<QUEST VERSION="2"><TI><TI-INTRO>Infotunni küsimus <QREF QID="H-2010-0572">H-0572/2010</QREF></TI-INTRO><TI-DEST><INST TYPE="COM">komisjonile</INST></TI-DEST><TI-SESSION>2010 detsember osaistungjärk</TI-SESSION><TI-RULES-EP>Kodukorra artikkel 116</TI-RULES-EP><TI-AUTHOR><PERSON ID="96900">Georgios Papanikolaou</PERSON> <GRPOL GRPOLID="2948">(PPE)</GRPOL></TI-AUTHOR></TI><OBJECT OBJID="OBJ0572">Teema: Suulise ja kirjaliku tõlke ning teabega seotud kulud liikmesriikide kriminaalmenetluses</OBJECT><CONTENT><PARA>Nõukogus hiljuti vastu võetud määrus suulise ja kirjaliku tõlke õiguse kohta ning arutusel olev määrus süüdistatava teabeõiguse kohta kujutavad endast kaht põhimeedet komisjoni esitatud tegevuskavas, mille eesmärgiks on süüdistatavate kaitseõiguse tugevdamine. </PARA><PARA>Kas komisjon võiks vastata järgmistele küsimustele:</PARA><PARA>Arvestades, et on ette nähtud, et liikmesriigid kannavad kõik suulise ja kirjaliku tõlke ning teabega seotud kulud, siis milliseks kujuneb finantskoormus ja milliseid summasid peavad liikmesriigid nimetatud teenuste eest maksma? Mõned liikmesriigid, nagu Kreeka ja Malta, peavad toime tulema märkimisväärsete illegaalse sisserändega, mis tekitab neile lisakulusid seoses suulise ja kirjaliku tõlke teenustega, süüdistust käsitleva teabega ning politseiametnike ja prokuröride koolitamisega. </PARA><PARA>Kas komisjon kavatseb anda omapoolse panuse nende riikide toetamiseks ja majanduslikuks abistamiseks, et nad ei peaks kandma kogu kulu ebaseaduslike sisserändajatega seotud kriminaalmenetluste puhul? Kui jah, siis milliste kriteeriumide alusel määratakse niisuguse abi suurus ning koostatakse riikide nimekiri, kes võivad abi taotleda?</PARA></CONTENT></QUEST>