<QUEST><TI><TI-INTRO>SUULINE KÜSIMUS <QREF QID="H-2010-0231">H-0231/10</QREF></TI-INTRO><TI-SESSION>Küsimuste tunniks osaistungjärgul - mai 2010</TI-SESSION><TI-RULES-EP>vastavalt kodukorra artiklile 116</TI-RULES-EP><TI-AUTHOR>esitaja: <PERSON ID="5729">Kathleen Van Brempt</PERSON></TI-AUTHOR><TI-DEST><INST TYPE="COM">Euroopa Komisjonile</INST></TI-DEST></TI><OBJECT OBJID="OBJ0231">Teema: Nappe ressursse käsitlev komisjoni poliitika</OBJECT><CONTENT><PARA>Komisjon kavatseb enne käesoleva aasta lõppu koostada ettepaneku, mis puudutab ressursside järjest suuremat nappust. 28. aprillil 2010 toimunud külaskäigul tööstuse, teadusuuringute ja energeetikakomisjoni rõhutas volinik Tajani korduvalt, et ressursside majandamine on üks tema peamisi prioriteete. Lisaks ressursside kättesaadavusele ELis ja sellest väljaspool tõsteti erilist tähelepanu väärivana esile ringlussevõtt ja taaskasutus.</PARA><PARA>Küsimus on selles, kuidas komisjon täpselt määratleb ja tõlgendab mõisteid „ringlussevõtt“ ja „taaskasutus“ ning kui adekvaatne ja kaugeleulatuv tema poliitika selles vallas saab olema. Kas endiselt jääb kõige tähtsamaks traditsiooniline ringlussevõtt ja ringlussevõtt vähemväärtuslike toodete valmistamiseks? Või läheb komisjon kaugemale ja võtab arvesse ja edendab uuemaid suundumusi, nagu põhimõte „hällist hällini”? Kui jah, siis kuidas kavatseb komisjon seda oma poliitikas rakendada? Näiteks, kas „hällist hällini” põhimõttest võib tulevikus saada kõlblikkuskriteerium riigihankelepingute sõlmimisel?</PARA></CONTENT></QUEST>