A7-0198/2010
10.6.2010
***I
SPRÁVA
o návrhu smernice Európskeho parlamentu a Rady o právach na tlmočenie a preklad v trestnom konaní
(00001/2010 – C7‑0005/2010 – 2010/0801(COD))
Výbor pre občianske slobody, spravodlivosť a vnútorné veci
Spravodajkyňa:
Sarah Ludford
PE 439.397v02-00
Označenie postupov
* Konzultačný postup
*** Postup súhlasu
***I Riadny legislatívny postup (prvé čítanie)
***II Riadny legislatívny postup (druhé čítanie)
***III Riadny legislatívny postup (tretie čítanie)
(Typ postupu závisí od právneho základu navrhnutého v návrhu aktu.)
Pozmeňujúce a doplňujúce návrhy k návrhu aktu
V pozmeňujúcich a doplňujúcich návrhoch Parlamentu je zmenený a doplnený text označený hrubou kurzívou .
Štandardná kurzíva označuje príslušným oddeleniam tie časti návrhu aktu, ku ktorým sa navrhuje oprava, čo pomáha pri príprave konečného znenia textu (napríklad zrejmé chyby alebo vynechaný text v konkrétnej jazykovej verzii).
Navrhované opravy tohto typu musia byť odsúhlasené príslušnými oddeleniami.
V treťom riadku záhlavia každého pozmeňujúceho a doplňujúceho návrhu týkajúceho sa platného aktu, ktorý sa má zmeniť návrhom aktu, je uvedený platný akt a vo štvrtom riadku je uvedené príslušné ustanovenie tohto aktu.
Časti prevzaté z ustanovenia platného aktu, ktoré chce Parlament zmeniť a doplniť, ktoré sa však návrhom aktu nezmenili, sa označujú tučným písmom .
Prípadné vypustenia týkajúce sa takýchto častí textu sa označujú takto: [...].
OBSAH
NÁVRH LEGISLATÍVNEHO UZNESENIA EURÓPSKEHO PARLAMENTU.......................5
POZÍCIA EURÓPSKEHO PARLAMENTU V PRVOM ČÍTANÍ ............................................6
DÔVODOVÁ SPRÁVA...........................................................................................................16
POSTUP...................................................................................................................................19
NÁVRH LEGISLATÍVNEHO UZNESENIA EURÓPSKEHO PARLAMENTU
o návrhu smernice Európskeho parlamentu a Rady o právach na tlmočenie a preklad v trestnom konaní
(00001/2010 – C7‑0005/2010 – 2010/0801(COD) )
(Riadny legislatívny postup: prvé čítanie)
Európsky parlament ,
– so zreteľom na iniciatívu skupiny členských štátov (00001/2010),
– so zreteľom na článok 76 písm. b) a článok 82 ods. 2 druhý pododsek písm. b) Zmluvy o fungovaní Európskej únie, v súlade s ktorými bola iniciatíva zaslaná Európskemu parlamentu (C7 0005/2010),
– so zreteľom na článok 294 ods. 3 a 15 Zmluvy o fungovaní Európskej únie,
– so zreteľom na návrh Komisie ( KOM(2010)0082 ), ktorý má rovnaký legislatívny cieľ,
– so zreteľom na odôvodnené stanoviská, ktoré jeho predsedovi zaslali národné parlamenty, týkajúce sa súladu návrhu zákona so zásadou subsidiarity,
– so zreteľom na články 44 a 55 rokovacieho poriadku,
– so zreteľom na správu Výboru pre občianske slobody, spravodlivosť a vnútorné veci ( A7‑0198/2010 ),
1. schvaľuje svoju pozíciu prijatú v prvom čítaní, tak ako je uvedená ďalej;
2. poveruje svojho predsedu, aby túto pozíciu postúpil Rade, Komisii a národným parlamentom.
POZÍCIA EURÓPSKEHO PARLAMENTUV PRVOM ČÍTANÍ
* Pozmeňovacie a doplňovacie návrhy: nový alebo zmenený a doplnený text je vyznačený hrubou kurzívou ; vypustenia sa označujú symbolom ▌. *
---------------------------------------------------------
SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMNTU A RADY
o právach na tlmočenie a preklad v trestnom konaní
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, najmä na jej článok 82 ods. 2písm. b),
▌
so zreteľom na iniciatívu Belgického kráľovstva, Spolkovej republiky Nemecko, Estónskej republiky, Španielskeho kráľovstva, Francúzskej republiky, Talianskej republiky, Luxemburského veľkovojvodstva, Maďarskej republiky, Rakúskej republiky, Portugalskej republiky, Rumunska, Fínskej republiky a Švédskeho kráľovstva,
po predložení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom
Stanovisko ... (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku). ,
keďže:
(1) Európska únia si stanovila za cieľ zachovať a rozvíjať priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti.
V súlade so závermi zo zasadnutia Európskej rady v Tampere 15. a 16. októbra 1999, a najmä bodom 33 týchto záverov, by sa mala zásada vzájomného uznávania stať základom justičnej spolupráce v občianskych aj trestných veciach v rámci ▌ Únie, keďže vzájomné uznávanie justičných rozhodnutí a rozsudkov a potrebná aproximácia právnych predpisov uľahčia spoluprácu medzi orgánmi a súdnu ochranu práv jednotlivcov .
(2) Rada prijala 29. novembra 2000 v súlade so závermi z Tampere program opatrení určených na uplatňovanie zásady vzájomného uznávania rozhodnutí v trestných veciach.
V úvode programu opatrení sa uvádza, že vzájomné uznávanie je „určené na posilnenie spolupráce medzi členskými štátmi, ale aj na zlepšenie ochrany individuálnych práv“.
(3) Uplatňovanie zásady vzájomného uznávania súdnych rozhodnutí v trestných veciach vychádza z predpokladu, že členské štáty majú vzájomnú dôveru v systémy trestného súdnictva ostatných členských štátov.
Rozsah uplatňovania vzájomného uznávania do veľkej miery závisí od viacerých parametrov, ku ktorým patria mechanizmy ochrany práv podozrivých a spoločné minimálne štandardy potrebné na umožnenie uplatňovania zásady vzájomného uznávania.
(4) Vzájomné uznávanie môže účinne fungovať iba v atmosfére istoty, keď nielen justičné orgány, ale aj všetci účastníci trestného konania považujú rozhodnutia justičných orgánov iných členských štátov za rovnocenné s vlastnými rozhodnutiami, čo zahŕňa nielen dôveru v primeranosť predpisov svojich partnerov, ale aj dôveru v správne uplatňovanie týchto predpisov.
(4a) V článku 6 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd (EDĽP) a v článku 47 Charty základných práv Európskej únie je zakotvené právo na spravodlivý proces.
Článok 48 charty zaručuje dodržiavanie práv na obhajobu.
Táto smernica rešpektuje tieto práva a je potrebné náležite ju vykonávať.
(5) Aj keď ▌ členské štáty sú stranami ▌ EDĽP ▌ , skúsenosť dokazuje, že táto skutočnosť sama o sebe vždy nezabezpečuje dostatočný stupeň dôvery v systémy trestného súdnictva iných členských štátov.
(5a) Posilnenie vzájomnej dôvery si vyžaduje dôslednejšie uplatňovanie práv a záruk uvedených v článku 6 EDĽP.
Takisto si vyžaduje, aby sa prostredníctvom tejto smernice a ďalších opatrení ďalej vypracúvali v rámci Európskej únie minimálne normy stanovené v EDĽP a v Charte základných práv Európskej únie.
(6) V článku 82 ods. 2 zmluvy sa upravuje ustanovenie minimálnych pravidiel uplatniteľných v členských štátoch s cieľom uľahčiť vzájomné uznávanie rozsudkov a iných justičných rozhodnutí a policajnú a justičnú spoluprácu v trestných veciach, ktoré majú cezhraničný rozmer.
Písmeno b) článku 82 ods. 2 odkazuje na práva jednotlivcov v trestnom konaní ako na jednu z oblastí, kde sa môžu minimálne pravidlá ustanoviť.
(7) Spoločné minimálne pravidlá by mali viesť k zvýšenej dôvere v systémy trestného súdnictva všetkých členských štátov, čo by malo viesť k účinnejšej justičnej spolupráci v atmosfére vzájomnej dôvery.
Tieto spoločné minimálne pravidlá by sa mali uplatňovať v oblastiach tlmočenia a prekladu v trestnom konaní.
(7a) Rada prijala 30. novembra 2009 plán na posilnenie procesných práv podozrivých alebo obvinených osôb v trestnom konaní
Ú. v.
EÚ C 205, 4.12.
2009, s.
1. .
Plán vyzýva na postupné prijímanie opatrení týkajúcich sa práva na preklad a tlmočenie (opatrenie A), práva na poučenie o právach a informovanie o obvineniach (opatrenie B), práva na právne poradenstvo a právnu pomoc (opatrenie C), práva komunikovať s príbuznými, zamestnávateľmi a konzulárnymi orgánmi (opatrenie D), a týkajúcich sa osobitných záruk podozrivých alebo obvinených osôb, ktoré sú ohrozené (opatrenie E).
(7b) V Štokholmskom programe prijatom 10. decembra 2009 Európska rada uvítala plán a začlenila ho do tohto programu (bod 2.4.).
Európska rada zdôraznila, že plán nie je vyčerpávajúci, pričom vyzvala Komisiu, aby preskúmala ďalšie prvky týkajúce sa minimálnych procesných práv podozrivých a obvinených osôb a posúdila, či je v záujme lepšej spolupráce v tejto oblasti potrebné zaoberať sa ďalšími otázkami, ako je napr. prezumpcia neviny.
(7c) Táto smernica sa týka opatrenia A plánu.
Stanovuje spoločné minimálne normy, ktoré sa majú uplatňovať v oblastiach tlmočenia a prekladu v trestnom konaní, s cieľom posilniť vzájomnú dôveru medzi členskými štátmi.
(7d) Táto smernica vychádza z návrhu rámcového rozhodnutia Rady o práve na tlmočenie a preklad základných dokumentov v trestnom konaní
KOM (2009) 338, 8.3.2009. , ktoré predložila Komisia v júli 2009, a z návrhu smernice Európskeho parlamentu a Rady o práve na tlmočenie a preklad v trestnom konaní, ktoré predložila Komisia v marci 2010
KOM (2010) 0082. .
(8) Práva na tlmočenie a preklad pre tých, ktorí nerozumejú jazyku konania, sú zakotvené v článku 6 EDĽP, ako sa vykladá na základe judikatúry Európskeho súdu pre ľudské práva.
Ustanovenia tejto smernice umožňujú uplatňovanie týchto práv v praxi.
Na tento účel je cieľom tejto smernice zabezpečiť práva obvinenej alebo podozrivej osoby na tlmočenie a preklad v trestnom konaní, aby sa zaručilo jej právo na spravodlivý proces .
(9) Práva ustanovené v tejto smernici by sa ako potrebné sprievodné opatrenia mali vzťahovať aj na ▌ výkon európskeho zatykača v rámci obmedzení ustanovených v tejto smernici.
Vykonávajúce členské štáty by mali poskytnúť tlmočenie a preklad v prospech vyžiadanej osoby, ktorá nerozumie jazyku konania alebo týmto jazykom nehovorí, a znášať náklady naň.
(9a) V niektorých členských štátoch sa relatívne menej závažné trestné činy, napr. dopravné priestupky spáchané vo veľkom rozsahu, môžu potrestať uložením sankcie príslušným orgánom iným ako súdom s právomocou v trestných veciach, napr. po cestnej kontrole.
V takýchto situáciách by bolo nevhodné požadovať, aby príslušné orgány boli schopné poskytnúť všetky práva podľa tejto smernice.
Preto v prípadoch, keď právo členského štátu ustanovuje uloženie sankcie v súvislosti s menej závažnými trestnými činmi orgánom iným ako súdom s právomocou v trestných veciach a proti tejto sankcii sa možno na takomto súde odvolať, potom sa táto smernica vzťahuje iba na konania pred týmto súdom po podaní odvolania.
(10) Táto smernica by mala zabezpečiť bezplatnú a primeranú jazykovú pomoc, ktorá umožní podozrivým alebo obvineným osobám, ktoré nehovoria jazykom konania alebo tomuto jazyku nerozumejú, plne uplatniť právo na vlastnú obhajobu a zaručiť spravodlivé konanie.
(10a) Tlmočenie pre podozrivú alebo obvinenú osobu by sa malo zabezpečiť bez zbytočného odkladu.
Niekedy by sa mohlo stať, že uplynie určitá doba predtým, ako sa zabezpečí tlmočenie, bez toho, aby to znamenalo porušenie požiadavky bezodkladne zabezpečiť tlmočenie, pokiaľ je to za daných okolností primerané.
(10b) Komunikácia medzi podozrivou alebo obvinenou osobou a jej právnym zástupcom by sa mala tlmočiť v súlade s ustanoveniami tejto smernice.
Podozrivá alebo obvinená osoba by mala mať okrem iného možnosť vysvetliť svojmu právnemu zástupcovi svoju vlastnú verziu udalostí, poukázať na akékoľvek tvrdenie, s ktorým nesúhlasí, a upovedomiť svojho právneho zástupcu o akýchkoľvek skutočnostiach, ktoré možno použiť na jej obhajobu.
(10c) S cieľom umožniť prípravu obhajoby by sa komunikácia medzi podozrivou alebo obvinenou osobou a jej právnym zástupcom v priamej súvislosti s akýmkoľvek vypočúvaním alebo pojednávaním počas konania, alebo s podaním odvolania alebo inými procedurálnymi žiadosťami, ako napríklad v záujme prepustenie na kauciu, mala tlmočiť, pokiaľ je to potrebné na zabezpečenie spravodlivého konania.
(10d) Členské štáty by mali zabezpečiť, aby bol zavedený postup alebo mechanizmus na zistenie toho, či podozrivá alebo obvinená osoba rozumie jazyku trestného konania, či ním hovorí a či potrebuje pomoc tlmočníka.
Takýto postup alebo mechanizmus predpokladá, že príslušný orgán overí akýmkoľvek vhodným spôsobom vrátane konzultácie s podozrivou alebo obvinenou osobou, či rozumie jazyku trestného konania, či ním hovorí a či potrebuje pomoc tlmočníka.
(10e) Tlmočenie a preklad pri uplatňovaní tejto smernice by sa mali zabezpečiť v rodnom jazyku podozrivej alebo obvinenej osoby alebo v akomkoľvek inom jazyku, ktorému rozumie a ktorý jej umožňuje plne uplatniť právo na vlastnú obhajobu a zaručuje spravodlivé konanie.
(10f) Dodržiavanie práv na tlmočenie a preklad obsiahnuté v tejto smernici by nemalo oslabiť žiadne iné procesné právo vyplývajúce z vnútroštátneho práva.
▌
(11a) Členské štáty by mali zabezpečiť, aby sa presnosť poskytovaného tlmočenia a prekladu mohla kontrolovať, pokiaľ sú príslušné orgány upozornené na určitý prípad.
(12) Podozrivá alebo obvinená osoba alebo osoba, voči ktorej prebieha konanie týkajúce sa výkonu európskeho zatykača, by mala mať právo napadnúť zistenie, že nie je potrebné tlmočenie, v súlade s postupmi vo vnútroštátnom práve.
Z tohto práva nevyplýva pre členské štáty povinnosť ustanoviť samostatný mechanizmus alebo konanie o sťažnosti, na ktorom možno takéto rozhodnutie napadnúť, a nemalo by sa týkať lehôt uplatniteľných na výkon európskeho zatykača .
(12a) Ak sa kvalita tlmočenia považuje za nedostatočnú na zaručenia práva na spravodlivý proces, príslušné orgány by mali byť schopné nahradiť stanoveného tlmočníka.
▌
(14) Povinnosť starostlivosti voči podozrivým alebo obvineným osobám, ktoré sú v potenciálne slabšom postavení z dôvodu zdravotného postihnutia, ktoré má vplyv na ich schopnosť efektívne komunikovať, je jedným zo základov náležitého výkonu spravodlivosti.
Vyšetrovacie orgány, orgány presadzovanie práva a justičné orgány by preto mali zabezpečiť, aby tieto osoby mohli účinne vykonávať práva ustanovené v tejto smernici, napríklad tým, že venujú pozornosť akejkoľvek potenciálnej ohrozenosti, ktorá má vplyv na ich schopnosť sledovať konanie a zrozumiteľne komunikovať, a prijmú vhodné opatrenia na zabezpečenie týchto práv.
(14a) Pri využívaní videokonferencie na účel tlmočenia na diaľku by sa príslušné orgány mohli spoliehať na nástroje, ktoré sa vytvárajú v rámci európskej elektronickej justície (napr. informácie o súdoch so zariadením pre videokonferencie alebo manuály).
(14b) Táto smernica by sa mala vyhodnotiť z hľadiska získaných praktických skúseností.
V prípade potreby by sa mala zmeniť a doplniť, s cieľom zdokonaliť právne záruky, ktoré sú v nej stanovené.
(15) Na zaručenie spravodlivého konania je potrebné, aby sa základné dokumenty alebo aspoň ich relevantné časti pre podozrivú alebo obvinenú osobu preložili v súlade s ustanoveniami tejto smernice . ▌Niektoré dokumenty by sa mali na tento účel vždy považovať za základné dokumenty, a preto by sa mali preložiť, napríklad rozhodnutie, ktorým sa osoba pozbavuje osobnej slobody, obvinenie alebo obžaloba a akýkoľvek rozsudok.
Je na orgánoch členských štátov, aby na základe vlastného návrhu alebo na žiadosť podozrivej alebo obvinenej osoby alebo jej právneho zástupcu rozhodli, ktoré dokumenty sú základné na zaručenie spravodlivého konania a ktoré by preto mali byť tiež preložené.
▌
(16a) Členské štáty by mali uľahčiť prístup k vnútroštátnym databázam súdnych prekladateľov a tlmočníkov, pokiaľ takéto databázy existujú.
V tejto súvislosti by sa mala venovať osobitná pozornosť poskytnutiu prístupu k existujúcim databázam prostredníctvom portálu elektronickej justície, ako je uvedené v akčnom pláne v oblasti európskej elektronickej justície z 27. novembra 2008
Ú. v.
EÚ C75, 3.3.2009.s.1. .
(16b) Táto smernica by mala stanoviť minimálne pravidlá.
Členské štáty by mali mať možnosť rozšíriť práva stanovené v tejto smernici, aby sa vyššia úroveň ochrany poskytla aj v situáciách, ktorými sa táto smernica výslovne nezaoberá.
Úroveň ochrany by nikdy nemala byť nižšia, ako sú normy ustanovené v Európskom dohovore o ochrane ľudských práv a základných slobôd alebo v Charte základných práv Európskej únie, ako ju v judikatúre vykladá Európsky súd pre ľudské práva alebo Súdny dvor Európskej únie.
▌
(18) ▌Ustanovenia tejto smernice , ktoré zodpovedajú právam zaručeným EDĽP alebo listinou by sa mali vykladať a vykonávať v súlade s týmito právami vypracovanými na základe príslušnej judikatúry Európskeho súdu pre ľudské práva a Súdneho dvora Európskej únie .
(19) Keďže cieľ tejto smernice, a to dosiahnutie spoločných minimálnych pravidiel nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov, ale z dôvodov rozsahu a dôsledkov navrhovanej činnosti ho možno lepšie dosiahnuť len na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii.
V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa,
(19a) V súlade s článkom 3 Protokolu o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a k Zmluve o fungovaní Európskej únie, Spojené kráľovstvo a Írsko oznámili svoje želanie zúčastniť sa na prijatí a uplatňovaní tejto smernice.
(19b) V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a k Zmluve o fungovaní Európskej únie, sa Dánsko na prijímaní tejto smernice nezúčastňuje, nie je ňou viazané ani nepodlieha jej uplatňovaniu,
PRIJALI TÚTO SMERNICU:
Článok 1
Rozsah pôsobnosti
1.
Touto smernicou sa stanovujú pravidlá týkajúce sa práv na tlmočenie a preklad v trestnom konaní a konaní týkajúcom sa výkonu európskeho zatykača.
2.
Tieto práva sa vzťahujú na každú osobu od chvíle, keď sa od príslušných orgánov členského štátu úradným oznámením alebo inak dozvie, že je podozrivá alebo obvinená zo spáchania trestného činu, až do ukončenia konania, čo znamená konečné rozhodnutie o otázke, či podozrivá alebo obvinená osoba spáchala trestný čin , pričom sa v prípade potreby vzťahujú aj na odsúdenie a vyriešenie každého odvolania .
3.
V prípadoch, keď zákon členského štátu ustanovuje ukladanie sankcií v súvislosti s menej závažnými trestnými činmi orgánom iným ako súdom s právomocou v trestných veciach a proti tejto sankcii sa možno na takomto súde odvolať, potom sa táto smernica vzťahuje iba na konania pred týmto súdom po podaní odvolania.
4.
V prípadoch, keď zákon členského štátu ustanovuje ukladanie sankcií v súvislosti s menej závažnými trestnými činmi orgánom iným ako súdom s právomocou v trestných veciach a proti tejto sankcii sa možno na takomto súde odvolať, potom sa táto smernica vzťahuje iba na konania pred týmto súdom po podaní odvolania.
Článok 2 Právo na tlmočenie
1.
Členské štáty zabezpečia, aby sa podozrivej alebo obvinenej osobe, ktorá nerozumie jazyku príslušného trestného konania alebo týmto jazykom nehovorí, bezodkladne poskytlo tlmočenie ▌počas trestného konania pred vyšetrovacími a justičnými orgánmi vrátane policajného výsluchu, počas všetkých súdnych pojednávaní a akýchkoľvek potrebných predbežných pojednávaní ▌.
2.
Členské štáty zabezpečia, aby tam, kde je to potrebné na zabezpečenie spravodlivého konania, bolo k dispozícii tlmočenie komunikácie medzi podozrivou alebo obvinenou osobou a jej právnym zástupcom v priamej súvislosti s akýmkoľvek vypočúvaním alebo pojednávaním počas konania, alebo s podaním odvolania alebo inými procedurálnymi žiadosťami.
3.
Právo na tlmočenie zahŕňa pomoc osobám so sluchovým postihnutím alebo s poruchou reči.
4.
Členské štáty zabezpečia, aby ▌ bol zavedený postup alebo mechanizmus na zistenie toho, či podozrivá alebo obvinená osoba rozumie jazyku trestného konania, či ním hovorí a či potrebuje pomoc tlmočníka.
5.
Členské štáty zabezpečia, aby ▌v súlade s postupmi vo vnútroštátnom práve podozrivá alebo obvinená osoba mala právo napadnúť rozhodnutie, v ktorom sa konštatuje, že tlmočenie nie je potrebné , a v prípade, že tlmočenie bolo poskytnuté, možnosť podať sťažnosť, že kvalita tlmočenia nie je postačujúca na zabezpečenie spravodlivého konania.
6.
Ak je to potrebné, môže sa použiť technológia, ako je videokonferencia alebo komunikácia telefónom alebo cez internet, pokiaľ sa nevyžaduje fyzická prítomnosť tlmočníka na zaručenie spravodlivého konania.
7.
Pokiaľ ide o konanie týkajúce sa výkonu európskeho zatykača, vykonávajúci členský štát zabezpečí, aby jeho príslušné orgány každej osobe, voči ktorej sa takéto konanie vedie a ktorá nerozumie jazyku konania alebo týmto jazykom nehovorí, poskytlo tlmočenie v súlade s týmto článkom.
8.
Kvalita tlmočenia poskytovaného podľa tohto článku musí byť postačujúca na zabezpečenie spravodlivého konania, čo sa dosiahne najmä zabezpečením toho, aby podozrivá alebo obvinená osoba v trestnom konaní bola oboznámená s prípadom, ktorý sa proti nej vedie a aby bola schopná uplatniť si právo na vlastnú obhajobu.
Článok 3 Právo na preklad základných dokumentov
1.
Členské štáty zabezpečia, aby sa podozrivej alebo obvinenej osobe, ktorá nerozumie jazyku dotknutého trestného konania, v primeranom časovom období poskytol písomný preklad všetkých dokumentov, ktoré sú podstatné na zabezpečenie jej práv na spravodlivé konanie ▌ s cieľom zabezpečiť, aby bola schopná uplatniť si právo na vlastnú obhajobu a zaručiť spravodlivé konanie .
2. ▌Medzi základné dokumenty ▌ patria ▌rozhodnutia, ktorými sa osoba pozbavuje osobnej slobody, obžaloba alebo obvinenie a akýkoľvek rozsudok ▌.
3.
Príslušné orgány rozhodnú o tom, ktoré sú základné dokumenty v každom danom prípade a či nejaký ďalší dokument je základný.
Podozrivá alebo obvinená osoba, alebo jej právny zástupca môže na tento účel podať odôvodnenú žiadosť.
4.
Časti základných dokumentov, ktoré nie sú relevantné na to, aby sa podozrivá alebo obvinená osoba oboznámila s prípadom, ktorý sa proti nej vedie, sa nemusia prekladať.
5.
Členské štáty zabezpečia, aby v súlade s postupmi vo vnútroštátnom práve podozrivá alebo obvinená osoba mala mať právo napadnúť rozhodnutie, v ktorom sa konštatuje, že preklad dokumentov alebo ich častí nie je potrebný, a v prípade, že preklad bol poskytnutý, možnosť podať sťažnosť, že kvalita prekladu nie je postačujúca na zabezpečenie spravodlivého konania .
6.
Pokiaľ ide o konanie týkajúce sa výkonu európskeho zatykača, vykonávajúci členský štát zabezpečí, aby jeho príslušné orgány každej osobe, voči ktorej sa takéto konanie vedie a ktorá nerozumie jazyku, v ktorom je vyhotovený európsky zatykač alebo do ktorého bol preložený vydávajúcim členským štátom, poskytli písomný preklad daného dokumentu.
7.
Ako výnimku zo všeobecných pravidiel ustanovených v odsekoch 1,2,3 a 5 (vyššie) ▌ možno namiesto písomného prekladu poskytnúť ústny preklad alebo ústne zhrnutie základných dokumentov uvedených v tomto článku pod podmienkou, že to nemá vplyv na spravodlivosť konania.
8.
Akékoľvek vzdanie sa práva na preklad dokumentov uvedené v tomto článku by malo podliehať požiadavkám, podľa ktorých bolo podozrivej alebo obvinenej osobe poskytnuté právne poradenstvo alebo táto osoba bola inak oboznámená v plnej miere o dôsledkoch tohto vzdania sa práva a že toto vzdanie bolo jednoznačné a dobrovoľné.
9.
Kvalita prekladu poskytovaného podľa tohto článku musí byť postačujúca na zabezpečenie spravodlivého konania, čo sa dosiahne najmä zabezpečením toho, aby podozrivá alebo obvinená osoba v trestnom konaní bola oboznámená s prípadom, ktorý sa proti nej vedie a aby bola schopná uplatniť si právo na vlastnú obhajobu.
Článok 4Náklady na tlmočenie a preklad
Náklady na tlmočenie a preklad vyplývajúce z uplatňovania článkov 2 a 3 znášajú bez ohľadu na výsledky konania členské štáty.
Článok 5 Kvalita tlmočenia a prekladu
1.
Členské štáty prijmú konkrétne opatrenia, aby zabezpečili , aby poskytnuté tlmočenie a preklady boli poskytované v kvalite, ktorá sa požaduje podľa článkov 2 ods. 6 a 3 ods. 8.
2.
S cieľom podporovať presnosť tlmočenia a prekladu, ako i účinný prístup k nim, členské štáty sa vynasnažia zriadiť register alebo registre nezávislých prekladateľov a tlmočníkov, ktorí sú primerane kvalifikovaní.
Takýto register alebo registre by po svojom zriadení mali byť prístupné právnym zástupcom a príslušným orgánom.
3.
Členské štáty zabezpečia, aby sa od tlmočníkov a prekladateľov požadovalo zachovávanie dôvernosti v súvislosti s tlmočením a prekladom poskytovanými podľa tejto smernice.
Článok 5a Odborná príprava
Bez toho, aby bola dotknutá nezávislosť súdnictva alebo rôznych justičných organizácií v Európskej únii, členské štáty požiadajú osoby zodpovedné za odborné vzdelávanie sudcov, prokurátorov a justičného personálu zapojeného do trestných konaní, aby venovali osobitnú pozornosť osobitostiam komunikácie za pomoci tlmočníka, aby sa zabezpečila účinná a efektívna komunikácia.
Článok 5b
Vedenie záznamu
Členské štáty zabezpečia, aby v prípade, že podozrivá alebo obvinená osoba bola vypočúvaná vyšetrovacím alebo justičným orgánom za pomoci tlmočníka podľa článku 2, alebo v prípade, že sa poskytuje ústny preklad alebo ústne zhrnutie základných dokumentov v prítomnosti takéhoto orgánu podľa článku 3 ods. 6, alebo v prípade vzdania sa práva podľa článku 3 ods. 7, bolo zaznamenané, že sa tieto skutočnosti stali, a to prostredníctvom zápisného konania v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi dotknutého členského štátu.
Článok 6 Ustanovenie o zákaze zníženia úrovne ochrany
Nič v tejto smernici sa nesmie vykladať ako obmedzovanie alebo odchýlka od akýchkoľvek práv a procesných záruk, ktoré sú zaručené podľa Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, podľa Charty základných práv Európskej únie a podľa iných relevantných ustanovení medzinárodného práva alebo podľa právnych predpisov ktoréhokoľvek z členských štátov, ktorý poskytuje vyššiu úroveň ochrany.
Článok 7 Vykonávanie
1.
Členské štáty ▌ uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s ▌ touto smernicou najneskôr do ……..*.
2. ▌Členské štáty zašlú ▌Komisii znenie ustanovení, ktorými sa do ich vnútroštátnych právnych predpisov transponujú povinnosti, ktoré im boli uložené touto smernicou.
3.
Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu.
Spôsob uvedenia odkazu stanovia členské štáty.
Článok 8Správa
Komisia do ….
** OJ: vložte prosím dátum 48 mesiacov po uverejnení tejto smernice v úradnom vestníku. ** predloží Európskemu parlamentu a Rade správu, v ktorej posúdi rozsah, v akom členské štáty prijali potrebné opatrenia na dosiahnutie súladu s ustanoveniami tejto smernice, a podľa potreby k nej pripojí legislatívne návrhy.
Článok 9 Nadobudnutie účinnosti
Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie .
Článok 10 Adresáti
Táto smernica je adresovaná členským štátom.
V
Za Európsky parlament Za Radu
predseda predseda
_______________
DÔVODOVÁ SPRÁVA
Komisia v roku 2004 predložila návrh Smernice Rady o procesných právach v trestnom konaní v rámci celej EÚ (KOM(2004)348), v ktorom sa venovala pomerne širokému spektru otázok.
Parlament návrh dôrazne podporil, pričom vyjadril súhlas s Komisiou v tom, že dôvera medzi členskými štátmi v oblasti justičnej spolupráce by sa výrazne zvýšila harmonizáciou práv jednotlivcov pri vyšetrovaniach a súdnych konaniach.
Rokovania v Rade o tomto rozsiahlom opatrení boli však v roku 2007 zastavené, pretože členské štáty nedokázali dosiahnuť dohodu.
Švédske predsedníctvo však v druhej polovici roku 2009 obnovilo úsilie v podobe všeobecného plánu (tzv. roadmap) (Ú. v.
EÚ C 295, 4.12.2009, s.
1) na posilnenie procesných práv podozrivých a obvinených osôb v trestnom konaní, v ktorom bol naznačený postupný proces, skôr ako samostatné všeobecné opatrenie.
Európska rada privítala prijatie všeobecného plánu zo strany Rady.
Päť opatrení, ktoré navrhuje plán, je v súlade s rámcom návrhu z roku 2004: právo na preklad a tlmočenie, právo na informácie o právach a dôvodoch obvinenia (tzv. zoznam práv), právo na právne poradenstvo a právnu pomoc, komunikácia s konzulárnymi úradmi a tretími stranami – napríklad zamestnávateľmi alebo rodinou a priateľmi a napokon právo zraniteľných obvinených osôb na osobitnú podporu a záruky.
Na tému väzby bude navyše vypracovaná zelená kniha.
V Štokholmskom programe vyzvala Európska rada Komisiu, aby predložila návrhy, ktoré sa na základe všeobecného plánu mali rýchlo realizovať, aby preskúmala ďalšie prvky minimálnych procesných práv pre obvinené a podozrivé osoby a aby preskúmala, či je na účely podpory lepšej spolupráce v tejto oblasti potrebné zaoberať sa riešením ďalších otázok – napríklad otázkou prezumpcie neviny.
V júli 2009 Komisia ako prvé opatrenie podľa všeobecného plánu navrhla rámcové rozhodnutie Rady (KOM(2009)338), ktorého jediným predmetom je právo na tlmočenie a preklad v trestnom konaní.
Európsky parlament bol v tejto otázke konzultovaný a súčasná spravodajkyňa vypracovala návrh správy (2009/0101 – PR/793491 – PE 430.359v01-00), s ktorým sa už však ďalej nepracovalo vzhľadom na nadchádzajúce nadobudnutie platnosti Lisabonskej zmluvy.
Vzhľadom na žalostne minimalistický prístup k demokratickému záväzku sa s Európskym parlamentom nekonzultovalo ani o všeobecnom pláne, ani o uznesení týkajúcom sa praktického vykonávania rámcového rozhodnutia, pokiaľ ide o jazykové práva.
Z praktických dôvodov nebola Komisia schopná predložiť v decembri 2009 včasný návrh smernice o jazykových právach a preto sa tejto úlohy zhostila skupina členských štátov (PE-CONS 1/10), pričom obsah návrhu zodpovedá dohode 27 vlád o rámcovom rozhodnutí z októbra 2009 v kontexte vtedajšej povinnosti prijať jednomyseľné rozhodnutie.
Stanovisko spravodajkyne
Trestná a justičná spolupráca EÚ sa vyvíja nevyváženým spôsobom, pričom potreby obžaloby a orgánov presadzovania práva sa uprednostňujú pred právami obhajoby a chýbajúce pevné procesné záruky pre jednotlivcov podliehajúcich súdnym systémom, ktorým možno slabo rozumejú, sú medzerou, ktorej existenciu nesmieme dlho tolerovať.
Preto vítame obnovený impulz v oblasti procesných práv, a aj keď je zvolený postupný prístup len druhý najlepší, je lepší ako nerobiť nič, a preto je nevyhnutné zachovať dynamiku procesu.
To znamená, že treba nielen dokončiť všeobecný plán, ale v blízkej budúcnosti musíme takisto prijať ďalšie opatrenia na budovanie dôvery a posilňovanie práv: urgentnou prioritou je právo obžalovaných, ktorí sú cudzincami, byť prepustení na kauciu na nediskriminačnom základe.
Všetky návrhy vychádzajúce zo všeobecného plánu by sa mali predložiť čo možno najskôr, keďže procesné práva sú navzájom úzko prepojené.
Napríklad právo na účinný preklad a tlmočenie môže byť oslabené nedostatočnými informáciami o právach alebo nedostupnosťou pohotového alebo bezplatného právneho poradenstva.
Všetky dodatočné náklady, ktoré smernica uloží členským štátom, predstavujú neznížiteľné náklady na zaistenie spravodlivých rozsudkov a zamedzenie justičných omylov, a budú v každom prípade vyvážené nižším počtom nákladných odvolaní a prieťahov.
Obsahom akékoľvek uznesenia o najlepšej praxi, ktoré sa môže prijať na doplnenie tejto smernice, by malo obsahovať efektívne praktické opatrenia, ktoré podporia uplatňovanie práv ustanovených v tejto smernici.
Dodržiavanie zásad stanovených v Európskom dohovore o ľudských právach (EDĽP) musí tvoriť základ vzájomnej dôvery, od ktorej závisí vzájomné uznávanie v súdnych veciach v EÚ.
Tieto zásady zároveň predstavujú minimálny štandard, ktorý musí splniť každý štát EÚ.
Práva v tejto smernici vychádzajú preto z článku 5 (o práve na slobodu a bezpečnosť) a článku 6 (o práve na spravodlivé konanie) dohovoru.
Aj keď existujú situácie, v ktorých sa uplatňuje článok 5, avšak neuplatňuje sa toto opatrenie EÚ – napríklad zadržanie v súvislosti s duševným zdravím – je vhodné ho citovať.
Článok 5 neumožňuje nikoho pozbaviť slobody inak, ako v súlade s konaním ustanoveným zákonom, a preto sa vzťahuje aj na iné oblasti, ako len na súdne konanie.
Z tohto dôvodu sa smernica uplatňuje aj na fázu vyšetrovania ešte pred samotným súdnym procesom.
Keďže cieľom EÚ je vytvoriť jednotný priestor spravodlivosti so spoločnými pravidlami a intenzívnou spoluprácou, táto smernica a ostatné opatrenia, ktoré budú následne prijaté, musia nielen rešpektovať EDĽP, ale takisto na ňom ďalej stavať v súlade s Chartou základných práv EÚ, aby sa pre EÚ stanovila vyššia úroveň ochrany podozrivých a obžalovaných.
Touto správou sa mení a dopĺňa návrh členských štátov vo viacerých bodoch, medzi ktoré patria:
— odkaz na Chartu základných práv Európskej únie, ako aj EDĽP,
— uplatniteľnosť práv, ktorá začína nielen vypočúvaním alebo zatknutím, ale aj uvedomovaním si podozrenia bez toho, aby podozrivú osobu museli informovať orgány,
— rozšírenie práv tak, aby sa vzťahovali na všetky fázy konania vrátane vynesenia rozsudku, odvolaní a väzby, až do konečného uzavretia trestného konania,
— spresnenie, že podozrivá osoba by mala byť o svojich právach informovaná písomnou formou,
— podpora s cieľom kompenzácie nedostatočných jazykových zručností by sa mala rozšíriť aj na osoby s telesným alebo duševným postihnutím,
— tlmočenie komunikácie medzi podozrivou osobou a právnym zástupcom a preklad právnej pomoci,
— začlenenie všetkých hlavných dokumentov prípadu medzi prekladané písomné materiály,
— odvolania adresované súdnemu orgánu a vytvorenie mechanizmu na podávanie sťažností,
— doplnenie ustanovení o školeniach a o skúškach a registrácií tlmočníkov a prekladateľov,
— doplnenie ďalších právnych záruk: o vyhotovovaní záznamov, poskytnutí dostatočného času a zariadení a termínoch týkajúcich sa procesných otázok, ktoré majú zohľadňovať potreby v oblasti tlmočenia a prekladu.
POSTUP
Názov
Právo na tlmočenie a preklad v trestnom konaní
Referenčné čísla
00001/2010 – C7-0005/2010 – 2010/0801(COD)
Gestorský výbor
dátum oznámenia na schôdzi
LIBE
8.2.2010
Výbor požiadaný o stanovisko
dátum oznámenia na schôdzi
JURI
8.2.2010
Bez predloženia stanoviska
dátum rozhodnutia
JURI
8.3.2010
Spravodajkyňa
dátum menovania
Baroness Sarah Ludford
26.1.2010
Prerokovanie vo výbore
17.3.2010
10.6.2010
Dátum prijatia
10.6.2010
Výsledok záverečného hlasovania
+:
–:
0:
38
1
Poslanci prítomní na záverečnom hlasovaní
Jan Philipp Albrecht, Sonia Alfano, Emine Bozkurt, Simon Busuttil, Carlos Coelho, Agustín Díaz de Mera García Consuegra, Cornelia Ernst, Tanja Fajon, Hélène Flautre, Kinga Gál, Sylvie Guillaume, Anna Hedh, Salvatore Iacolino, Sophia in ‘t Veld, Teresa Jiménez-Becerril Barrio, Juan Fernando López Aguilar, Baroness Sarah Ludford, Monica Luisa Macovei, Nuno Melo, Claude Moraes, Carmen Romero López, Birgit Sippel, Csaba Sógor, Rui Tavares, Axel Voss, Tatjana Ždanoka
Náhradníci prítomní na záverečnom hlasovaní
Edit Bauer, Andrew Henry William Brons, Anna Maria Corazza Bildt, Ioan Enciu, Ana Gomes, Stanimir Ilchev, Mariya Nedelcheva, Zuzana Roithová, Ernst Strasser, Kyriacos Triantaphyllides, Rainer Wieland, Cecilia Wikström
Náhradníci (čl. 187 ods. 2) prítomní na záverečnom hlasovaní
George Lyon, Diana Wallis
