<QUEST VERSION="2"><TI><TI-INTRO>Suuliselt vastatav küsimus <QREF QID="O-2010-0130">O-0130/2010</QREF></TI-INTRO><TI-DEST><INST TYPE="COM">komisjonile</INST></TI-DEST><TI-RULES-EP>Kodukorra artikkel 115</TI-RULES-EP><TI-AUTHOR><PERSON ID="96821">Rui Tavares</PERSON>, <PERSON ID="96852">Cornelia Ernst</PERSON>, <PERSON ID="28514">Kyriacos Triantaphyllides</PERSON>, <PERSON ID="96858">Marie-Christine Vergiat</PERSON>, <PERSON ID="96820">Marisa Matias</PERSON><BRK/>fraktsiooni <GRPOL GRPOLID="2950">GUE/NGL</GRPOL> nimel</TI-AUTHOR><TI-AUTHOR><PERSON ID="96734">Franziska Keller</PERSON>, <PERSON ID="96728">Barbara Lochbihler</PERSON>, <PERSON ID="28409">Raül Romeva i Rueda</PERSON>, <PERSON ID="4531">Jean Lambert</PERSON>, <PERSON ID="4385">Hélène Flautre</PERSON><BRK/>fraktsiooni <GRPOL GRPOLID="1107">Verts/ALE</GRPOL> nimel</TI-AUTHOR></TI><OBJECT OBJID="OBJ0130">Teema: Piinamisohvrite rehabilitatsiooni toetamine ELis </OBJECT><CONTENT><PARA>EL on kinnitanud oma otsust<FNREF FNIDREF="FN1"/> lõpetada ELis asuvate rehabilitatsioonikeskuste rahastamine, kuna vastav eelarverida tuli üle Euroopa demokraatia ja inimõiguste algatuse (EIDHR) alla, mis on välisabi vahend. Kuigi strateegiadokumendis on öeldud, et liikmesriigid „peaksid” võtma suurema finantsvastutuse, sätestatakse vastuvõtudirektiivis (2003/9/EÜ<FNREF FNIDREF="FN2"/>) selgesõnaliselt, et see on nende kohustus (artikli 15 lõige 2 tervishoiu kohta). Nagu on rõhutatud Odysseuse akadeemilise võrgustiku läbiviidud uuringus<FNREF FNIDREF="FN3"/>, osutavad sellest hoolimata vaid vähesed liikmesriigid oma territooriumil vajalikku toetust piinamisohvrite rehabilitatsiooni vajadustele, kusjuures paljud liikmesriigid ei tee seda üldse või teevad seda vaid vähesel määral.</PARA><PARA>Ka ERFil<FNREF FNIDREF="FN4"/>, mida võiks pidada alternatiivseks rahastamisallikaks, on mõned olulised puudused: kuna see põhineb liikmesriikide juhitavatel siseriiklikel programmidel, võib iga liikmesriik määratleda oma prioriteedid ise, jättes piinamisohvrite rehabilitatsiooni kõrvale; kuna fondi tegevus on projektipõhine, ei saa see osutada põhirahastamist või finantseerida teraapiaks vajalikke pikaajalisi meetmeid; ning lõpuks on selle töökorraldus halvasti juhitud ning maksete eraldamisel esineb märkimisväärseid viivitusi. Halvematel juhtudel on need viivitused põhjustanud koguni projektide katkestamise.</PARA><PARA>Selle tulemusena jäävad ELis asuvad piinamisohvrite rehabilitatsioonikeskused peagi ilma ligipääsuta jätkusuutlikule rahastamisele, millega kahjustatakse piinamisohvrite huve, kes ise ei suuda asjakohast ravi tagada.</PARA><PARA>Niisiis, kuidas kavatseb komisjon tagada jätkuva toetuse piinamisohvrite rehabilitatsioonile ELis? </PARA><PARA>Arvestades eelnimetatut ja võttes arvesse oma Euroopa Liidu põhiõiguste hartast tulenevaid kohustusi, kas komisjon nõustub sellega, et piinamisohvrite rehabilitatsiooni jaoks ELis on vaja tekitada uus eelarverida, et tagada selle jätkusuutlik pikaajaline rahastamine? </PARA><PARA>Kui ei, siis kuidas kavatseb komisjon tagada, et liikmesriigid täidaksid oma ELi õigusaktidest tulenevaid kohustusi nimetatud meetmeid rahastada?</PARA><FN FNID="FN1">  EIDHR strateegiadokument aastateks 2011–2013.</FN><FN FNID="FN2">  ELT L 31, 6.2.2003, lk 18.</FN><FN FNID="FN3">  Odysseus Academic Network, „27. jaanuari 2003. aasta direktiivi 2003/9 (millega sätestatakse varjupaigataotlejate vastuvõtu miinimumnõuded) rakendamise võrdlev ülevaade”, oktoober 2006, http://ec.europa.eu/home-affairs/doc_centre/asylum/docs/odysseus_synthesis_report_2007_en.pdf.</FN><FN FNID="FN4">  Euroopa Pagulaste Fond.</FN></CONTENT></QUEST>