<QUEST VERSION="2"><TI><TI-INTRO>Suuliselt vastatav küsimus <QREF QID="O-2011-000027">O-000027/2011</QREF></TI-INTRO><TI-DEST><INST TYPE="COM">komisjonile</INST></TI-DEST><TI-RULES-EP>Kodukorra artikkel 115</TI-RULES-EP><TI-AUTHOR><PERSON ID="96952">Sylvie Guillaume</PERSON>, <PERSON ID="4519">Claude Moraes</PERSON>, <PERSON ID="23868">Monika Flašíková Beňová</PERSON>, <PERSON ID="96990">Carmen Romero López</PERSON>, <PERSON ID="28338">Antonio Masip Hidalgo</PERSON><BRK/>fraktsiooni <GRPOL GRPOLID="2949">S&amp;D</GRPOL> nimel</TI-AUTHOR></TI><OBJECT OBJID="OBJ000027">Teema: Euroopa Inimõiguste Kohtu otsuse M.S.S vs. Belgia ja Kreeka (kaebus nr 30696/09) mõju Dublini II määruse toimimisele</OBJECT><CONTENT><PARA>21. jaanuaril 2011 tegi Euroopa Inimõiguste Kohtu suurkoda otsuse, et varjupaigataotlejate tagasisaatmine Kreekasse Dublini määruse alusel on vastuolus Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooniga (ECHR), sest varjupaigataotlejatele saab osaks ebainimlik ja alandav kohtlemine (vastuolus ECHRi artikliga 3) ning neil puudub tõhus õiguskaitsevahend (ECHRi artikkel 13).</PARA><PARA>1. Kas komisjon nõustub, et Euroopa Inimõiguste Kohtu otsus näitab, et Dublini määrus mitte ainult ei eelda ekslikult, et liikmesriikide varjupaigasüsteemid on omavahel sarnased, vaid paradoksaalsel kombel asetab see ka raske koorma Kreeka-suguste piiririikide õlule, kus – hoolimata sellest, et uus valitsus on teinud olulisi jõupingutusi varjupaigasüsteemi uuendamiseks – enamikul kaitset vajavatel inimestel ei ole võimalust varjupaigataotlust esitada, nad peavad taluma äärmiselt raskeid kinnipidamis- ja/või elamistingimusi ning neil vähestel, kellel õnnestub varjupaika taotleda, ei ole peaaegu mingit lootust, et neid pagulasteks tunnistatakse?</PARA><PARA>2. Kas komisjon võiks selgelt sätestada, et pärast Euroopa Inimõiguste Kohtu otsust ja kuni Kreekas ei kehti nõuetekohast varjupaigasüsteemi, peaksid liikmesriigid kohaldama „suveräänsusklauslit” (Dublini II määruse artikli 3 lõige 2), mille kohaselt liikmesriik võib alati otsustada varjupaigataotlust käsitleda, isegi kui see ei ole määruse kriteeriumide kohaselt tema ülesanne?</PARA><PARA>3. Kas komisjon nõustub, et Dublini II määruse läbivaatamine peaks olema kooskõlas varjupaigataotlejate ja pagulaste õigustega ning sisaldama tähtsaid menetluslikke tagatisi, nagu on Euroopa Inimõiguste Kohtu otsuses selgelt osutatud? Kas komisjon võiks öelda, milliseid muudatusi Euroopa Inimõiguste Kohtu otsus Dublini määruse uuesti sõnastatud versioonis täpselt kaasa toob, eriti isikliku vestluse, tõhusa õiguskaitsevahendi ning varjupaigataotlejate olukorrale iseloomuliku suure ebakindluse mõiste osas?</PARA><PARA>4. Kas komisjon võiks eespool nimetatud kohtuotsuse valguses võtta kohustuseks edendada õiglast Euroopa varjupaigasüsteemi, mis tagab heausksete varjupaigataotlejate ja pagulaste õiguste austamise, muu hulgas rahvusvahelise kaitsesüsteemi kesksete põhimõtete (humanismi ja kohustuste jagamise) austamise?</PARA></CONTENT></QUEST>