<QUEST VERSION="2"><TI><TI-INTRO>Suuliselt vastatav küsimus <QREF QID="O-2012-000032">O-000032/2012</QREF></TI-INTRO><TI-DEST><INST TYPE="COM">komisjonile</INST></TI-DEST><TI-RULES-EP>Kodukorra artikkel 115</TI-RULES-EP><TI-AUTHOR><PERSON ID="96736">Jan Philipp Albrecht</PERSON>, <PERSON ID="96815">Judith Sargentini</PERSON>, <PERSON ID="28409">Raül Romeva i Rueda</PERSON>, <PERSON ID="96734">Franziska Keller</PERSON>, <PERSON ID="4531">Jean Lambert</PERSON>, <PERSON ID="4385">Hélène Flautre</PERSON>, <PERSON ID="96821">Rui Tavares</PERSON>, <PERSON ID="96728">Barbara Lochbihler</PERSON>, <PERSON ID="28619">Tatjana Ždanoka</PERSON>, <PERSON ID="97017">Ulrike Lunacek</PERSON>, <PERSON ID="96738">Sandrine Bélier</PERSON>, <PERSON ID="96758">Gerald Häfner</PERSON><BRK/>fraktsiooni <GRPOL GRPOLID="1107">Verts/ALE</GRPOL> nimel</TI-AUTHOR></TI><OBJECT OBJID="OBJ000032">Teema: ELi ühinemine Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooniga ning Euroopa Inimõiguste Kohtu reform</OBJECT><CONTENT><PARA>Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioon (ECHR) on kõige arenenum inimõiguste mehhanism maailmas, mis võimaldab üksikisikutel kaevata põhiõiguste rikkumise eest vastutavad valitsused mõnda Euroopa kohtusse. EL on alati omistanud ECHRile väga suurt tähtsust, mida näitab asjaolu, et riigi astumine Euroopa Nõukogu liikmeks ning ühinemine ECHRiga on ELiga ühinemise eeltingimus. ELi õiguslik kohustus ühineda ECHRiga on sätestatud Euroopa Liidu lepingu artiklis 6. Selle kohustuse valguses on murettekitav, et ühinemine on praegu takerdunud Ühendkuningriigi ja Prantsusmaa poliitilise vastuseisu tõttu. 25. jaanuaril 2012 nõudsid 47 riigist koosneva Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee ning Euroopa Parlamendi esindajad tungivalt, et riikide – eelkõige Ühendkuningriigi ja Prantsusmaa – valitsused ei takistaks ELi ühinemist ECHRiga. Samal ajal teatas Ühendkuningriigi valitsus, kes on praegu Euroopa Nõukogu eesistuja, et kavatseb keskenduda ECHRi edasisele reformimisele. Euroopa Inimõiguste Kohtu esimees rõhutas osalisriikide kohustust tagada kohtuotsuste jõustamine ning Euroopa Nõukogu Parlamentaarne Assamblee lisas, et riigid peavad tegelema struktuursete ja süsteemsete probleemidega ning tugevdama Euroopa Inimõiguste Kohut selle mõjususe tagamiseks. </PARA><PARA>Sellega seoses tasub samuti meelde tuletada, et ELi ECHRiga ühinemise takistamine valitsuste poolt on vastuolus lojaalse koostöö põhimõttega (Euroopa Liidu lepingu artikli 4 lõige 3), mille kohaselt abistavad liit ja liikmesriigid täielikus vastastikuses austuses üksteist aluslepingutest tulenevate ülesannete täitmisel. Lisaks sellele kohustab leping liikmesriike aitama kaasa liidu ülesannete täitmisele ning hoiduma kõigist meetmetest, mis võiksid ohustada liidu eesmärkide saavutamist.</PARA><PARA>- Milline on komisjoni seisukoht seoses liikmesriikide püüdega takistada ELi ühinemist ECHRiga, võttes arvesse Euroopa Liidu lepingu artiklis 4 sätestatud lojaalse koostöö põhimõtet?</PARA><PARA>- Milliseid samme kavatseb komisjon astuda, et tugevdada riiklikku jõustamist ning vähendada Euroopa Inimõiguste Kohtusse jõudvat suurt korduvate taotluste hulka, mis on vältimatu eeldus edasisteks konkreetseteks edusammudeks kohtu reformi käsitleva kokkuleppe saavutamisel?</PARA><PARA>- Millised on ELi ja selle liikmesriikide ettepanekud ja seisukohad Euroopa Nõukogu organites seoses ECHRiga ühinemise ja Euroopa Inimõiguste Kohtu reformiga? Kas liikmesriigid kavatsevad kokku leppida ELi lepingu artiklitel 2 ja 6 põhinevas ühises lähenemisviisis? Milline on ELi ECHRiga ühinemise kavandatud ajakava?</PARA></CONTENT></QUEST>