P6_TA(2006)0438
Vymáhanie finančných prostriedkov Spoločenstva
A6-0303/2006
Uznesenie Európskeho parlamentu o vymáhaní finančných prostriedkov Spoločenstva ( 2005/2163(INI) )
Európsky parlament
, –
so zreteľom na Bielu knihu Komisie o jej reforme ( KOM(2000)0200 ), a najmä na jej časť o akcii 96, ktorá sa týka účinnejšieho riadenia vymáhania neoprávnene vyplatených finančných prostriedkov,
–
so zreteľom na oznámenie Komisie s názvom Zlepšenie vymáhania nárokov Spoločenstva, vzniknutých z priameho a zdieľaného riadenia výdavkov Spoločenstva ( KOM(2002)0671 ),
–
so zreteľom na správu Komisie Rade a Európskemu parlamentu o používaní predpisov v oblasti vzájomnej pomoci pri vymáhaní pohľadávok týkajúcich sa určitých poplatkov, ciel, daní a iných opatrení ( KOM(2006)0043 ),
–
so zreteľom na svoje uznesenie z 8. apríla 2003 o absolutóriu za rok 2001 Ú. v.
EÚ C 64 E, 12.3.2004, s.
199.
, a najmä na jeho odseky 39 až 43,
–
so zreteľom na svoje uznesenie z 29. januára 2004 o opatreniach, ktoré nasledujú po absolutóriu za rok 2001 Ú. v.
EÚ C 96 E, 21.4.2004, s.
112.
, a najmä na jeho odseky 7 až 9,
–
so zreteľom na svoje uznesenie z 21. apríla 2004 o absolutóriu za rok 2002 Ú. v.
EÚ C 104 E, 30.4.2004, s.
640.
, a najmä na jeho odsek 7,
–
so zreteľom na svoje uznesenie z 12. apríla 2005 o absolutóriu za rok 2003 Ú. v.
EÚ C 33, 9.2.2006, s.
169.
, a najmä na jeho odseky 83 až 85,
–
so zreteľom na svoje uznesenie zo 7. júna 2005 o ochrane finančných záujmov Spoločenstiev a boj proti podvodom Ú. v.
EÚ C 124 E, 25.5.2006, s.
232.
,
–
so zreteľom na nariadenie Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 z 25. júna 2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev Ú. v.
ES L 248, 16.9.2002, s.
1.
, a najmä na jeho článok 72,
–
so zreteľom na nariadenie Komisie (ES, Euratom) č. 2342/2002 Ú. v.
ES L 357, 31.12.2002, s.
1.
, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá na vykonávanie nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, a najmä na jeho článok 78 ods. 3 písm. f) a článok 84,
–
so zreteľom na správu Komisie Rade a Európskemu parlamentu o uplatňovaní pravidiel na vykonávanie nového nariadenia o rozpočtových pravidlách ( KOM(2005)0181 ),
–
so zreteľom na návrh pre Radu, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES, Euratom) č. 1605/2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev ( KOM(2005)0181 ),
–
so zreteľom na nariadenie (EHS) č. 595/91 Ú. v.
ES L 92, 13.4.1991, s.
43.
, a najmä na jeho články 3 a 5 o nezrovnalostiach a podvodoch, a na nariadenia (ES) č. 1469/95 Ú. v.
ES L 145, 29.6.1995, s.
1.
, 515/97 Ú. v.
ES L 82, 22.3.1997, s.
1.
a 1258/1999 Ú. v.
ES L 160, 26.6.1999, s.
103.
,
–
so zreteľom na nariadenie (ES) č. 1290/2005 z 21. júna 2005 o financovaní Spoločnej poľnohospodárskej politiky Ú. v.
EÚ L 209, 11.8.2005, s.
1.
(nové nariadenie o SPP), a najmä na jeho článok 32,
–
so zreteľom na rozsudok Súdneho dvora Európskych spoločenstiev vo veci C-87/01 P,
Komisia/CEMR
Zb.
2003, s.
7617.
,
–
so zreteľom na článok 256 Zmluvy o ES,
–
so zreteľom na článok 45 rokovacieho poriadku,
–
so zreteľom na správu Výboru pre kontrolu rozpočtu ( A6-0303/2006 ),
A.
keďže Komisia ešte stále nevykonala podrobný akčný plán s cieľom vyčísliť, identifikovať a vysvetliť používanie súm vyplývajúcich z úrokov a pokút vyplatených poľnohospodárskym platobným agentúram, ako to žiadal Európsky parlament v odsekoch 39 až 43 uvedeného uznesenia o absolutóriu za rok 2001,
B.
keďže Európsky parlament v uvedenom uznesení o opatreniach, ktoré nasledujú po absolutóriu za rok 2001 so znepokojením konštatoval absenciu tohto podrobného plánu; keďže na druhej strane sumy finančných prostriedkov Spoločenstva opätovne získané na základe zdieľaného riadenia nie sú pravidelne zahrnuté do rozpočtu EÚ,
C.
so zreteľom na spoločný seminár v Blede, v Slovinsku, ktorý 30. marca 2006 zorganizovali slovinské colné úrady a Európsky úrad pre boj proti podvodom (OLAF), na ktorom sa zúčastnili veterinári, odborníci v oblasti zdravia a vyšetrovatelia v oblasti boja proti podvodom, aby rokovali o akcii, ktorú treba prijať na boj proti nelegálnemu obchodovaniu s poľnohospodárskymi výrobkami a proti zdravotným rizikám, ktoré môžu vzniknúť pre spotrebiteľov,
Nariadenie o rozpočtových pravidlách
1.
pripomína, že nariadenie o rozpočtových pravidlách predpokladá, že vymáhanie pohľadávok Európskej únie môže byť v prípade absencie dobrovoľného vrátenia zo strany dlžníka zabezpečené súdnou cestou alebo exekučným titulom získaným v súlade s článkom 256 Zmluvy o ES;
2.
s ohľadom na vymáhanie pohľadávok víta tri návrhy predložené Komisiou v rámci reformy z roku 2002 o nariadení o rozpočtových pravidlách, ktorých hlavným znakom je:
-
uznanie prednostnej povahy pohľadávok Spoločenstva tým, že budú postavené na rovnakú úroveň ako daňové pohľadávky členských štátov;
-
päťročná lehota na vymáhanie pohľadávok Spoločenstva; táto lehota môže byť predĺžená v prípade aktívneho vymáhania pohľadávok, čím sa dosiahne väčšia istota pre inštitúcie a pre dlžníkov;
-
rovnaké postavenie pohľadávok Spoločenstva a pohľadávok občianskoprávnej povahy v súlade s nástrojmi prijatými v oblasti súdnej spolupráce v civilných veciach (pozri články 72 ods. 2, 73a a 73b uvedeného návrhu nariadenia Rady, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002;
3.
vyzýva Komisiu, aby pripravila revíziu nariadenia o rozpočtových pravidlách, najmä jeho vykonávacích pravidiel, s cieľom objasniť presnú klasifikáciu nárastu pohľadávok vyplývajúcich z rôznych typov platieb Spoločenstva;
4.
pripomína, že tento návrh vychádza z článku 3 ods. 1 vykonávacích pravidiel nariadenia o rozpočtových pravidlách; pripomína ďalej, že v článku 105 vykonávacích pravidiel sú rozlíšené priebežné financovanie, priebežné platby a vyrovnanie výdavku, a že je tiež odlíšené priebežné financovanie v prospech členských štátov, ktoré plnia zmluvu v zmysle článku 88 nariadenia o rozpočtových pravidlách alebo v rámci predvstupových nástrojov a záloh podľa článku 265 vykonávacích pravidiel nariadenia o rozpočtových pravidlách;
5.
poznamenáva, že musia byť prijaté opatrenia na vymáhanie záloh v prípadoch, kedy je projekt zastavený z dôvodu vyššej moci alebo z iných dôvodov; taktiež poznamenáva, že v takýchto prípadoch sa môže postupovať tak, že sa namiesto vymáhania dlžnej sumy započíta splatná a oprávnená pohľadávka zmluvného partnera voči Európskej únii vyplývajúca z inej zmluvy;
6.
zastáva názor, že v zásade je potrebné chrániť legitímne očakávania prijímateľa vtedy, ak použil prostriedky alebo v súvislosti s nimi uskutočnil kroky, ktoré nemôžu byť zrušené alebo môžu byť zrušené iba pod podmienkou nadmerne vysokých sankcií; zastáva názor, že prijímateľ sa nemôže odvolávať na legitímne očakávania ak:
a)
dosiahol schválenie výdavku prostredníctvom úmyselného klamania, hrozby alebo úplatku;
b)
schválenie výdavku bolo dosiahnuté poskytnutím údajov, ktoré boli v podstatnej miere nesprávne alebo neúplné; a
c)
prijímateľ si bol vedomý protiprávnej povahy opatrení, na základe ktorých bolo schválenie poskytnuté, alebo o tom nevedel z dôvodu hrubej nedbanlivosti;
7.
zastáva názor, že Komisia by mala pravidelne predkladať Európskemu parlamentu prehľad o nesplatených sumách, ktoré musia byť vymožené, v členení podľa výšky celkovej dlžnej sumy na generálne riaditeľstvo a doby počas ktorej nie je pohľadávka zaplatená;
8.
domnieva sa, že rozpočtové zásady všeobecnosti a správnosti, tak ako sa nachádzajú v zmluve a v nariadení o rozpočtových pravidlách, musia byť dodržiavané vykonávacími pravidlami a sektorovo špecifickými právnymi predpismi;
9.
tiež sa domnieva, že členské štáty musia dokázať, že dodržiavajú medzinárodné účtovné štandardy a že je potrebné položiť si otázku, či takáto úroveň môže byť použitá v EÚ s cieľom vypracovania spoločného postupu vzhľadom na tieto štandardy;
10.
upozorňuje nato, že povoľujúci úradník môže podľa článku 78 ods. 1 písm. c) nariadenia o rozpočtových pravidlách určiť, či je výdavok v súlade s ustanoveniami zmluvy, a že povoľujúci úradník musí pred postúpením povolenia na vymáhanie účtovníkovi zvážiť, či mohol prijímateľ legitímne očakávať, že výdavok bude schválený, a či by mali byť tieto očakávania chránené so zreteľom na verejný záujem na vymáhaní dlžnej sumy;
11.
poznamenáva, že možnosť poskytnúť dlžníkovi dodatočnú lehotu na úhradu za podmienky, že dlžník zloží zábezpeku a zaplatí úroky z omeškania podľa článku 85 vykonávacích pravidiel nariadenia o rozpočtových pravidlách sa využíva veľmi málo nato, aby sa späť získala aspoň časť dlžnej sumy;
12.
poznamenáva, že vo väčšine prípadov sa vymáhanie uskutočňuje započítaním dlžnej sumy so záväzkom zmluvného partnera, ak sú splnené podmienky pre započítanie; poznamenáva tiež, že v prípadoch, keď započítanie nie je možné, môže byť v konečnom dôsledku dlžná suma vymáhaná iba pod hrozbou zmluvnému partnerovi, že sa prestanú v budúcnosti využívať jeho služby, ak nezaplatí dlžnú sumu;
13.
považuje za dôležité pripomenúť, že povoľujúci úradník by mal okamžite informovať OLAF, ak zistí, že výdavky nie sú v súlade so zmluvou alebo ak bolo schválenie dosiahnuté prostredníctvom podvodu, hrozby alebo úplatku;
Postupy
14.
konštatuje, že sedem rokov po vypuknutí škandálu s pančovaným maslom "Italburro" a napriek všetkej pozornosti, ktorú tejto veci venovali európske inštitúcie, predovšetkým Európsky parlament a Komisia (OLAF):
a)
suma, ktorú sa podarilo získať späť, je nižšia ako 0,1 % odhadovanej hodnoty podvodu;
b)
na činnosť talianskych úradov, ktorá umožnila rozložiť kriminálnu sieť, poslať k súdu desiatky zodpovedných osôb, skonfiškovať stovky ton pančovaných výrobkov a zhromaždiť dôkazy o obchodovaní s desiatkami ton pančovaného masla smerom do iných krajín EÚ nenadväzovali takmer žiadne kroky a spolupráca na úrovni EÚ sklamala, ba dokonca sa ukázala ako neexistujúca;
c)
členské štáty majú rôzne a vzájomne nezlučiteľné postupy a skutočnosť, že samotné obchodovanie s pančovanými výrobkami môže byť v jednom štáte považované za trestný čin, zatiaľ čo v druhom je to iba administratívny problém, spôsobuje, že vymožená suma je desaťkrát menšia, ako sa očakávalo;
d)
verejné zdravie bolo zanedbané a do dnešného dňa nikto neanalyzoval prípadnú kontamináciu masla použitím látok zakázaných v potravinárskych produktoch po kríze BSE;
15.
poznamenáva, že aj keď Komisia uznala porušenie predpisov v tzv. prípade "Blue Dragon" a rozhodla sa obmedziť finančné prostriedky EÚ zodpovedajúce podvodom, domnieva sa, že je výlučne na zodpovednosti členského štátu, ktorý sa podieľa na riadení týchto finančných prostriedkov, aby preskúmal celý rozsah údajnej nezrovnalosti, stíhal vinníkov a/alebo vyžadoval odškodnenie pre obete podvodu; poznamenáva tiež skutočnosť, že prípad " Blue Dragon" sa týka dvoch členských štátov, Španielska a Francúzska, čo sťažuje určenie zodpovednosti a dáva prípadu zreteľnejší európsky charakter; zastáva názor, že Komisia je verejným orgánom s priamou zodpovednosťou voči európskym občanom, od dôvery ktorých závisí - prostredníctvom Európskeho parlamentu, a že by sa preto mala snažiť nielen o vymáhanie európskych finančných prostriedkov od členského štátu, v ktorom boli zneužité, ale by mala vyvinúť maximálne úsilie, aby dohliadla na stíhanie páchateľov a odškodnenie obetí;
16.
pripomína, že postup vymáhania pohľadávok súdnou cestou prostredníctvom exekučného titulu, ktorý možno získať v súlade s článkom 256 Zmluvy o ES, bol doteraz využívaný iba výnimočne, z veľkej časti iba na vymáhanie pokút udelených v oblasti hospodárskej súťaže; berie na vedomie zámer Komisie rozšíriť rozsah pôsobnosti tohto postupu v budúcnosti v súlade s nariadením o rozpočtových pravidlách;
17.
upozorňuje, že postup, ktorý Komisia v súčasnosti používa pri vymáhaní, ktorý je inštitucionálnej povahy a spočíva pri absencii dobrovoľnej platby na oslovovaní vnútroštátnych úradov je príliš dlhý, a že nútené vymáhanie pohľadávky preto nemôže byť uskutočnené a v najlepšom prípade je oneskorené čo je v rozpore s finančnými záujmami Spoločenstiev;
18.
domnieva sa, s ohľadom na exekučné príkazy, že komunikácia medzi Komisiou a členskými štátmi musí byť zjednodušená a že by bolo potrebné vytvoriť užšie vzťahy medzi útvarmi Komisie a príslušnými útvarmi členských štátov;
Reforma úradu OLAF
19.
domnieva sa okrem iného, že je potrebné uvažovať o spôsobe kompenzácie nedostatku prostriedkov, ktorými disponujú vnútroštátne orgány zodpovedné za súdne konania, na správne posúdenie komplexnosti problému podvodov v EÚ a tiež treba zvážiť ako by mali príslušné orgány EÚ čo najlepšie spolupracovať s národnými kontrolnými inštitúciami, aby ich mohli varovať a zapojiť do prípadného vyšetrovania prípadov súvisiacich s podvodmi; pripomína totiž, že povaha národných orgánov na boj proti podvodom je taká, že nie sú povinné zapojiť do vyšetrovania tieto orgány;
20.
domnieva sa tiež, že musí byť preskúmaná možnosť lepšej spolupráce s agentúrami Eurojust a Europol, aby sa posilnila účinná ochrana finančných záujmov EÚ, ale tiež aby bolo možné vyhodnotiť možnosti dosiahnutia úplnej administratívnej nezávislosti úradu OLAF od Komisie a ostatných inštitúcií;
21.
poznamenáva, že v Osobitnej správe Dvora audítorov č. 1/2005 bola súčasná organizácia úradu OLAF, pokiaľ ide o nezávislosť jeho vyšetrovacej činnosti a administratívnu spoluprácu s Komisiou, označená za dobre fungujúcu a v správe sa najmä uvádza, že nezávislosť bola v praxi zaručená, keďže Komisia nezasahovalo do práce úradu OLAF;
22.
poznamenáva, že napriek už schváleným opatreniam, otázka vyjasnenia pravidiel začatia a ukončenia vyšetrovaní uskutočnených úradom OLAF, ako aj ich rozšírenia, predpokladá ďalšie legislatívne iniciatívy, ktoré by mali zobrať do úvahy posilnenie väzby medzi Európskym parlamentom a úradom OLAF;
23.
očakáva so záujmom návrh nariadenia Komisie o reforme úradu OLAF;
Verejné zdravie
24.
pripomína, že vzhľadom na platnú právnu úpravu majú nárok na náhradu iba legálne, zdravé a predajné produkty a že v opačnom prípade sa na ne nevzťahuje žiadna pomoc;
25.
pozoruje, ako to pripomenul riaditeľ úradu OLAF počas uvedeného zasadnutia v Blede, že podvod v obchode s poľnohospodárskymi produktmi predstavuje zrejmé potenciálne riziko pre verejné zdravie a zdravie zvierat;
26.
domnieva sa, že je nevyhnutné, aby národné a medzinárodné kontrolné mechanizmy venovali viac pozornosti tomuto problému a že iba úzka spolupráca na medzinárodnej úrovni zahŕňajúca aj tretie krajiny, bude môcť dlhodobo zabezpečiť lepšiu ochranu spotrebiteľa a finančných záujmov EÚ;
27.
zdôrazňuje, že rôzne analyzované protiprávne postupy poukazujú na nevyhnutnú potrebu posilnenia spolupráce medzi národnými colnými úradmi, veterinárnymi útvarmi a orgánmi EÚ, ako OLAF;
28.
zdôrazňuje, že Komisia na rozdiel od členských štátov nemá kontrolnú právomoc v oblasti analýzy produktov s ohľadom na zdravie spotrebiteľa v EÚ;
29.
pripomína, že v prípade pančovaného masla nebol počiatočný podvod zdravotnej povahy, ale vzťahoval sa na zloženie daných produktov, ktoré pochádzajú zo sektora, ktorý je významným prijímateľom podpory Spoločenstva;
30.
je presvedčený, že Komisia a OLAF by mali zabezpečiť, že členské štáty by prostredníctvom svojich poloverejných subjektov mali byť schopné vykonávať dostatočný počet riadnych a účinných kontrol s využitím nezávislých kontrolórov;
31.
domnieva sa, že ak môže mať podvod v určitom momente dopady na zdravie, príslušné zdravotnícke oddelenia by mali byť o tom informované a mali by mať v rámci riadneho postupu prístup ku vzorkám a že doba skladovania týchto vzoriek by mala byť významne predĺžená;
Vyšetrovanie úradu OLAF a vnútroštátne postupy
32.
konštatuje, že OLAF nedisponuje potrebnými informáciami o množstvách daných produktov, zatiaľ čo uskutočňovanie vyšetrovania v kontexte trestného práva má, ako sa ukázalo z pohľadu vymáhania pohľadávok, nepriaznivé následky, aj keď je pravda, že OLAF môže z právneho hľadiska v mene Komisie spochybniť vnútroštátne rozhodnutie;
33.
pripomína, že aj keď v niektorých štátoch možno začať postup vymáhania aj počas prebiehajúceho trestného konania, v súdnych systémoch mnohých krajín má trestné právo prednosť pred občianskym právom, a preto nie je kvôli konaniu pred súdnym orgánom možné vymáhať sumy, ktoré sú predmetom sporu;
34.
vyjadruje poľutovanie, že v niektorých štátoch sú nezrovnalosti alebo podvody uznané iba pri individuálne dokázaných sumách, teda na základe podielov a že pri absencii podielu je príslušný subjekt automaticky považovaný za nevinný;
Oznamovanie a registrácia nezrovnalostí a vymáhanie
35.
ľutuje, že Komisia nerealizovala akčný plán naplánovaný v odsekoch 39 až 43 uvedeného uznesenia o absolutóriu za rok 2001 a v uznesení o opatreniach nasledujúcich po absolutóriu;
36.
víta pozitívnu reakciu Komisie na opakované žiadosti Európskeho parlamentu (najmä na žiadosti vyjadrené v odseku 102 uvedeného uznesenia o absolutóriu za rok 2001)- o zverejňovanie mien prijímateľov finančných prostriedkov z rozpočtu EÚ a pridelených súm, ako sa navrhuje v Európskej iniciatíve týkajúcej sa transparentnosti ( KOM(2006)0194 - SEK(2005)1300 ); vyslovuje však poľutovanie nad tým, že z Európskej iniciatívy týkajúcej sa transparentnosti sú vylúčené rovnaké informácie týkajúce sa vymáhania finančných prostriedkov Spoločenstva; žiada Komisiu, aby rozpočtovému orgánu a v konečnom dôsledku aj verejnosti sprístupnila mená a sumy vymáhaných prostriedkov v prospech či neprospech rozpočtu EÚ, ako aj konečné určenie týchto súm;
37.
domnieva sa, že je nevyhnutné, aby regulačný rámec obsahoval ustanovenie úplne zaúčtovať všetky pohľadávky vyplývajúce z nezrovnalostí, vymáhané sumy, skutočne zaplatené úroky alebo penále tretím orgánom z finančných prostriedkov Spoločenstva, podľa rozpočtových zásad všeobecnosti a správnosti stanovených tak v zmluve, ako aj v nariadení o rozpočtových pravidlách a vyzýva Komisiu, aby konala v tomto zmysle;
38.
považuje za nevyhnutné, aby Komisia zabezpečila, že rovnaké zásady nezávislosti činností povoľujúceho úradníka, auditu a osvedčovania, vyžadované pre výdavky Spoločenstva v rámci priameho riadenia, budú dodržiavané aj pri výdavkoch Spoločenstva, ktoré sú predmetom zdieľanej zodpovednosti;
39.
poznamenáva, že sú to členské štáty, a nie Komisia, ktoré v súlade so zásadou zdieľaného riadenia zabezpečia, aby sa na výdavky Spoločenstva, ktoré sú predmetom zdieľanej zodpovednosti, uplatňovali tie isté zásady s ohľadom na nezávislosť schvaľovania, auditu a osvedčovania ako v prípade výdavkov Spoločenstva v rámci priameho riadenia; poznamenáva ďalej, že sa to vzťahuje najmä na zriadenie akreditovaných platobných agentúr s oddelením vnútorného auditu a zriadenie nezávislých orgánov osvedčovania na účely nariadenia (ES) č. 1663/95 Ú. v.
ES L 158, 8.7.1995, s.
6
pre záručnú sekciu Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu a ustanovenie nezávislých osôb alebo oddelení v zmysle článku 38 ods. 1 písm. f) nariadenia (ES) č. 1260/1999 Ú. v.
ES L 161, 26.6.1999, s.
1
v spojení s článkom 15 nariadenia (ES) č. 438/2001 Ú. v.
ES L 63, 3.3.2001, s.
21
;
40.
domnieva sa, že vymáhanie by sa malo vykonávať buď orgánmi verejnej moci ak možno financovať náklady vymáhania z rozpočtu EÚ alebo subjektmi, ktorých cieľom je dosiahnuť zisk; domnieva sa, že v druhom prípade by sa samozrejme mala vypísať verejná súťaž;
41.
je presvedčený, že v každom prípade musí revízia regulačného rámca zabezpečiť uplatňovanie pravidiel transparentnosti a vyhýbanie sa konfliktu záujmov s ohľadom na motiváciu, dotknuté sumy a určenie súm z penále, úrokov a vymáhania finančných prostriedkov Spoločenstva;
Európska prokuratúra
42.
pripomína, že vo vyššie uvedenom rozsudku Súdneho dvora vo veci C-87/01 P
Komisia/CEMR
, v ktorom Súdny dvor dospel k záveru, že ak je sídlo daného podniku v jednom z členských štátov, tak právo tohto štátu má vyššiu právnu silu ako Komisia, keďže nadradenosť práva Spoločenstva nie je dostačujúca pre právny výklad, podľa ktorého by akt Komisie mal vyššiu právnu silu ako rozhodnutie sudcu daného členského štátu;
43.
domnieva sa, že zriadenie európskej prokuratúry bude dôležitým rozhodnutím, keďže sa uľahčí priamy prístup vnútroštátnej prokuratúre rôznych členských štátov, a tým sa umožní lepšie "sústredenie" súdneho konania; je presvedčený, že by to malo znížiť zložitosť, pretože by sa malo dospieť ku konvergencii smerom k službám európskej prokuratúry; pripomína, že aj keď má úrad OLAF právo intervencie v rámci svojich vyšetrovaní, nemá súdnu právomoc;
44.
poznamenáva, že zriadenie európskej prokuratúry sa musí považovať za dlhodobý projekt, a že na dosiahnutie zlepšenia v krátkom čase je potrebné, aby sa plánovanie sústredilo na koordináciu medzi prokuratúrami členských štátov, aby sa tak dosiahla pridaná hodnota, čo povedie k zníženiu pracovného vyťaženia úradu OLAF a k ochrane finančných záujmov Spoločenstva;
°
° °
45.
poveruje svojho predsedu, aby toto uznesenie postúpil Rade, Komisii, Súdnemu dvoru, Dvoru audítorov, Dozornému výboru úradu OLAF a úradu OLAF.
