<QUEST VERSION="2"><TI><TI-INTRO>Suuliselt vastatav küsimus <QREF QID="O-2011-000313">O-000313/2011</QREF></TI-INTRO><TI-DEST><INST TYPE="COM">komisjonile</INST></TI-DEST><TI-RULES-EP>Kodukorra artikkel 115</TI-RULES-EP><TI-AUTHOR><PERSON ID="96858">Marie-Christine Vergiat</PERSON>, <PERSON ID="28514">Kyriacos Triantaphyllides</PERSON>, <PERSON ID="96852">Cornelia Ernst</PERSON>, <PERSON ID="96748">Cornelis de Jong</PERSON>, <PERSON ID="28407">Willy Meyer</PERSON>, <PERSON ID="96820">Marisa Matias</PERSON>, <PERSON ID="26851">Nikolaos Chountis</PERSON><BRK/>fraktsiooni <GRPOL GRPOLID="2950">GUE/NGL</GRPOL> nimel</TI-AUTHOR></TI><OBJECT OBJID="OBJ000313">Teema: Ebaseaduslike sisserändajate juurdepääs tervishoiule</OBJECT><CONTENT><PARA>Kõik 27 liikmesriiki on kirjutanud alla majanduslike, sotsiaalsete ja kultuuriliste õiguste rahvusvahelisele paktile, mis sätestab kõikide inimeste sotsiaalse põhiõigusena õiguse tervisele. Sellekohane veendumus kajastub ka ELi toimimise lepingus ja Euroopa Liidu põhiõiguste hartas. </PARA><PARA>Siiski näitas Euroopa Liidu Põhiõiguste Ameti (FRA) hiljuti läbiviidud ning kümmet liikmesriiki hõlmanud uurimus<FNREF FNIDREF="FN1"/>, et ebaseaduslike sisserändajate tervishoiule juurdepääsuga seotud siseriiklikud meetmed on väga erinevad. Kuues uuringus osalenud liikmesriigis puudub ebaseaduslikel sisserändajatel tasuta juurdepääs riiklikule tervishoiule, nad saavad vaid vältimatut abi. Ühes liikmesriigis on ebaseaduslikel sisserändajatel olemas juurdepääs tervishoiule, ent haiglad on kohustatud teatama neist ametiasutustele. See tava on võrdväärne reetmise ja häbimärgistamisega ning ei ole kooskõlas meditsiinieetika ega põhiõiguste universaalse olemusega. Lisaks seab ebaseaduslikele sisserändajatele tervishoiule juurdepääsu mittevõimaldamine ohtu kogu elanikkonna tervise.</PARA><PARA>Liikmesriigid on hirmul võimalike kulude pärast, mis kaasnevad ebaseaduslikele sisserändajatele tasuta osutatavate tervishoiuteenustega. Siiski on kõik asjakohased uuringud näidanud, et mida suuremad on investeeringud kõikidele inimestele tasuta osutatavatesse põhilistesse tervishoiuteenustesse, seda väiksem on kalli vältimatu abi kulu ning oht rahva tervisele. Õigus põhilistele tervishoiuteenustele on põhiõigus ega sõltu isiku staatusest. Riik peab võtma selle eest vastutuse, mitte jätma seda valitsusväliste organisatsioonide ja kodanikuühiskonna esindajate kanda, nii nagu see on praegu mitmes liikmesriigis, kus puudub juurdepääs põhilistele tervishoiuteenustele.</PARA><PARA>Kas komisjonil oleks võimalik esitada põhjalik uuring, kus oleks välja toodud kõigi 27 liikmesriigi meetmed, mis on seotud ebaseaduslike sisserändajate juurdepääsuga tervishoiule?</PARA><PARA>Kas komisjon saaks paremini toetada tavasid ja aruandeid, millega näidatakse põhilistele tervishoiuteenustele ulatusliku juurdepääsu võimaldamise positiivset mõju, eelkõige juhul, kui see on täiesti tasuta, ning seda ka eelarve seisukohast lähtudes?</PARA><PARA>Ja lõpuks, kas komisjon võiks täpsustada ELi Põhiõiguste Ameti uuringust lähtuvaid järeldusi seoses tervishoiusätetega varjupaigapaketi menetluses ja vastuvõtudirektiivis, mille üle praegu läbirääkimisi peetakse?</PARA><FN FNID="FN1">  ELi Põhiõiguste Amet, Ebaseaduslikud sisserändajad: juurdepääs tervishoiule Euroopa Liidu 10 liikmesriigis, Viin 2011.</FN></CONTENT></QUEST>