<QUEST VERSION="2"><TI><TI-INTRO>Szóbeli választ igénylő kérdés: <QREF QID="O-2010-0130">O-0130/2010</QREF></TI-INTRO><TI-DEST>a <INST TYPE="COM">Bizottság</INST> számára</TI-DEST><TI-RULES-EP>az eljárási szabályzat 115. cikke</TI-RULES-EP><TI-AUTHOR><PERSON ID="96821">Rui Tavares</PERSON>, <PERSON ID="96852">Cornelia Ernst</PERSON>, <PERSON ID="28514">Kyriacos Triantaphyllides</PERSON>, <PERSON ID="96858">Marie-Christine Vergiat</PERSON>, <PERSON ID="96820">Marisa Matias</PERSON><BRK/>a(z) <GRPOL GRPOLID="2950">GUE/NGL</GRPOL> képviselőcsoport nevében</TI-AUTHOR><TI-AUTHOR><PERSON ID="96734">Franziska Keller</PERSON>, <PERSON ID="96728">Barbara Lochbihler</PERSON>, <PERSON ID="28409">Raül Romeva i Rueda</PERSON>, <PERSON ID="4531">Jean Lambert</PERSON>, <PERSON ID="4385">Hélène Flautre</PERSON><BRK/>a(z) <GRPOL GRPOLID="1107">Verts/ALE</GRPOL> képviselőcsoport nevében</TI-AUTHOR></TI><OBJECT OBJID="OBJ0130">Tárgy: Támogatás az EU-ban a kínzások áldozatainak rehabilitálására </OBJECT><CONTENT><PARA>Az EU megerősítette arra vonatkozó határozatát<FNREF FNIDREF="FN1"/>, hogy fokozatosan megszünteti az EU-ban található rehabilitációs központok finanszírozását, mivel a vonatkozó költségvetési tétel az EIDHR alá tartozik, amely pedig külső fellépési eszköz. Míg a stratégiai dokumentum szerint a tagállamoknak nagyobb pénzügyi felelősséget „kellene” vállalniuk, a befogadásról szóló irányelv (2003/9/EK<FNREF FNIDREF="FN2"/>) egyértelműen kimondja, hogy ez kötelességük (az egészségügyről szóló 15. cikk (2) bekezdése). Ugyanakkor amint azt az Odüsszeusz Tudományos Hálózat által végzett tanulmány<FNREF FNIDREF="FN3"/> kiemeli, csak nagyon kevés tagállam biztosítja a szükséges támogatást a kínzások áldozatainak rehabilitálására a saját területén, sok pedig csupán csekély támogatást nyújt, vagy semmilyen támogatást nem biztosít.</PARA><PARA>Az alternatív finanszírozási forrásnak tekinthető EMA<FNREF FNIDREF="FN4"/> szintén komoly hátrányokkal küzd: a tagállamok által irányított nemzeti programokon alapul, minden tagállam maga állapítja meg saját prioritásait, elhanyagolva a kínzások áldozatainak rehabilitációját; működése projektalapú, ami miatt nem képes biztosítani a kezeléshez szükséges hosszú távú tevékenységek alapvető finanszírozását; végül pedig rosszul irányítják és a kifizetésekre csak jelentős késéssel kerül sor. Egyes szélsőséges esetekben e késések projektek megszűnéséhez vezettek.</PARA><PARA>Mindezek eredményeképpen a kínzások áldozatainak EU-ban működő rehabilitációs központjai többé nem részesülnek fenntartható finanszírozásban, ami hátrányos helyzetbe hozza a kínzások áldozatait, akiknek nem tudnak majd megfelelő kezelést biztosítani.</PARA><PARA>A fentiek fényében hogyan tervezi a Bizottság biztosítani a kínzások áldozatainak EU-ban történő rehabilitálásához nyújtott folyamatos támogatást? </PARA><PARA>Ezzel összefüggésben és az EU Alapjogi Chartája értelmében őt terhelő kötelezettségek fényében egyetért-e a Bizottság azzal, hogy új költségvetési tétel létrehozására van szükség az EU-ban zajló rehabilitációs tevékenységek számára a hosszú távú fenntartható finanszírozás biztosítására? </PARA><PARA>Amennyiben nem, miként szándékozik biztosítani, hogy a tagállamok teljesítsék az EU jogszabályai értelmében őket terhelő, e tevékenységek finanszírozására vonatkozó kötelezettségeiket ?</PARA><FN FNID="FN1">  EIDHR stratégiai dokumentum 2011-2013.</FN><FN FNID="FN2">  HL L 31., 2003.2.6., 18. o.</FN><FN FNID="FN3">  Odüsszeusz Tudományos Hálózat, ‘Comparative overview of the implementation of the directive 2003/9 of 27 January 2003 laying down minimum standards for the reception of asylum seekers’, October 2006, http://ec.europa.eu/home-affairs/doc_centre/asylum/docs/odysseus_synthesis_report_2007_en.pdf.</FN><FN FNID="FN4">  Európai Menekültügyi Alap</FN></CONTENT></QUEST>