecnosti považuje za pokus vlády o udržanie kontroly nad súdnictvom vo volebnom roku; požaduje rešpektovanie nezávislosti súdnictva a právneho štátu, dôrazne vyzýva pakistanskú vládu, aby v tejto súvislosti prijala primerané kroky na zvrátenie súčasného negatívneho vývoja a vyhýbala sa politickému zasahovaniu do prípadu, ktorý sa v súčasnosti prerokúva na najvyššom súde;
11.
vyjadruje nesmierne poľutovanie nad smrťou 41 civilistov počas politických demonštrácií v Karáčí 12. mája, odsudzuje použitie sily na dosiahnutie politických cieľov bez ohľadu na to, či sa k nemu uchyľujú vládne spojenecké jednotky alebo príslušníci opozičných politických strán;
12.
odsudzuje všetky vládne pokusy o kontrolu slobody médií prostredníctvom zavedenia dodatkov do vysielacích zmlúv, obmedzenia živého vysielania udalostí a vydávania vládnych nariadení určených médiám a vysielacím spoločnostiam; odsudzuje všetky formy ohrozovania a zastrašovania novinárov a reportérov a nátlaku na nich;
13.
je znepokojený početnými, dobre zdokumentovanými prípadmi „zmiznutí“ osôb podozrivých z terorizmu, novinárov, študentov, príslušníkov balúčského národnostného hnutia a ďalších politických aktivistov a kladie mimoriadny dôraz na skutočnosť, že únosy, zabíjanie a väznenie bez súdneho procesu sú v rozpore so základnými zásadami medzinárodného práva vrátane práva na život a riadny proces;
14.
so znepokojením si všíma pretrvávajúce správy o utláčaní náboženských menšín,
napríklad násilné súdne vysťahovanie kresťanských farmárov v Pandžábe;
15.
je znepokojený tým, že hoci sa prezident Mušarraf zaviazal riešiť problém terorizmu a extrémizmu na medzinárodnej úrovni, môžu byť domáce politické spojenectvá vlády, armády a náboženských fundamentalistov prekážkou schopnosti vlády riešiť problém extrémizmu a fundamentalizmu;
16.
je znepokojený zvyšujúcou sa nestabilnosťou a šírením násilia súvisiaceho s povstaniami v kmeňových oblastiach, najmä vo Waziristane, a všíma si predovšetkým výskyt samovražedných bombových útokov vrátane pokusu o zabitie ministra vnútra v Pešávare 28. apríla;
17.
vyjadruje znepokojenie, že dohody o Waziristame budú naďalej živnou pôdou pre represívne štruktúry a militantnosť a vyzýva budúce pakistanské vlády, aby urobili všetko, čo je v ich silách, a zvrátili situáciu posilňovaním právneho štátu a rozširovaním občiansko-politických práv v oblasti;
18.
žiada intenzívnejší dialóg s provinčnými a miestnymi vodcami o možnosti väčšej autonómnosti provincií alebo výraznejšieho zastúpenia záujmov provincií na národnej úrovni; odsudzuje represívnu politiku vlády v Balúčistane, kde pretrvávajú požiadavky na väčšiu politickú autonómnosť a vyššiu regionálnu kontrolu nad značnými prírodnými zdrojmi v oblasti;
19.
vyzýva vládu na vykonanie odporúčaní pakistanského najvyššieho súdu a rozšírenie základných práv a politických slobôd v severných oblastiach;
20.
poveruje svojho predsedu, aby toto uznesenie postúpil Rade, Komisii, vládam členských štátov a vláde Pakistanu.
