A7-0164/2011
18.4.2011
SPRÁVA
k možnostiam politík s cieľom dosiahnuť pokrok v oblasti európskeho zmluvného práva pre spotrebiteľov a podniky
(2011/2013(INI))
Výbor pre právne veci
Spravodajkyňa:
Diana Wallis
Spravodajca výboru požiadaného o stanovisko (*):
Hans Peter Mayer, Výbor pre vnútorný trh a ochranu spotrebiteľa
(*) Postup pridružených výborov – článok 50 rokovacieho poriadku
PE 456.886v02-00
OBSAH
NÁVRH UZNESENIA EURÓPSKEHO PARLAMENTU.........................................................3
DÔVODOVÁ SPRÁVA...........................................................................................................13
STANOVISKO Výboru pre vnútorný trh a ochranu spotrebiteľa (*) .....18
STANOVISKO Výboru pre hospodárske a menové veci ..................................23
VÝSLEDOK ZÁVEREČNÉHO HLASOVANIA VO VÝBORE..............................................26
(*) Postup pridružených výborov – článok 50 rokovacieho poriadku
NÁVRH UZNESENIA EURÓPSKEHO PARLAMENTU
k možnostiam politík s cieľom dosiahnuť pokrok v oblasti európskeho zmluvného práva pre spotrebiteľov a podniky
( 2011/2013(INI) )
Európsky parlament ,
– so zreteľom na zelenú knihu Komisie z 1. júla 2010 o možnostiach politík s cieľom dosiahnuť pokrok v oblasti európskeho zmluvného práva pre spotrebiteľov a podniky ( KOM(2010)0348 ),
– so zreteľom na rozhodnutie Komisie 2010/233/EÚ z 26. apríla2010, ktorým sa zriaďuje skupina odborníkov pre spoločný referenčný rámec v oblasti európskeho zmluvného práva
Ú. v.
EÚ L 105, 27.4.2010, s.
109. ,
– so zreteľom na oznámenie Komisie z 11. júla 2001 o európskom zmluvnom práve ( KOM(2001)0398 ),
– so zreteľom na oznámenie Komisie z 12. februára 2003 s názvom Ucelenejšie európske zmluvné právo – akčný plán ( KOM(2003)0068 ),
– so zreteľom na oznámenie Komisie z 11. októbra 2004 s názvom Európske zmluvné právo a revízia acquis: ako ďalej ( KOM(2004)0651 ),
– so zreteľom na správu Komisie z 23. septembra 2005 s názvom Prvá výročná správa o napredovaní v oblasti európskeho zmluvného práva a preskúmania acquis ( KOM(2005)0456 ) a na správu Komisie z 25. júla2007 s názvom Druhá správa o napredovaní v oblasti spoločného referenčného rámca ( KOM(2007)0447 ),
– so zreteľom na oznámenie Komisie z 22. októbra 2009 o cezhraničnom elektronickom obchode medzi podnikmi a spotrebiteľmi v EÚ ( KOM(2009)0557 ),
– so zreteľom na svoje uznesenie z 3. septembra 2008 o spoločnom referenčnom rámci pre európske zmluvné právo
Ú. v.
EÚ C 295 E, 4.12.2009, s.
31. ,
– so zreteľom na svoje uznesenie zo 12. decembra 2007 o európskom zmluvnom práve
Ú. v.
EÚ C 323 E, 18.12.2008, s.
364. ,
– so zreteľom na svoje uznesenie zo 7. septembra 2006 o európskom zmluvnom práve
Ú. v.
EÚ C 305 E, 14.
12.
2006, s.
247. ,
– so zreteľom na svoje uznesenie z 23. marca 2006 o európskom zmluvnom práve a revízii acquis: ďalší postup
Ú. v.
EÚ C 292 E, 1.12.2006, s.
109. ,
– so zreteľom na svoje uznesenia z 26. mája 1989
Ú. v.
ES C 158, 26.6.1989, s.
400. , 6. mája 1994
Ú. v.
ES C 205, 25.7.1994, s.
518. , 15. novembra 2001
Ú. v.
ES 140 E, 13.6.2002, s.
538. a 2. septembra 2003
Ú. v.
EÚ C 76 E, 25.3.2004, s.
95. o tejto otázke,
– so zreteľom na článok 48 rokovacieho poriadku,
– so zreteľom na správu Výboru pre právne veci a stanoviská Výboru pre vnútorný trh a ochranu spotrebiteľa a Výboru pre hospodárske a menové veci ( A7-0164/2011 ),
A. keďže sa už dlhé roky diskutuje o iniciatíve v oblasti európskeho zmluvného práva, ktorej zámerom bude okrem iného riešiť vzniknuté problémy jednotného trhu, ktoré údajne vyplývajú z rozličných častí zmluvného práva,
B. keďže po svetovej finančnej kríze sa zdá byť dôležitejšie než kedykoľvek predtým zabezpečiť ucelený európsky systém zmluvného práva s cieľom naplno využiť potenciál vnútorného trhu, a tým pomôcť splniť ciele stratégie Európa 2020,
C. keďže jednotný trh je naďalej rozdrobený, a to v dôsledku mnohých faktorov vrátane nevykonávania existujúcich právnych predpisov v oblasti jednotného trhu,
D. keďže je potrebná hlbšia analýza, aby sme pochopili, prečo je vnútorný trh stále roztrieštený, a aké by bolo najlepšie riešenie týchto problémov vrátane toho, ako zabezpečiť vykonávanie existujúcich právnych predpisov,
E. keďže Komisia v uvedenej zelenej knihe predstavila početné možnosti podoby nástroja európskeho zmluvného práva, ktoré by mohli pomôcť pri rozvoji podnikania a posilňovaní dôvery občanov v jednotný trh,
F. keďže skupina odborníkov, ktorá bola zriadená na pomoc Komisii pri príprave návrhu spoločného referenčného rámca, začala pracovať spolu so zúčastnenými stranami za okrúhlym stolom,
G. keďže rozdielnosť zmluvného práva na vnútroštátnej úrovni nie je jedinou prekážkou pre cezhraničné činnosti malých a stredných podnikov a spotrebiteľov, pretože čelia aj iným problémom, ako sú jazykové bariéry, rozdielne daňové systémy, otázka spoľahlivosti elektronického obchodu, obmedzený prístup k širokopásmovému pripojeniu, digitálna gramotnosť, problémy bezpečnosti, demografické zloženie obyvateľstva jednotlivých členských štátov; obavy týkajúce sa ochrany súkromia; vybavovanie sťažností a práv duševného vlastníctva atď.,
H. keďže podľa prieskumu Komisie z roku 2008 tri štvrtiny maloobchodníkov predávajú svoje výrobky len na domácom trhu a cezhraničný predaj sa uskutočňuje len v niekoľkých členských štátoch
Eurobarometer 224, 2008, s.
4. ,
I. keďže je potrebné rozlišovať medzi konvenčnými cezhraničnými transakciami a elektronickým obchodom, v rámci ktorého existujú osobitné problémy a pri ktorom sa líšia aj transakčné náklady; keďže na účely budúcich hodnotení vplyvu je tiež potrebné pozorne a presne vymedziť, čo tvorí transakčné náklady,
J. keďže je jasné, že z uplatňovania zahraničného (spotrebiteľského) práva na cezhraničné transakcie v zmysle nariadenia Rím I
Ú. v.
EÚ L 177, 4.7.2008, s.
6. dokázateľne vyplývajú podnikom, najmä malým a stredným podnikom, značné náklady na transakcie, ktorých výška sa len vo Spojenom kráľovstve odhaduje na 15 000 EUR na podnik a členský štát
UK Federation of Small Businesses, Position paper on Rome I (2007). ,
K. keďže sú potrebné ďalšie informácie týkajúce sa nákladov vyplývajúcich na uplatňovanie článku 6 ods. 2 a článku 4 ods. 1 písm. a) nariadenia Rím I, a to so zreteľom na to, že nariadenie Rím I sa uplatňuje len od decembra 2009,
L. keďže tieto náklady na transakcie sa vnímajú ako významné prekážky cezhraničnému obchodu, ako potvrdilo 50 % európskych maloobchodníkov, ktorí už cez hranice obchodujú a v roku 2011 boli respondentmi prieskumu a uviedli, že harmonizácia právnych predpisov uplatňovaných pri cezhraničných transakciách v EÚ by zvýšilo objem ich cezhraničného obchodu, a 41 % uviedlo, že objem ich obchodu by sa nezvýšil; keďže pre porovnanie z maloobchodníkov, ktorí nepredávajú cez hranice, 60 % uviedlo, že objem ich cezhraničného obchodu by sa nezvýšil v harmonizovanejšom regulačnom prostredí a 25 % uviedlo, že by sa zvýšil
Flash Eurobarometer 300, 2011
http://ec.europa.eu/consumers/strategy/docs/retailers_eurobarometer_2011_en.pdf ,
M. keďže medzi najviditeľnejšie prekážky, ktorým spotrebitelia a MSP čelia v súvislosti s jednotným trhom, patria komplikovanosť zmluvných vzťahov, nespravodlivé podmienky zmlúv, neprimerané a nedostatočné informácie a neúčinný a časovo náročný postup,
N. keďže je mimoriadne dôležité, aby akákoľvek iniciatíva EÚ reagovala na skutočné potreby a obavy podnikov aj spotrebiteľov; keďže tieto obavy sa týkajú aj právnych/jazykových problémov (ustanovenia štandardných zmluvných podmienok pre malé podniky vo všetkých jazykoch EÚ) a ťažkostí s cezhraničným presadzovaním zmlúv (ustanovenia autonómnych opatrení EÚ v oblasti procesného práva),
O. keďže podľa štúdie Komisie sa odhaduje, že elektronický trh je naďalej roztrieštený: v prieskume zlyhalo 61 % z 10 964 skúšobných cezhraničných príkazov a že sa zrejme cezhraničným nakupovaním spotrebiteľovi zvyšuje možnosť nájsť nižšiu cenovú ponuku
KOM (2009) 0557, s.
3. a nájsť on-line výrobky, ktoré na domácom trhu nie sú dostupné
Ibid, s.
5. , pričom sa zdá, že hodnota 61 % je veľmi vysoká a vyžaduje si ďalšie preštudovanie, overenie a zhodnotenie
P. keďže postupná harmonizácie neprekonáva účinne prekážky na vnútornom trhu, ktoré vyplývajú z rozdielov vnútroštátneho zmluvného práva, musia preto všetky opatrenia v tejto oblasti vychádzať z jasných dôkazov o tom, že príslušná iniciatíva by skutočne dosiahla niečo, čo nemožno dosiahnuť inými, menej rušivými prostriedkami,
Q. keďže zo spoločného európskeho zmluvného práva by mali prospech spotrebitelia a predovšetkým by prispelo k zvýšeniu objemu cezhraničného obchodu v rámci vnútorného trhu a k zlepšeniu prístupu k nemu,
R. keďže rokovania o smernici o právach spotrebiteľov preukázali
KOM(2008)0614 . , aké je zložité harmonizovať spotrebiteľské právo uplatňované na zmluvy bez toho, aby sa oslabilo spoločné úsilie o dosiahnutie vysokej úrovne ochrany spotrebiteľa v Európe, a ako to obmedzuje tento proces,
S. keďže všetky opatrenia prijaté v oblasti európskeho zmluvného práva musia zohľadňovať povinné vnútroštátne pravidlá a musí byť v súlade s očakávanou smernicou o právach spotrebiteľa, ktorá bude mať výrazný vplyv na obsah a úroveň harmonizácie možného budúceho nástroja v oblasti európskeho zmluvného práva; keďže by bolo nevyhnutné neustále a pozorne sledovať jej uplatňovanie v nasledujúcich mesiacoch, aby sa vymedzilo, aký by mal byť rozsah voliteľného nástroja,
T. keďže akýkoľvek konečný výsledok v oblasti európskeho zmluvného práva musí byť realistický, uskutočniteľný, primeraný a dôkladne premyslený pred tým, ako ho v prípade potreby zmenia a doplnia a formálne schvália európski spoluzákonodarcovia,
1. podporuje kroky na riešenie škály prekážok, ktorým čelia tí, ktorí chcú vstúpiť do cezhraničných transakcií na vnútornom trhu a domnieva sa, že projekt európskeho zmluvného práva by mohol byť spolu s ďalšími opatreniami užitočný na využitie plného potenciálu vnútorného trhu, čo by malo významný prínos pre hospodárstvo a zamestnanosť;
2. víta otvorenú diskusiu o zelenej knihe a naliehavo žiada príslušné oddelenia Komisie, aby uskutočnili dôkladnú analýzu výsledku tejto konzultácie;
3. poukazuje na hospodársky význam MSP a podnikov zaoberajúcich sa remeselnou výrobou pre európske hospodárstvo; preto trvá na tom, že je potrebné zabezpečiť, aby sa riadne vykonávala zásada „najskôr myslieť na malých“, ktorá sa presadzuje v iniciatíve Small Business Act, a aby sa považovala za prioritu v diskusii o iniciatívach EÚ týkajúcich sa zmluvného práva;
Právna povaha nástroja európskeho zmluvného práva
4. s radosťou očakáva uverejnenie výsledkov skupiny odborníkov, aby sa objasnil rozsah a obsah voliteľného nástroja a aby sa začala otvorená a transparentná diskusia so všetkými zainteresovanými subjektmi o tom, ako by mali byť tieto výsledky využité, a o tom, či by Komisia nemala zvážiť ďalšie možnosti uľahčovania cezhraničných činností; žiada vytvorenie európskych štandardných vzorov zmlúv, ktoré by boli preložené do všetkých jazykov EÚ, napojené na systém alternatívneho riešenia sporov, realizovali by sa on-line a mali by výhodu úsporného a jednoduchšieho riešenia pre zmluvné strany aj pre Komisiu;
5. prikláňa sa k možnosti 4 vytvoriť voliteľný nástroj prostredníctvom nariadenia; po vyjasnení právneho základu; nazdáva sa, že takýto voliteľný nástroj by mal dopĺňať súbor nástrojov, ktorý by sa mohol opierať o medziinštitucionálnu dohodu;
6. domnieva sa, že požadovanú zreteľnosť a právnu istotu možno dosiahnuť len pomocou právnej formy nariadenia;
7. zdôrazňuje, že nariadenie, ktorým sa vytvára voliteľný nástroj európskeho zmluvného práva, by prostredníctvom priameho účinku zlepšilo fungovanie vnútorného trhu, čo by prospelo podnikom (zníženie nákladov vďaka tomu, že nebudú potrebné pravidlá medzinárodného súkromného práva), spotrebiteľom (právna istota, dôvera, vysoká úroveň ochrany spotrebiteľa) aj súdnym systémom členských štátov (už nebude nevyhnutné skúmať cudzie právne predpisy);
8. víta skutočnosť, že zvolená možnosť vhodným spôsobom zohľadňuje zásadu subsidiarity a nemá vplyv na legislatívne právomoci členských štátov v oblasti zmluvného a občianskeho práva;
9. nazdáva sa, že súbor nástrojov by sa mohol zaviesť postupne, pričom by v prvej fáze šlo o nástroj Komisie a po dohode medzi inštitúciami by sa z neho stal nástroj tvorcu právnych predpisov Únie; upozorňuje na to, že súbor nástrojov by poskytol potrebné právne východisko a základ, o ktorý by sa mohli voliteľný nástroj a štandardné podmienky opierať, a mal by sa zakladať na hodnotení povinných vnútroštátnych pravidiel na ochranu spotrebiteľov v rámci existujúceho acquis v oblasti spotrebiteľského práva, ale aj mimo neho;
10. domnieva sa, že ak sa voliteľný nástroj doplní o súbor nástrojov, budú o tomto nástroji EÚ k dispozícii jasnejšie informácie, čo pomôže dotknutým stranám lepšie pochopiť svoje práva a pri uzatváraní zmlúv na základe tohto systému sa informovane rozhodnúť, a že právny rámec bude zrozumiteľnejší a nebude predstavovať nadmernú záťaž;
11. domnieva sa, že všetky zúčastnené strany, či už v rámci transakcií medzi podnikmi, alebo v rámci transakcií medzi podnikmi a spotrebiteľmi, by mali mať možnosť slobodne sa rozhodnúť, či použijú, alebo nepoužijú voliteľný nástroj ako alternatívu vnútroštátneho alebo medzinárodného práva, a preto vyzýva Komisiu, aby ozrejmila zamýšľaný vzťah voliteľného nástroja k nariadeniu Rím I a medzinárodným dohovorom vrátane Dohovoru OSN o zmluvách o medzinárodnej kúpe tovaru (CISG); domnieva sa, že treba venovať viac pozornosti zabezpečeniu toho, aby voliteľný nástroj ponúkal ochranu spotrebiteľom a malým podnikom vzhľadom na ich postavenie slabšieho obchodného partnera, a aby sa zabránilo akýmkoľvek nejasnostiam pri voľbe práva; vyzýva preto Komisiu, aby doplnila voliteľný nástroj ďalšími informáciami, ktorými sa jasne, presne a zrozumiteľne vysvetlí, aké sú práva spotrebiteľov a že tieto práva nebudú ohrozené, aby sa zvýšila dôvera spotrebiteľov vo voliteľný nástroj a aby mohli vykonať informovanú voľbu toho, či chcú uzatvoriť zmluvu na tomto alternatívnom základe;
12. nazdáva sa, že voliteľný nástroj by vytvoril európsku pridanú hodnotu najmä tým, že by sa ním prostredníctvom judikatúry Súdneho dvora zabezpečila právna istota a naraz by vytvoril potenciál na prekonávanie právnych i jazykových prekážok, pretože voliteľný nástroj by bol prirodzene dostupný vo všetkých jazykoch EÚ; zdôrazňuje, že európski občania by mali mať možnosť preložiť rôzne informácie spojené s voliteľným nástrojom pomocou prístupných, ľahko použiteľných elektronických prekladateľských nástrojov, aby si hľadané informácie mohli prečítať vo vlastnom jazyku a aby lepšie chápali spôsob fungovania európskych inštitúcií;
13. v pružnej a dobrovoľnej povahe voliteľného nástroja vidí možnú praktickú výhodu; vyzýva však Komisiu, aby objasnila výhody takéhoto nástroja pre spotrebiteľov aj podniky, a aby lepšie objasnila, ktorá zmluvná strana bude mať na výber medzi voliteľným nástrojom a bežne platným právom a ako chce Komisia znížiť náklady na transakcie; vyzýva Komisiu, aby do každého návrhu voliteľného nástroja zahrnula mechanizmus na pravidelné monitorovanie a preskúmanie, do ktorého budú úzko zapojené všetky príslušné zúčastnené strany, s cieľom zabezpečiť, aby voliteľný nástroj udržiaval krok s jestvujúcim acquis v oblasti zmuvného práva, najmä s nariadením Rím I, potrebami trhu a právnym a hospodárskym vývojom;
Rozsah uplatňovania nástroja
14. je presvedčený, že by sa mal vzťahovať na zmluvy medzi podnikmi i zmluvy medzi podnikmi a spotrebiteľmi; zdôrazňuje, že voliteľný nástroj musí ponúkať veľmi vysokú úroveň ochrany, aby nahradil spotrebiteľom ochranu, ktorú by im normálne poskytovalo vnútroštátne právo; očakáva ďalšie vysvetlenia, akým spôsobom by sa to mohlo dosiahnuť; je preto presvedčený, že úroveň ochrany spotrebiteľa by mala byť vyššia než minimálna ochrana podľa spotrebiteľského acquis Spoločenstva a mala by pokrývať čo najviac vnútroštátnych povinných pravidiel, pretože sa musia nájsť uspokojivé riešenia problémov medzinárodného práva súkromného; domnieva sa, že táto vysoká úroveň ochrany spotrebiteľa je tiež v záujme podnikov, keďže výhody voliteľného nástroja budú môcť využívať len vtedy, ak spotrebitelia zo všetkých členských štátov budú presvedčení, že ich voliteľný nástroj nepripraví o ochranu;
15. pripomína, že ak má mať európske zmluvné právo politickú legitimitu a podporu, je nevyhnutné pozitívnym spôsobom občanov informovať o jeho výhodách;
16. konštatuje, že ustanovenia zmluvného práva, ktorými sa riadia zmluvy medzi podnikmi a zmluvy medzi podnikmi a spotrebiteľmi, by sa mali formulovať odlišne, a to z úcty k spoločným tradíciám vnútroštátnych právnych systémov a s cieľom klásť osobitný dôraz na ochranu slabšej zmluvnej strany, teda spotrebiteľov;
17. poukazuje na to, že základné prvky spotrebiteľského práva platné pre zmluvy sú už obsiahnuté v rozličných európskych právnych predpisoch a že dôležité časti spotrebiteľského acquis budú pravdepodobne zhrnuté v smernici o právach spotrebiteľov; upozorňuje na to, že spomenutá smernica by poskytla jednotnú právnu úpravu, ktorá by bola pre spotrebiteľov a podnikov ľahko rozpoznateľná; preto zdôrazňuje, že je dôležité počkať na výsledok rokovaní o smernici o právach spotrebiteľov, než sa príjme akékoľvek rozhodnutie;
18. ďalej je presvedčený, že s ohľadom na osobitnú povahu rôznych zmlúv, najmä zmlúv medzi podnikmi a zmlúv medzi podnikmi a spotrebiteľmi, hlavných vnútroštátnych a medzinárodných zásad zmluvného práva a základnej zásady vysokej miery ochrany spotrebiteľa, sa existujúce postupy v odvetví a zásada zmluvnej slobody v súvislosti so zmluvami medzi podnikmi musia zachovať;
19. zastáva názor, že voliteľné spoločné európske zmluvné právo by mohlo zlepšiť fungovanie vnútorného trhu bez toho, aby zasahovalo do vnútroštátnych systémov zmluvného práva jednotlivých členských štátov;
20. domnieva sa, že voliteľný nástroj by mal mať na prvom stupni v cezhraničných situáciách fakultatívny charakter a že sú potrebné záruky, že členské štáty dokážu zabrániť akémukoľvek zneužitiu voliteľného nástroja v nepravých cezhraničných scenároch, poznamenáva, že môže byť prínosom v domácich situáciách, najmä tým, že prinesie výhody jednoduchosti a úspory nákladov, zvlášť pre malé a stredné podniky; pevne však verí, že o sprístupnení voliteľného nástroja v domácom prostredí by mali rozhodovať členské štáty; ďalej sa domnieva, že osobitné preskúmanie si zaslúži aj to, aké vplyvy bude mať možnosť uplatňovania tohto nástroja pri domácom styku na vnútroštátne orgány zmluvného práva;
21. uznáva, že zmluvy o elektronickom obchode alebo predaji na diaľku predstavujú významný podiel cezhraničných transakcií; domnieva sa, že aj keď by sa voliteľný nástroj nemal obmedzovať iba na tieto druhy transakcií, mohlo by byť prínosom zaviesť iné obmedzenia pri uplatňovaní voliteľného nástroja na prvom stupni a pokiaľ sa nezíska dostatok skúseností s jeho uplatňovaním;
22. zdôrazňuje, že je obzvlášť dôležité uľahčiť elektronický obchod v EÚ, ktorý je nedostatočne rozvinutý, a považuje za nutné posúdiť, či by rozdiely medzi vnútroštátnymi systémami zmluvného práva mohli predstavovať prekážku pre rozvoj tohto sektora, ktorý podniky a spotrebitelia opodstatnene vnímajú ako potenciálnu hnaciu silu budúceho rastu;
23. domnieva sa, že rozsah pôsobnosti súboru nástrojov by mohol byť dosť široký, kým akýkoľvek voliteľný nástroj by sa mal obmedzovať na základné otázky zmluvného práva; domnieva sa, že súbor nástrojov by mal byť naďalej v súlade s voliteľným nástrojom a súčasťou jeho nástrojov by mali byť koncepcie z rozličných právnych tradícií v rámci EÚ vrátane pravidiel odvodených okrem iného z akademického návrhu spoločného referenčného rámca (Draft Common Frame of Reference, DCFR)
Von Bar, Clive, Schulte-Nölke et al. (eds.), Principles, Definitions and Model Rules of European Private Law – Draft Common Frame of Reference (DCFR), 2008. a z publikácií Principes contractuels communs (všeobecné zmluvné zásady) a Terminologie contractuelle commune (všeobecná zmluvná terminológia)
B. Fauvarque-Cosson, D. Mazeaud (dir.), collection 'Droit privé comparé et européen' , Volumes 6 and 7, 2008. ; a že by sa jeho odporúčania týkajúce sa spotrebiteľského zmluvného práva mali zakladať na skutočne vysokej úrovni ochrany;
24. vyzýva Komisiu a skupinu odborníkov, aby objasnili, čo sa má považovať za základné otázky zmluvného práva;
25. vidí výhodu v tom, že voliteľný nástroj bude obsahovať osobitné ustanovenia pre najužívanejšie druhy zmlúv, najmä na predaj tovaru a poskytovanie služieb; opakuje svoju predošlú výzvu na to, aby do rozsahu pôsobnosti voliteľného nástroja boli zahrnuté aj poistné zmluvy, pretože sa nazdáva, že podobný nástroj by mohol byť obzvlášť užitočný pre zmluvy o poistení v malom rozsahu; zdôrazňuje, že v oblasti spotrebiteľského práva vzťahujúceho sa na poistné zmluvy sa už uskutočnili prípravné práce v súlade so Zásadami európskeho poistného zmluvného práva (PEICL), ktoré by sa mali začleniť do európskeho zmluvného práva a ktoré by sa mali zrevidovať a ďalej zlepšovať; naliehavo však vyzýva k opatrnosti, pokiaľ ide o začlenenie finančných služieb z akéhokoľvek nástroja zmluvného práva navrhnutého v tejto fáze a vyzýva Komisiu, aby v rámci útvaru zriadila špeciálnu odbornú skupinu pre akúkoľvek budúcu prípravnú prácu týkajúcu sa finančných služieb, aby zabezpečila, že prípadný budúci nástroj zohľadní možné osobitosti odvetvia finančných služieb a súvisiace iniciatívy vedené inými časťami Komisie, a aby sa už v počiatočnej fáze zapojil do tohto procesu Európsky parlament;
26. poukazuje na to, že sa vyskytli niektoré osobitné otázky, v súvislosti s ktorými by voliteľný nástroj mohol byť užitočný, ako napríklad digitálne práva a úžitkové vlastníctvo; nazdáva sa, že na druhej strane by mohlo byť potrebné vylúčiť isté druhy komplexných verejnoprávnych zmlúv; žiada skupinu odborníkov, aby preskúmala možnosť začleniť do tohto nástroja aj zmluvy v oblasti autorských práv s cieľom zlepšiť pozíciu autorov, ktorí sú v zmluvnom vzťahu často slabšou stranou;
27. domnieva sa, že voliteľný nástroj by mal byť v súlade s jestvujúcim acquis Spoločenstva v oblasti zmluvného práva;
28. pripomína, že pokiaľ ide o európske zmluvné právo, existuje ešte veľa otázok, ktoré je nutné zodpovedať, a mnoho problémov, na ktoré je potrebné nájsť riešenie; vyzýva Komisiu, aby zohľadnila judikatúru, medzinárodné dohovory o predaji tovaru, ako napríklad Dohovor Organizácie Spojených národov o zmluvách o medzinárodnej kúpe tovaru (CISG) a vplyv smernice o právach spotrebiteľov; zdôrazňuje význam zladenia zmluvného práva v rámci EÚ pri zohľadnení príslušných vnútroštátnych predpisov, ktorými sa zabezpečuje vysoká miera ochrany v zmluvách medzi podnikmi a spotrebiteľmi;
Uplatňovanie nástroja európskeho zmluvného práva v praxi
29. domnieva sa, že spotrebiteľom a malým a stredným podnikom sa musia zaistiť skutočné výhody z voliteľného nástroja, ktorý by mal byť zostavený jednoduchým, jasným a vyváženým spôsobom, aby bolo jeho využívanie pre všetky strany jednoduché a zaujímavé;
30. nazdáva sa, že zatiaľ čo voliteľného nástroj poskytne jednotný súbor právnych noriem, bude aj naďalej potrebné snažiť sa o zaistenie štandardných podmienok obchodovania, ktoré sa dajú skoncipovať jednoduchým a zrozumiteľným spôsobom a budú bežne dostupné podnikom, a najmä malým a stredným podnikom, s určitou formou podpory, aby sa zabezpečila dôvera spotrebiteľov; konštatuje, že štandardné zmluvné podmienky založené na voliteľnom nástroji by ponúkli väčšiu právnu istotu než štandardné podmienky pre celú EÚ založené na vnútroštátnom práve, ktoré by zvýšili možnosť rozdielnej vnútroštátnej interpretácie;
31. pripomína, že prioritou zostáva práca na cezhraničnom alternatívnom riešení sporov, ktoré je rýchle a úsporné najmä pre malé a stredné podniky a spotrebiteľov, ale zdôrazňuje, že ak budú zúčastnené strany používať jeden súbor právnych noriem, ktorý poskytne voliteľný nástroj, alternatívne riešenie sporov sa tým ešte viac uľahčí; vyzýva Komisiu, aby pri predložení návrhu zvážila súčinnosť; konštatuje, že konštatuje, že pracovná skupina Komisie OSN pre medzinárodné obchodné právo (UNCITRAL) pre riešenie on-line sporov tiež prejavila záujem o voliteľný nástroj ako prostriedok na uľahčenie alternatívneho riešenia sporov
Komisia OSN pre medzinárodné obchodné právo, Správa pracovnej skupiny III (riešenie sporov on-line) o práci počas jej 22. zasadnutia (Report of Working Group III (Online Dispute Resolution) on the work of its twenty-second session (Viedeň, 13. – 17. decembra 2010), s.
8, 10. , a preto odporúča, aby Komisia sledovala vývoj v iných medzinárodných orgánoch;
32. navrhuje, aby sa zlepšenie fungovania a účinnosti cezhraničných systémov uplatňovania nárokov na nápravu mohli zjednodušiť priamym prepojením medzi voliteľným nástrojom a európskym konaním o platobnom rozkaze a európskym konaním vo veciach s nízkou hodnotou sporu; zastáva názor, že pred podaním žaloby by sa mal vytvoriť elektronický list na pomoc spoločnostiam pri ochrane ich práv, najmä v oblasti duševného vlastníctva a európskeho konania vo veciach s nízkou hodnotou sporu;
33. vyjadruje znepokojenie nad tým, že spotrebitelia majú často pocit, že nemajú pri zmluvných podmienkach na výber, a ocitajú sa v situácii, v ktorej sú nútení buď súhlasiť alebo od zmluvy odstúpiť; vyjadruje pevné presvedčenie, že doplnenie voliteľného nástroja súborom nástrojov a súborom štandardných zmluvných podmienok, ktoré sa preložia do všetkých jazykov, pritiahne v celej Európskej únii na trh nové subjekty, čo posilní hospodársku súťaž a rozšíri celkový sortiment ponuky, ktorá bude dostupná spotrebiteľom;
34. zdôrazňuje, že hoci konečným preverením účinnosti každého finálneho nástroja je samotný vnútorný trh, musí sa vopred preukázať, že iniciatíva je pre spotrebiteľov pridanou hodnotou a nebude komplikovať cezhraničné transakcie ani spotrebiteľom, ani podnikom; kladie dôraz na to, že je nevyhnutné stanoviť pravidlá o poskytovaní adekvátnych informácií o existencii a fungovaní tohto nástroja pre všetky prípadné zainteresované a zúčastnené strany (vrátane vnútroštátnych súdov);
35. konštatuje, že v súvislosti s cieľom európskeho zmluvného práva nemožno prehliadať význam fungujúcej európskej jurisdikcie v občianskoprávnych veciach;
36. naliehavo žiada Komisiu, aby v spolupráci s členskými štátmi uskutočnila testovanie kvality a kontroly s cieľom zistiť, či sa navrhované nástroje európskeho zmluvného práva ľahko používajú, plne integrujú potreby občanov, zabezpečujú pridanú hodnotu pre spotrebiteľov a podniky, posilňujú jednotný trh a uľahčujú cezhraničný obchod;
Zapojenie zúčastnených strán, posúdenie vplyvu
37. zdôrazňuje, že je nesmierne dôležité zapojiť všetky zúčastnené strany z celej Únie a z rozličných odvetví činnosti vrátane právnikov, a pripomína Komisii, aby pred prijatím rozhodnutia na základe výsledkov skupiny odborníkov uskutočnila rozsiahlu a transparentnú konzultáciu so všetkými zainteresovanými subjektmi;
38. uznáva, že tak skupiny odborníkov, ako aj zúčastnených strán už aj tak pochádzajú z rozličných geografických oblastí a rozličných odvetví; nazdáva sa, že príspevok zúčastnených strán bude ešte významnejší po skončení konzultácií a ak bude otvorený legislatívny postup ako taký, ktorý by mal mať čo najširší možný záber a byť čo najtransparentnejší;
39. pripomína, že v súlade so zásadami lepšej právnej regulácie je potrebné komplexné a rozsiahle posúdenie vplyvu, ktoré zahrnie analýzu jednotlivých možností politiky vrátane možnosti, že Únia neprijme žiadne opatrenie, a ktoré sa zameria na praktické otázky, akými sú možné dôsledky pre malé a stredné podniky a spotrebiteľov, možné vplyvy na nespravodlivú hospodársku súťaž na vnútornom trhu a určenie vplyvu každého z týchto riešení tak na acquis Spoločenstva, ako aj na vnútroštátne právne systémy;
40. domnieva sa, že kým sa ukončí takéto hodnotenie vplyvu, harmonizácia postupov zmluvného práva na úrovni EÚ by mohla byť z hľadiska dosiahnutia konvergencie a vyrovnanejších podmienok účinným nástrojom, ale vzhľadom na problémy súvisiace s harmonizáciou právnych systémov nielen členských štátov, ale aj regiónov s legislatívnymi právomocami v tejto oblasti, by mohol byť vhodnejším a prijateľnejším riešením voliteľný nástroj, pokiaľ sa zaručí, že prinesie pridanú hodnotu pre spotrebiteľov aj pre podniky;
41. trvá na tom, aby sa s Parlamentom plnohodnotne konzultovalo a aby sa v rámci riadneho legislatívneho postupu Parlament plnohodnotne zapojil do schvaľovania akéhokoľvek budúceho voliteľného nástroja predloženého Európskou komisiou, aby akýkoľvek navrhnutý voliteľný nástroj podliehal kontrole a zmenám a doplneniam v rámci tohto postupu;
o
o o
42. poveruje svojho predsedu, aby postúpil toto uznesenie Rade a Komisii.
DÔVODOVÁ SPRÁVA
I. Kontext
Zmluvným právom sa určujú a organizujú transakcie v rámci vnútorného trhu, je teda zjavné, že má potenciál týmto transakciám klásť prekážky alebo ich uľahčovať.
Výberom správnej cesty napredovania v oblasti zmluvného práva sa dá významným spôsobom prispieť k zlepšeniu fungovania vnútorného trhu a k sprístupneniu jeho plného potenciálu podnikom, najmä malým a stredným podnikom a spotrebiteľom.
V medziinštitucionálnom rámci a so širokou verejnosťou sa už dlhé roky debatuje o tom, aké potenciálne prínosy by mohlo mať európske zmluvné právo pre vnútorný trh.
Parlament sa k tejto veci po prvý raz vyslovil v roku 1989.
Komisia diskusiu rozšírila tým, že v roku 2001 vydala oznámenie, v ktorom sa zameriavala na možné problémy, ktoré by mohli vyplynúť z rozdielov v zmluvnom práve v rámci vnútorného trhu, a na možnosti opatrení.
V súvislosti s odozvou na túto konzultáciu vydala Komisia v roku 2003 akčný plán, v ktorom medziiným navrhovala vypracovanie spoločného referenčného rámca obsahujúceho vymedzenia, spoločné zásady a modelové pravidlá s cieľom zlepšiť kvalitu a súdržnosť európskeho zmluvného práva.
V ďalšom oznámení z roku 2004 Komisia ustanovila následné opatrenia k uvedenému akčnému plánu a zároveň navrhla revíziu acquis Únie v tejto oblasti a v roku 2008 predložila návrh smernice o právach spotrebiteľa.
Pokiaľ ide o európske zmluvné právo a spoločný referenčný rámec, Komisia už dvakrát podala správu o pokroku zaznamenanom v tejto oblasti a teraz znova navrhla pre túto oblasť formou zelenej knihy množstvo opatrení.
Pozornosť si zasluhuje aj skutočnosť, že Parlament vo viacerých svojich uzneseniach na túto tému opakovane uznal výhody, ktoré by zlepšenie rámca v oblasti zmluvného práva prinieslo pre vnútorný trh, že ďalej uvítal myšlienku spoločného referenčného rámca a naliehavo žiadal, aby bol zapojený Parlament a príslušné zúčastnené strany.
Cieľom správy je reagovať na nedávno vypracovanú zelenú knihu Komisie o európskom zmluvnom práve a stanoviť priority Parlamentu pre túto oblasť.
II.
Dôkazy
Vzhľadom na to, že každá iniciatíva v oblasti zmluvného práva bude musieť jasne reagovať na aktuálne potreby a problémy podnikov a spotrebiteľov, sa spravodajkyňa nazdáva, že akékoľvek zdôvodnenie v tejto oblasti sa bude musieť zakladať na praktických dôkazoch týkajúcich sa súčasnej situácie v zmluvnom práve a akýchkoľvek ťažkostí, s ktorými sa podniky a spotrebitelia stretávajú, predovšetkým pri cezhraničných transakciách.
Správa preto odkazuje na niekoľko súborov najnovších údajov:
– Zväz malých podnikov Spojeného kráľovstva vo svojom pozičnom dokumente k nariadeniu Rím I v roku 2007 vyrátal, že vstup na trh elektronického obchodu ktoréhokoľvek členského štátu by podnik stálo 15 000 EUR, pričom tieto náklady zahŕňajú právne poplatky, náklady na preklad a poplatky na zavedenie systému.
– na základe zistených informácií bolo v období medzi 30. januárom a 7. februárom 2008 opýtaných celkovo 7 282 manažérov v 27 členských štátoch a Nórsku pre prieskum Flash Eurobarometer 224, 2008 o „obchodných prístupoch k cezhraničnému predaju a ochrane spotrebiteľa“.
Medzi hlavné zistenia patria tieto výsledky (Hlavné zistenia, s.
4):
· Tri štvrtiny maloobchodníkov v EÚ predávajú tovar iba na domácom trhu.
Okrem toho podniky, ktoré sa s najväčšou pravdepodobnosťou zapoja do cezhraničného maloobchodu, sú malé a stredné až väčšie maloobchodné podniky.
· Vnímané náklady vyplývajúce z plnenia rôznych vnútroštátnych právnych predpisov týkajúcich sa spotrebiteľských transakcií považuje 60 % maloobchodníkov za prekážku, ktorá ich znepokojuje.
· Ďalej sa zistilo, že 46 % maloobchodníkov súhlasilo s tým, že keby sa v celej Únii zjednotili ustanovenia právnych predpisov týkajúcich sa spotrebiteľských transakcií, ich cezhraničný predaj by sa zvýšil.
41 % z nich tvrdí, že objem ich cezhraničného predaja by sa nezmenil.
Kým 75 % opýtaných momentálne neobchoduje cezhranične, iba 41 % tvrdí, že by tak ani naďalej neobchodovalo, ani ak by sa predpisy zjednotili.
– Dôkazy použité z oznámenia Komisie z 22. októbra 2009 o cezhraničnom elektronickom obchode medzi podnikmi a spotrebiteľmi v EÚ ( KOM(2009)0557 ) majú podľa informácií obsiahnutých v uvedenom oznámení tento základ: účastníci testovania vo všetkých členských štátoch dostali pokyny, aby zostavili zoznam 100 obľúbených výrobkov na internete a zaznamenali celkovú cenu vrátane všetkých poplatkov za doručenie a nákladov.
Spravilo sa porovnanie medzi domácou a cezhraničnou ponukou, ak bola dostupná.
Zaznamenala sa aj dostupnosť výrobkov a to, či bolo možné uskutočniť transakciu.
Tu sú niektoré zo získaných výsledkov:
· Cenové porovnanie: V 13 z 27 členských štátov EÚ (Portugalsko, Taliansko, Slovinsko, Španielsko, Dánsko, Rumunsko, Lotyšsko, Grécko, Estónsko, Fínsko, Maďarsko, Cyprus, Malta) sa účastníkom testovania podarilo pri aspoň polovici všetkých hľadaných výrobkov nájsť jednu cezhraničnú ponuku, ktorá bola aspoň o 10 % lacnejšia ako najlepšia domáca ponuka ( KOM(2009)0557 , s.
3).
· Prístup k výrobkom: V rámci hore opísaného testovania účastníci na Cypre, Malte a v Luxembursku, ale tiež v Litve, Lotyšsku, Írsku, Belgicku, Estónsku, Portugalsku a Fínsku nedokázali nájsť domáce internetové ponuky v prípade najmenej polovice zo 100 výrobkov , ktoré hľadali ( KOM(2009)0557 , s.
4).
· Neúspech on-line transakcií: z 10 964 cezhraničných testov, ktoré sa uskutočnili, bolo možné zadať objednávku len priemerne v 39 % prípadov, ak sa internetový obchod nenachádzal na území tej istej krajiny ako spotrebiteľ.
61 % ostatných objednávok by bolo neúspešných buď preto, že predajcovia odmietli uskutočniť predaj do krajiny spotrebiteľa, alebo z iných dôvodov.
Spravodajkyňa sa nazdáva, že tieto údaje odhaľujú prípady, v ktorých rozdiely v zmluvnom práve odrádzajú podniky, konkrétne malé a stredné podniky, od uskutočňovania cezhraničného obchodu, a tak im bránia vo využívaní príležitostí a prínosov, ktoré ponúka vnútorný trh.
Navyše potvrdzujú, že spotrebitelia sú v dôsledku slabej cezhraničnej hospodárskej súťaže znevýhodnení obmedzeným výberom výrobkov, vyššími cenami a nižšou kvalitou; spotrebiteľom môže byť dokonca odoprený prístup k cezhraničným ponukám vôbec.
III.
Štruktúra tejto správy
Správa má štyri časti.
V prvej a druhej časti poskytuje odpovede na otázky, ktoré uvádza Komisia vo svojej zelenej knihe.
Tretia a štvrtá časť sa venujú otázkam, o ktorých si spravodajkyňa myslí, že majú osobitný význam, konkrétne otázky uplatňovania európskeho zmluvného práva v praxi a otázky súvisiace so zapojením zúčastnených strán a s posúdením vplyvu.
Právna povaha nástroja európskeho zmluvného práva
Spravodajkyňa zastáva názor, že treba podporiť možnosť ustanovenia voliteľného nástroja pre európske zmluvné právo prostredníctvom nariadenia (Možnosť 4).
Mohol by ho dopĺňať súbor nástrojov pre Komisiu a zákonodarcu (Možnosť 2) a mal by sa vykonávať prostredníctvom medziinštitucionálnej dohody.
Spravodajkyňa sa nazdáva, že súbor nástrojov má tú výhodu, že by sa dal pomerne rýchlo ustanoviť.
Mohol by sa zaviesť postupne a najprv by mohol byť sprístupnený Komisii pri navrhovaní právnych predpisov týkajúcich sa zmluvného práva a potom v druhej fáze, keď bude uzavretá medziinštitucionálna dohoda, bude sprístupnený Parlamentu a Rade, keď budú tvoriť právne predpisy pre túto oblasť.
Vďaka tomu, že súbor nástrojov by mohol byť ustanovený rýchlo, by sa zabezpečilo najprv testovanie jednotlivých súčastí spoločného referenčného rámca v praxi a prvá jurisprudencia, čím by sa pripravil právny základ, na ktorom bude voliteľný nástroj pôsobiť.
Spravodajkyňa vidí vo voliteľnom nástroji jasnú výhodu v porovnaní so súčasným medzinárodným súborom pravidiel, napríklad s Viedenským dohovorom o medzinárodnej kúpe tovaru alebo so súborom zásad medzinárodných obchodných zmlúv Medzinárodného ústavu pre zjednotenie súkromného práva, pretože poskytne právnu istotu vďaka judikatúre Súdneho dvora, ako aj jazykovú pluralitu.
Spravodajkyňa považuje za mimoriadne výhodné, že voliteľný nástroj rozšíri možnosť výberu zmluvných strán, a pokiaľ by ho zmluvné strany vnímali ako atraktívny a vybrali si ho, bude to znamenať prínos.
A ak by ho aj nevyužili, neboli by poškodené.
Zároveň sa spravodajkyňa nazdáva, že monitorovací a kontrolný mechanizmus bude mať zásadný význam pri zabezpečovaní toho, aby voliteľný nástroj uspokojoval potreby trhu a držal krok s právnym a hospodárskym vývojom.
Rozsah uplatňovania nástroja
Spravodajkyňa sa domnieva, že voliteľný nástroj by sa mal vzťahovať rovnako na zmluvy medzi podnikmi, ako na zmluvy medzi podnikmi a spotrebiteľmi.
Je presvedčená o tom, že úroveň ochrany spotrebiteľa by musela byť vyššia, aby sa zabezpečili očakávané účinky na vnútornom trhu.
Zároveň zastáva názor, že voliteľný nástroj by mohol byť dostupný ako možnosť pri cezhraničnom a domácom styku, ale vyjadruje želanie, aby sa táto otázka podrobne preskúmala z toho hľadiska, či by dostupnosť voliteľného nástroja pri domácich transakciách mala vplyv na vývoj vnútroštátneho zmluvného práva a ak áno, akým spôsobom; takáto analýza by sa mohla vypracovať v rámci posúdenia vplyvu, ktoré bude musieť sprevádzať návrh každého nástroja zmluvného práva.
Spravodajkyňa poznamenáva, že sú snahy obmedziť budúci nástroj zmluvného práva na elektronický obchod alebo predaj na diaľku, no uznáva, že podobné zmluvy by boli jednou z prvých hlavných oblastí, v ktorých by sa plánovaný nástroj uplatňoval, ale nechce vytvárať umelé rozlišovanie medzi „virtuálnymi“ transakciami/transakciami na diaľku a osobnými transakciami, a preto nepodporuje obmedzenie rozsahu uplatňovania voliteľného nástroja týmto smerom.
Pokiaľ ide o hmotnú podstatu nástroja, spravodajkyňa je presvedčená o tom, že by sa mal zameriavať na zásadné otázky zmluvného práva.
V súvislosti s pokrytím osobitných druhov zmlúv sa spravodajkyňa nazdáva, že ustanovenia o predaji tovaru si zasluhujú prednosť, ako aj zmluvy o službách.
Ďalej chce pripomenúť, že Parlament už vo svojom uznesení z 2. septembra 2003 zdôraznil, že voliteľný nástroj v oblasti spotrebiteľských zmlúv a poistných zmlúv by mal byť prioritou, a vidí, že voliteľný nástroj bude mať prínos predovšetkým v súvislosti s poistnými zmluvami malého rozsahu.
Spravodajkyňa má ďalej záujem o preskúmanie príležitostí, ktoré voliteľný nástroj môže poskytnúť v oblasti digitálnych práv a úžitkové vlastníctva, ide o otázky, ktoré sa spomenuli v prebiehajúcich diskusiách.
Na druhej strane považuje spravodajkyňa za potrebné jasne vymedziť hranice, pokiaľ ide o druhy zmlúv, na ktoré sa nástroj vzťahuje.
Malo by byť napríklad zrejmé, že komplexné verejnoprávne zmluvy alebo isté rozsiahle zmluvy v oblasti verejného obstarávania by pod voliteľný nástroj nespadali.
Uplatňovanie nástroja európskeho zmluvného práva v praxi
V tejto časti sa spravodajkyňa zmieňuje o množstve otázok, ktoré sa pre praktické uplatňovanie voliteľného nástroja zdajú byť dôležité.
Predovšetkým zdôrazňuje, že kľúčovými cieľmi by mali byť jednoduchosť a pohotovosť.
Voliteľný nástroj bude potrebné navyše vidieť v kontexte štandardných podmienok a bude rozhodujúce, aby pre tých, ktorí mienia voliteľný nástroj využiť, najmä malé a stredné podniky, boli dostupné jednoduché a pochopiteľné súbory štandardných pravidiel.
Keby bol zavedený nejaký druh systému známky dôveryhodnosti, ešte viac by to upevnilo dôveru spotrebiteľa.
Spravodajkyňa sa ďalej nazdáva, že sa treba snažiť o jeho spolupôsobenie s alternatívnym riešením sporov, ako aj s európskym konaním o platobnom rozkaze a európskym konaním vo veciach s nízkou hodnotou sporu.
Nakoniec zdôrazňuje, že voliteľný nástroj rozšíri výber pre spotrebiteľov.
Zapojenie zúčastnených strán, posúdenie vplyvu
Spravodajkyňa pripomína, že široké a vyrovnané zapojenie zúčastnených strán má zásadný význam.
Uznáva, že súčasnou pracovnou metódou Komisie, v ktorej sa zapája skupina odborníkov a skupina zúčastnených strán, sa už teraz zabezpečuje účasť zainteresovaných strán.
Ale nazdáva sa, že je dôležité zdôrazniť, že v procese sa ešte neskončila fáza konzultácií a legislatívny postup ako taký zatiaľ nezačal.
Zapojenie zúčastnených strán bude obzvlášť rozhodujúce počas legislatívneho postupu, pričom bude potrebné všetkými dostupnými prostriedkami zabezpečiť inkluzivitu a transparentnosť.
A napokon spravodajkyňa zdôrazňuje, že je potrebné ďalekosiahle a rôznorodé posúdenie vplyvu, ktoré využije širokú ponuku možností politík a zameria sa na praktické otázky, ktoré sú dôležité pre fungovanie voliteľného nástroja.
22.3.2011
STANOVISKO Výboru pre vnútorný trh a ochranu spotrebiteľa (*)
pre Výbor pre právne veci
k možnostiam politík s cieľom dosiahnuť pokrok v oblasti európskeho zmluvného práva pre spotrebiteľov a podniky
( 2011/2013(INI) )
Spravodajca výboru požiadaného o stanovisko:
Hans-Peter Mayer
(*) Postup pridružených výborov – článok 50 rokovacieho poriadku
NÁVRHY
Výbor pre vnútorný trh a ochranu spotrebiteľa vyzýva Výbor pre právne veci, aby ako gestorský výbor zaradil do návrhu uznesenia, ktorý prijme, tieto návrhy:
A. keďže je potrebná hlbšia analýza, aby sme pochopili, prečo je vnútorný trh stále roztrieštený, a aké by bolo najlepšie riešenie týchto problémov vrátane toho, ako zabezpečiť vykonávanie existujúcich právnych predpisov,
B. keďže medzi najviditeľnejšie prekážky, ktorým spotrebitelia a MSP čelia v súvislosti s jednotným trhom, patria komplikovanosť zmluvných vzťahov, nespravodlivé podmienky zmlúv, neprimerané a nedostatočné informácie a neúčinný a časovo náročný postup,
C. keďže zo spoločného európskeho zmluvného práva by mali prospech spotrebitelia a predovšetkým by prispelo k zvýšeniu objemu cezhraničného obchodu v rámci vnútorného trhu a k zlepšeniu prístupu k nemu,
D. keďže Komisia vo svojej zelenej knihe
1 KOM(2010)0348 v konečnom znení.
1 predstavila početné možnosti podoby nástroja európskeho zmluvného práva, ktoré by mohli pomôcť pri rozvoji podnikania a posilňovaní dôvery občanov v jednotný trh,
E. keďže rokovania o smernici o právach spotrebiteľov
2 KOM(2010)0614 .
2 preukázali, aké je zložité harmonizovať spotrebiteľské právo uplatňované na zmluvy bez toho, aby sa oslabilo spoločné úsilie o dosiahnutie vysokej úrovne ochrany spotrebiteľa v Európe, a ako to obmedzuje tento proces,
F. keďže akýkoľvek konečný výsledok v oblasti európskeho zmluvného práva musí byť realistický, uskutočniteľný, primeraný a dôkladne premyslený pred tým, ako ho v prípade potreby zmenia a doplnia a formálne schvália európski spoluzákonodarcovia,
1. víta otvorenú diskusiu o zelenej knihe a naliehavo žiada príslušné oddelenia Komisie, aby uskutočnili dôkladnú analýzu výsledku tejto konzultácie; vyzýva Komisiu, aby zabezpečila dôkladné posúdenie vplyvu všetkých navrhovaných možností, najmä so zohľadnením vyhodnotenia skutočných potrieb hospodárskych subjektov, vzniknutých nákladov a pridanej hodnoty každej alternatívy;
2. naliehavo žiada Komisiu, aby uskutočnila dôkladné posúdenie vplyvu možnosti, ktorá sa bude zdať najvhodnejšia; zdôrazňuje, že toto posúdenie vplyvu by malo okrem iného zahŕňať stanovenie najvhodnejšieho právneho základu, sociálne a hospodárske dôsledky, súlad s jestvujúcim právom EÚ, medzinárodným a súkromným právom, možné systémy arbitráže v prípade sporov medzi spotrebiteľmi a podnikmi o výber a uplatňovanie voliteľného nástroja a úroveň pridanej hodnoty takéhoto voliteľného nástroja pre spotrebiteľov a podniky; domnieva sa, že takéto posúdenie vplyvu by sa malo uskutočniť a problémy by sa mali vyriešiť pred začatím práce na zvolenej politickej možnosti;
3. poukazuje na hospodársky význam MSP a podnikov zaoberajúcich sa remeselnou výrobou pre európske hospodárstvo; preto trvá na tom, že je potrebné zabezpečiť, aby sa riadne vykonávala zásada „najskôr myslieť na malých“, ktorá sa presadzuje v iniciatíve Small Business Act, a aby sa považovala za prioritu v diskusii o iniciatívach EÚ týkajúcich sa zmluvného práva;
4. zastáva názor, že rozvoj kombinácie voliteľného európskeho zmluvného práva a „súboru nástrojov“ by mohol významne prispieť k lepšiemu fungovaniu vnútorného trhu a že za jeho právnu formu a rozsah pôsobnosti by mali v konečnom dôsledku zodpovedať Parlament a Rada; zdôrazňuje, že uplatňovanie voliteľného európskeho zmluvného práva by sa malo zamerať na pokrytie kúpnych zmlúv a elektronického obchodu a súbor nástrojov by mal fungovať so všeobecnými definíciami, aby sa uľahčila úprava iných druhov zmlúv; pripomína, že existujú mnohé ďalšie praktické prekážky cezhraničného obchodu vrátane jazyka, dodacích nákladov, spotrebiteľských preferencií a kultúry, ktoré sa nedajú vyriešiť zmluvným právom;
5. naliehavo žiada Komisiu, aby v spolupráci s členskými štátmi uskutočnila testovanie kvality a kontroly s cieľom zistiť, či sa navrhované nástroje európskeho zmluvného práva ľahko používajú, plne integrujú potreby občanov, zabezpečujú pridanú hodnotu pre spotrebiteľov a podniky, posilňujú jednotný trh a uľahčujú cezhraničný obchod;
6. vyzýva Komisiu, aby v súvislosti s iniciatívou európskeho zmluvného práva preskúmala niektoré ťažkosti, s ktorými sa spotrebitelia a podniky stretávajú v cezhraničnom obchode, najmä tie, ktoré sa týkajú investícií, platieb, dodania, jazykových bariér, náhrady škôd a rozdielov v právnych, administratívnych a kultúrnych tradíciách;
7. zastáva názor, že ak sa zriadi voliteľný právny nástroj zmluvného práva na úrovni EÚ, mal by predstavovať doplnkový, alternatívny, samostatný systém pre cezhraničné zmluvy, ktorý by si spotrebitelia a podniky mohli zvoliť namiesto uplatniteľných vnútroštátnych právnych predpisov; domnieva sa, že členským štátom by sa mohla poskytnúť možnosť uplatňovať tento systém aj na zmluvy uzatvorené podľa ich vnútroštátneho práva;
8. zastáva názor, že spoločné európske zmluvné právo by mohlo zlepšiť fungovanie vnútorného trhu bez toho, aby zasahovalo do vnútroštátnych systémov zmluvného práva jednotlivých členských štátov;
9. domnieva sa, že je potrebné ďalej posúdiť, či by články 114 a 169 alebo 352 Zmluvy o fungovaní Európskej únie predstavovali vhodný právny základ pre nástroj upravujúci zmluvy medzi podnikmi a zmluvy medzi podnikmi a spotrebiteľmi;
10. konštatuje, že ustanovenia zmluvného práva, ktorými sa riadia zmluvy medzi podnikmi a zmluvy medzi podnikmi a spotrebiteľmi, by sa mali formulovať odlišne, a to z úcty k spoločným tradíciám vnútroštátnych právnych systémov a s cieľom klásť osobitný dôraz na ochranu slabšej zmluvnej strany, teda spotrebiteľov;
11. pripomína, že pokiaľ ide o európske zmluvné právo, existuje ešte veľa otázok, ktoré je nutné zodpovedať, a mnoho problémov, na ktoré je potrebné nájsť riešenie; vyzýva Komisiu, aby zohľadnila judikatúru, medzinárodné dohovory o predaji tovaru, ako napríklad Dohovor Organizácie Spojených národov o zmluvách o medzinárodnej kúpe tovaru (CISG) a vplyv smernice o právach spotrebiteľov; zdôrazňuje význam zladenia zmluvného práva v rámci EÚ pri zohľadnení príslušných vnútroštátnych predpisov, ktorými sa zabezpečuje vysoká miera ochrany v zmluvách medzi podnikmi a spotrebiteľmi;
12. zdôrazňuje, že je obzvlášť dôležité uľahčiť elektronický obchod v EÚ, ktorý je nedostatočne rozvinutý, a považuje za nutné posúdiť, či by rozdiely medzi vnútroštátnymi systémami zmluvného práva mohli predstavovať prekážku pre rozvoj tohto sektora, ktorý podniky a spotrebitelia opodstatnene vnímajú ako potenciálnu hnaciu silu budúceho rastu;
13. poukazuje na to, že základné prvky spotrebiteľského práva platné pre zmluvy sú už obsiahnuté v rozličných európskych právnych predpisoch a že dôležité časti spotrebiteľského acquis budú pravdepodobne zhrnuté v smernici o právach spotrebiteľov; upozorňuje na to, že spomenutá smernica by poskytla jednotnú právnu úpravu, ktorá by bola pre spotrebiteľov a podnikov ľahko rozpoznateľná; preto zdôrazňuje, že je dôležité počkať na výsledok rokovaní o smernici o právach spotrebiteľov, než sa predloží nejaké odporúčanie;
14. zdôrazňuje, že v oblasti zmluvného práva vzťahujúceho sa na poistné zmluvy sa už uskutočnili predbežné práce so Zásadami európskeho poistného zmluvného práva (PEICL), ktoré by sa mali začleniť do súboru európskeho zmluvného práva a ktoré by sa mali zrevidovať a ďalej rozpracovať;
15. ďalej je presvedčený, že s ohľadom na osobitnú povahu rôznych zmlúv, najmä zmlúv medzi podnikmi a zmlúv medzi podnikmi a spotrebiteľmi, hlavných vnútroštátnych a medzinárodných zásad zmluvného práva a základnej zásady vysokej miery ochrany spotrebiteľa, sa existujúce postupy v odvetví a zásada zmluvnej slobody v súvislosti so zmluvami medzi podnikmi musia zachovať;
16. je presvedčený, že každá iniciatíva v oblasti európskeho zmluvného práva by mala byť vyvážená, jednoduchá, jasná, transparentná a užívateľsky ústretová a nemala by obsahovať nejasné právne pojmy, aby jej rozumeli najmä európski spotrebitelia, hoci by sa mali riadne zohľadniť možné záujmy oboch (alebo všetkých) partnerov danej zmluvy;
17. poukazuje na to, že pre spotrebiteľov by to predstavovalo ďalšie zaťaženie a že na to, aby urobili informované rozhodnutie, by bola potrebná znalosť dvoch súborov zmluvného práva; pokiaľ by neboli jednoduchým spôsobom vysvetlené výhody a nevýhody oboch uvedených možností, spotrebitelia by nemohli urobiť zmysluplné rozhodnutie;
18. trvá na tom, že spotrebiteľom sa neposkytujú potrebné informácie o dostupnosti a presadzovaní ich zmluvných práv, najmä v cezhraničnom obchode; vyzýva Komisiu, aby vytvorila ľahko prístupný a užívateľsky ústretový mechanizmus na poskytovanie informácií, ktorý jasne vysvetlí, ako funguje zmluvné právo medzi členskými štátmi, a predovšetkým, aké výhody môže ponúknuť občanom, spotrebiteľom a MSP;
19. zastáva názor, že každá iniciatíva týkajúca sa európskeho zmluvného práva musí v oblasti zmlúv medzi podnikmi a spotrebiteľmi poskytovať veľmi vysokú mieru ochrany spotrebiteľa a v prípade, že členské štáty zaručujú ešte vyššiu ochranu, prístup k tejto ochrane by sa spotrebiteľom nemal zamedziť;
20. zdôrazňuje, že hoci konečným preverením účinnosti každého finálneho nástroja je samotný vnútorný trh, musí sa vopred preukázať, že iniciatíva je pre spotrebiteľov pridanou hodnotou a nebude komplikovať cezhraničné transakcie ani spotrebiteľom, ani podnikom; kladie dôraz na to, že je nevyhnutné stanoviť pravidlá o poskytovaní adekvátnych informácií o existencii a fungovaní tohto nástroja pre všetky prípadné zainteresované a zúčastnené strany (vrátane vnútroštátnych súdov).
VÝSLEDOK ZÁVEREČNÉHO HLASOVANIA VO VÝBORE
Dátum prijatia
22.3.2011
Výsledok záverečného hlasovania
+:
–:
0:
20
3
13
Poslanci prítomní na záverečnom hlasovaní
Pablo Arias Echeverría, Adam Bielan, Cristian Silviu Buşoi, Lara Comi, Anna Maria Corazza Bildt, António Fernando Correia De Campos, Jürgen Creutzmann, Christian Engström, Evelyne Gebhardt, Iliana Ivanova, Philippe Juvin, Sandra Kalniete, Eija-Riitta Korhola, Edvard Kožušník, Kurt Lechner, Toine Manders, Gianni Pittella, Mitro Repo, Zuzana Roithová, Heide Rühle, Matteo Salvini, Christel Schaldemose, Andreas Schwab, Catherine Stihler, Kyriacos Triantaphyllides, Bernadette Vergnaud, Barbara Weiler
Náhradníci prítomní na záverečnom hlasovaní
Damien Abad, Cornelis de Jong, Ashley Fox, Constance Le Grip, Pier Antonio Panzeri, Antonyia Parvanova, Sylvana Rapti, Amalia Sartori
Náhradníci (čl. 187 ods. 2) prítomní na záverečnom hlasovaní
Michael Gahler
23.3.2011
STANOVISKO Výboru pre hospodárske a menové veci
pre Výbor pre právne veci
k možnostiam politík s cieľom dosiahnuť pokrok v oblasti európskeho zmluvného práva pre spotrebiteľov a podniky
( 2011/2013(INI) )
Spravodajkyňa výboru požiadaného o stanovisko:
Sirpa Pietikäinen
NÁVRHY
Výbor pre hospodárske a menové veci vyzýva Výbor pre právne veci, aby ako gestorský výbor zaradil do návrhu uznesenia, ktorý prijme, tieto návrhy:
1. podporuje kroky na riešenie škály prekážok, ktorým čelia tí, ktorí chcú vstúpiť do cezhraničných transakcií na vnútornom trhu a domnieva sa, že projekt európskeho zmluvného práva by mohol byť spolu s ďalšími opatreniami užitočný na využitie plného potenciálu vnútorného trhu, čo by malo významný prínos pre hospodárstvo a zamestnanosť;
2. trvá na tom, aby Komisia vypracovala hodnotenie vplyvu s cieľom poskytnúť faktický základ pre hodnotenie nákladov na zavedenie nástroja zmluvného práva, ako aj zistiť, či by bola harmonizácia európskeho zmluvného práva v praxi pridanou hodnotou pre podniky, najmä MSP, a pre spotrebiteľov;
3. naliehavo žiada Komisiu, aby sa vo svojom hodnotení vplyvu venovala tomu, aké prínosy by mal nástroj zmluvného práva pre podniky s ohľadom na ostatné prekážky na vnútornom trhu, ktorým malé a stredné podniky čelia a ktoré môžu mať bezprostrednejší a závažnejší vplyv, a aby zvážila alternatívne prístupy na odstránenie týchto prekážok;
4. domnieva sa, že kým sa ukončí takéto hodnotenie vplyvu, harmonizácia postupov zmluvného práva na úrovni EÚ by mohla byť z hľadiska dosiahnutia konvergencie a vyrovnanejších podmienok účinnejšia, ale vzhľadom na problémy súvisiace s harmonizáciou právnych systémov nielen členských štátov, ale aj regiónov s legislatívnymi právomocami v tejto oblasti, by mohol byť vhodnejším a prijateľnejším riešením voliteľný nástroj, pokiaľ sa zaručí, že prinesie pridanú hodnotu pre spotrebiteľov aj pre podniky;
5. domnieva sa, že takýto nástroj by mal byť založený na zásade lex generalis, ktorá spočíva v predpisovaní všeobecných ustanovení, ktoré by neplatili v prípade existencie osobitných právnych predpisov na vnútroštátnej úrovni alebo na úrovni Spoločenstva, ak tieto právne predpisy zabezpečujú vyššiu úroveň právnej ochrany;
6. považuje za pravdepodobné, pričom je to predmetom hodnotenia vplyvu, že na to, aby tento nástroj predstavoval prínos pre MSP, musel by pokrývať vzťahy medzi podnikmi a spotrebiteľmi, ako aj vzťahy medzi podnikmi navzájom, a na zníženie rizika nekalej hospodárskej súťaže na vnútornom trhu by bol potrebný čo najširší rozsah pôsobnosti, a vyzýva Komisiu, aby sa vo svojom hodnotení vplyvu výslovne venovala rozsahu pôsobnosti v súvislosti s nekalou hospodárskou súťažou;
7. domnieva sa, že Komisia by mala v tejto fáze finančné služby z nástroja zmluvného práva jasne vylúčiť, nech už sú prínosy pokrytia niektorých obmedzených častí finančných služieb z dlhodobého hľadiska akékoľvek;
8. vyzýva Komisiu, aby v rámci útvaru zriadila špeciálnu odbornú skupinu pre akúkoľvek budúcu prípravnú prácu týkajúcu sa finančných služieb, aby zabezpečila, že prípadný budúci nástroj zohľadní možné osobitosti odvetvia finančných služieb a súvisiace iniciatívy vedené inými časťami Komisie, a aby sa už v počiatočnej fáze zapojil do tohto procesu Európsky parlament;
9. poznamenáva, že na to, aby bol nástroj zmluvného práva prijateľný a úspešný, bude musieť poskytovať veľmi vysokú úroveň ochrany spotrebiteľov, byť v súlade so smernicou o právach spotrebiteľov a v niektorých oblastiach poskytovať ešte väčšiu ochranu;
10. vyzýva Komisiu, aby zabezpečila dôkladné zosúladenie navrhovanej smernice o právach spotrebiteľov a akéhokoľvek prípadného nástroja európskeho zmluvného práva tým, že počká na výsledok rokovaní o smernici o právach spotrebiteľov a poskytne právnu zrozumiteľnosť vzťahu medzi týmito dvoma opatreniami, a tiež aby zabezpečila, že v prípade rozporu budú mať prednosť vnútroštátne záväzné právne predpisy v oblasti práv spotrebiteľov;
11. v tejto súvislosti vyzýva Komisiu, aby zabezpečila aj to, že nástrojom európskeho zmluvného práva sa bude vyžadovať, aby boli zmluvy vypracované jasným, každodenným jazykom, aby spotrebitelia rozumeli ich ustanoveniam, a aby sa zohľadňovala lingvistická ochrana obyvateľov hovoriacich ktorýmkoľvek úradným jazykom v členských štátoch;
12. naliehavo žiada Komisiu, aby úzko prepojila prácu vykonanú v oblasti pripravovaného legislatívneho návrhu celoeurópskeho systému alternatívneho riešenia sporov (ADR) s prípravnými prácami v oblasti európskeho zmluvného práva a tým zabezpečila, aby prípadný budúci nástroj v oblasti zmluvného práva poskytoval primeraný prístup k ADR;
VÝSLEDOK ZÁVEREČNÉHO HLASOVANIA VO VÝBORE
Dátum prijatia
22.3.2011
Výsledok záverečného hlasovania:
+:
–:
0:
42
2
Poslanci prítomní na záverečnom hlasovaní
Sharon Bowles, Udo Bullmann, Pascal Canfin, Rachida Dati, Leonardo Domenici, Derk Jan Eppink, Diogo Feio, Markus Ferber, Elisa Ferreira, Vicky Ford, Ildikó Gáll-Pelcz, José Manuel García-Margallo y Marfil, Jean-Paul Gauzès, Sven Giegold, Sylvie Goulard, Jürgen Klute, Rodi Kratsa-Tsagaropoulou, Philippe Lamberts, Werner Langen, Astrid Lulling, Íñigo Méndez de Vigo, Sławomir Witold Nitras, Ivari Padar, Alfredo Pallone, Olle Schmidt, Edward Scicluna, Peter Simon, Peter Skinner, Theodor Dumitru Stolojan, Ivo Strejček, Marianne Thyssen, Ramon Tremosa i Balcells, Corien Wortmann-Kool
Náhradníci prítomní na záverečnom hlasovaní
Marta Andreasen, Sophie Auconie, Lajos Bokros, David Casa, Robert Goebbels, Enrique Guerrero Salom, Carl Haglund, Olle Ludvigsson, Thomas Mann, Jiří Maštálka, Sylvana Rapti, Gianluca Susta
VÝSLEDOK ZÁVEREČNÉHO HLASOVANIA VO VÝBORE
Dátum prijatia
12.4.2011
Výsledok záverečného hlasovania
+:
–:
0:
19
2
2
Poslanci prítomní na záverečnom hlasovaní
Sebastian Valentin Bodu, Christian Engström, Lidia Joanna Geringer de Oedenberg, Klaus-Heiner Lehne, Antonio López-Istúriz White, Antonio Masip Hidalgo, Alajos Mészáros, Bernhard Rapkay, Evelyn Regner, Alexandra Thein, Diana Wallis, Rainer Wieland, Cecilia Wikström, Zbigniew Ziobro, Tadeusz Zwiefka
Náhradníci prítomní na záverečnom hlasovaní
Piotr Borys, Sergio Gaetano Cofferati, Sajjad Karim, Kurt Lechner, Eva Lichtenberger, Arlene McCarthy, Angelika Niebler
Náhradníci (čl. 187 ods. 2) prítomní na záverečnom hlasovaní
Claudio Morganti
