<QUEST VERSION="2"><TI><TI-INTRO>Suuliselt vastatav küsimus <QREF QID="O-2010-0137">O-0137/2010</QREF></TI-INTRO><TI-DEST><INST TYPE="COM">komisjonile</INST></TI-DEST><TI-RULES-EP>Kodukorra artikkel 115</TI-RULES-EP><TI-AUTHOR><PERSON ID="2054">Heidi Hautala</PERSON>, <PERSON ID="96732">Malika Benarab-Attou</PERSON>, <PERSON ID="96662">Franziska Katharina Brantner</PERSON>, <PERSON ID="4385">Hélène Flautre</PERSON>, <PERSON ID="97017">Ulrike Lunacek</PERSON>, <PERSON ID="28409">Raül Romeva i Rueda</PERSON>, <PERSON ID="28161">Margrete Auken</PERSON><BRK/>fraktsiooni <GRPOL GRPOLID="1107">Verts/ALE</GRPOL> nimel</TI-AUTHOR></TI><OBJECT OBJID="OBJ0137">Teema: ELi institutsioonide ja Tuneesia inimõiguste kaitsjate vaheliste kontaktide kuritegelikuks tunnistamine</OBJECT><CONTENT><PARA>15. juunil 2010. aastal võttis Tuneesia parlament kriminaalseadustikus vastu artikli 61a uue muudatuse, mis käsitleb Tuneesia välisjulgeoleku rikkumist. Artikli 61a järgi tunnistatakse praegu kuritegelikuks kontakteerumine välisriigi esindajatega Tuneesia sõjalise või diplomaatilise olukorra õõnestamise eesmärgil. Süüdimõistetud tuneeslastele võidakse selle kuriteo eest määrata kuni 20 aastat vangistust, kusjuures miinimumkaristus on 5 aastat. Uues õigusaktis on sätestatud, et karistatakse kõiki tuneeslasi, kes loovad kontakte välisriigi, välisriigi institutsiooni või organisatsiooni esindajaga, et kahjustada Tuneesia põhihuve ja majanduslikku julgeolekut.</PARA><PARA>Kriminaalseadustiku muudatustega soovitakse tunnistada kuritegelikuks inimõiguste aktivistide selgitustöö ning sihtmärgiks on võetud häälekad inimõiguste kaitsjad, kes hiljuti kohtusid Euroopa Liidu ametnike ja parlamendiliikmetega seoses ärevusttekitava inimõiguste olukorraga Tuneesias, samal ajal kui EL peab läbirääkimisi Tuneesiaga suhete süvendamise üle.</PARA><PARA>Lisaks on Tuneesia valitsus külmutanud ELi poolt sõltumatutele kodanikuühiskonna organisatsioonidele saadetud rahalised vahendid, täpsemalt Tuneesia Inimõiguste Kaitsmise Liidule saadetud raha alates 2006. aastast ning Tuneesia Demokraatliku Naiste Ühenduse raha alates 2010. aasta veebruarist.</PARA><PARA>Kas komisjoni arvates on kõnealune uus õigusnorm vastuolus Tuneesia ja ELi vahel 1995. aastal sõlmitud assotsieerimislepingu artikliga 2, mis sätestab, et demokraatlike põhimõtete ja põhiõiguste järgimine on kahe lepinguosalise sise- ja välispoliitika alus, ning selle vastuvõtmine takistab ELi ja Tuneesia vaheliste suhete süvendamist? Milliseid konkreetseid meetmeid kavatseb komisjon võtta, et tagada Euroopa Liidu rahaliste vahendite tõhus kasutamine? Milline on komisjoni inimõiguste strateegia Tuneesia suhtes vastavalt ELi–Tuneesia assotsiatsiooninõukogu 11. mai 2010. aasta lõppdeklaratsioonile?</PARA></CONTENT></QUEST>