<QUEST VERSION="2"><TI><TI-INTRO>Otázka k ústnímu zodpovězení s rozpravou <QREF QID="O-2010-0118">O-0118/2010</QREF></TI-INTRO><TI-DEST><INST TYPE="COM">Komisi</INST></TI-DEST><TI-RULES-EP>článek 115 jednacího řádu</TI-RULES-EP><TI-AUTHOR><PERSON ID="28266">Sophia in 't Veld</PERSON>, <PERSON ID="39713">Renate Weber</PERSON>, <PERSON ID="97229">Niccolò Rinaldi</PERSON>, Baroness <PERSON ID="4529">Sarah Ludford</PERSON>, <PERSON ID="97086">Sonia Alfano</PERSON>, <PERSON ID="96677">Cecilia Wikström</PERSON>, <PERSON ID="28246">Alexander Alvaro</PERSON>, <PERSON ID="4398">Gianni Vattimo</PERSON><BRK/>za skupinu <GRPOL GRPOLID="1119">ALDE</GRPOL></TI-AUTHOR></TI><OBJECT OBJID="OBJ0118">Předmět: Diskriminace párů stejného pohlaví, volnost pohybu, práva gayů, lesbiček, bisexuálů a transsexuálů, plán EU</OBJECT><CONTENT><PARA>Akční plán Komise provádějící Stockholmský program a ostatní plánovací dokumenty Komise nezahrnují žádné nové zvláštní a konkrétní iniciativy týkající se práv gayů, lesbiček, bisexuálů a transsexuálů a boje proti homofobii. Otázka vzájemného uznávání párů stejného pohlaví, ať už párů, které uzavřely manželství či registrované partnerství, žijí spolu nebo tvoří skutečný pár není řešena, a to navzdory existenci čl. 67 odst. 4 Smlouvy o Evropské unii týkajícího se uplatňování zásady vzájemného uznávání v občanských záležitostech, článku 81 Smlouvy o fungování EU týkajícího se soudní spolupráce v občanských záležitostech, které mají přeshraniční dopad, nebo článku 19 této smlouvy, který dává Unii mandát „k přijetí vhodných opatření pro boj proti diskriminaci založené na […] sexuální orientaci“. Skutečnost, že k uznávání nedochází má také dopad v souvislosti s uplatňováním směrnice 2004/38/ES<FNREF FNIDREF="FN1"/> o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků se volně pohybovat, protože většina členských států používá v souvislosti s páry stejného pohlaví<FNREF FNIDREF="FN2"/> omezující a nesprávný výklad článků 2 a 3, což je v naprostém rozporu s článkem 2 a čl. 3 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii a s články 10 a 19 Smlouvy o fungování Evropské unie, a zejména s článkem 21 Listiny základních práv. Evropský parlament tuto skutečnost silně kritizoval, vyzval členské státy k revizi jejich právních předpisů a vyzval Komisi, aby vydala přesné pokyny, které budou vycházet z analýzy a závěrů obsažených ve zprávě Agentury pro základní práva týkající se homofobie, s cílem zajistit uplatňování vzájemného uznávání, rovnosti , nediskriminace, důstojnosti a respektování soukromého a rodinného života. V rámci EU lidé i nadále čelí diskriminaci kvůli sexuální orientaci a pohlavní identitě, nebo trpí nedostatkem příslušné ochrany a podpory, jako tomu je v případě transsexuálů a či tzv. transgender osob; některé členské státy neuznávají sexuální orientaci jako závazný důvod pro udělení azylu na základě směrnice o minimálních normách; rámcové rozhodnutí o rasismu a xenofobii se nevztahuje na homofobii; v některých členských státech existují právní předpisy, podle nichž jsou informace o párech stejného pohlaví škodlivé pro nezletilé. Pokud hovoříme o mezinárodní situaci, měly by být posíleny mezinárodní aktivity EU zaměřené proti kriminalizaci a perzekuci lesbiček, gayů, bisexuálů a transsexuálů také posíleny. </PARA><PARA>Jaké konkrétní iniciativy, činnosti a programy Komise přijme a podpoří v souvislosti s výše uvedenými otázkami? Podpořila by Komise myšlenku o vydání „plánu EU pro práva lesbiček, gayů, bisexuálů a transsexuálů a proti homofobii“ s harmonogramem opatření s cílem zajistit, aby práva gayů, lesbiček, bisexuálů a transsexuálů byla v EU a ve světě respektována, ochraňována a prosazována?</PARA><FN FNID="FN1">  Úř. věst. L 158, 30.4.2004, s. 77.</FN><FN FNID="FN2">  Například jeden členský stát (Polsko) odmítá vydávat svým občanům doklady prokazující rodinný stav, které jsou nezbytné k uzavření partnerství osob stejného pohlaví v zahraničí</FN></CONTENT></QUEST>