<QUEST VERSION="2"><TI><TI-INTRO>Szóbeli választ igénylő kérdés: <QREF QID="O-2011-000301">O-000301/2011</QREF></TI-INTRO><TI-DEST>a <INST TYPE="COM">Bizottság</INST> számára</TI-DEST><TI-RULES-EP>az eljárási szabályzat 115. cikke</TI-RULES-EP><TI-AUTHOR><PERSON ID="96872">Nadja Hirsch</PERSON>, <PERSON ID="97086">Sonia Alfano</PERSON>, <PERSON ID="28266">Sophia in 't Veld</PERSON>, <PERSON ID="96670">Louis Michel</PERSON>, <PERSON ID="96677">Cecilia Wikström</PERSON>, <PERSON ID="28208">Nathalie Griesbeck</PERSON>, <PERSON ID="4398">Gianni Vattimo</PERSON>, <PERSON ID="4335">Marielle De Sarnez</PERSON>, <PERSON ID="97203">Ramon Tremosa i Balcells</PERSON>, <PERSON ID="28246">Alexander Alvaro</PERSON>, <PERSON ID="4253">Frédérique Ries</PERSON>, <PERSON ID="34234">Antonyia Parvanova</PERSON>, <PERSON ID="108329">Andrea Zanoni</PERSON><BRK/>a(z) <GRPOL GRPOLID="1119">ALDE</GRPOL> képviselőcsoport nevében</TI-AUTHOR></TI><OBJECT OBJID="OBJ000301">Tárgy: az illegális bevándorlók hozzáférése az egészségügyi ellátáshoz</OBJECT><CONTENT><PARA>A huszonhét tagállam által aláírt ENSZ Gazdasági, Szociális és Kulturális Jogok Nemzetközi Egyezségokmánya az egészségügyi ellátáshoz való jogot az alapvető szociális jogok közé sorolja mindenki számára. Az Európai Unió működéséről szóló szerződés és az Európai Unió Alapjogi Chartája is megerősíti ezt a meggyőződést.</PARA><PARA>Az Európai Unió Alapjogi Ügynöksége (FRA) által a közelmúltban tíz tagállamról készített tanulmány<FNREF FNIDREF="FN1"/> azonban rámutatott arra, hogy az illegális bevándorlók egészségügyi ellátáshoz való hozzáférését érintő nemzeti gyakorlatokban jelentős eltérések mutatkoznak. A tanulmányozott tagállamok közül hatban az illegális bevándorlók – a sürgősségi ellátáson kívül – nem jogosultak ingyenes egészségügyi szolgáltatásokra. Az érintett tagországok közül egyben elérhető az egészségügyi ellátás, azonban a kórházaknak jelenteniük kell az illegális bevándorlókat a nemzeti hatóságoknak. Ennek következtében az illegális bevándorlók inkább veszélynek teszik ki egészségüket, mert attól félnek, hogy különben felfedik kilétüket. </PARA><PARA>A tagállamok tartanak az illegális bevándorlóknak nyújtott ingyenes egészségügyi ellátás potenciális költségeitől. Ha azonban többet fektetnek a mindenki számára ingyenes alapvető egészségügyi ellátásba, akkor kisebbek a drága sürgősségi ellátás költségei, valamint a közegészségügyet fenyegető veszélyek. Az alapvető egészségügyi ellátáshoz való jog az érintett személy jogi helyzetétől független alapvető jog. Az államoknak magukra kell vállalniuk ezt a felelősséget ahelyett, hogy a nem kormányzati fejlesztési szervezetektől és a civil társadalomtól várják a megoldást, mint ahogyan ez a jelenlegi gyakorlat több olyan tagállamban, melyek nem biztosítanak teljes körű hozzáférést az alapvető egészségügyi ellátáshoz.</PARA><PARA>Benyújtana-e a Bizottság egy olyan átfogó tanulmányt, mely a 27 tagállam által folytatott, az illegális bevándorlók egészségügyi ellátáshoz való hozzáférését érintő gyakorlatokat vizsgálja?</PARA><PARA>Tudna-e a Bizottság hozzávetőleges becsléssel szolgálni arra vonatkozóan, hogy mennyibe kerül éves szinten az Európai Uniónak az illegális bevándorlók ingyenes egészségügyi ellátása?</PARA><PARA>Lát-e a Bizottság bármilyen összefüggést a némely tagállamban ingyenes biztosított egészségügyi ellátás és az ezen országokban lévő illegális bevándorlók száma között? Másképpen megfogalmazva, evidensnek tekinthető-e, hogy az ingyenes egészségügyi ellátás fontos tényező a bevándorlók vonzása tekintetében?</PARA><PARA>Végezetül, tudná-e a Bizottság részletezni, hogy a FRA-tanulmánynak milyen hatásai vannak a menekültügyi csomag eljárásai és a befogadási irányelvek keretében jelenleg tárgyalt egészségügyi szolgáltatásokra nézve?</PARA><FN FNID="FN1">  FRA, Illegális bevándorlók: az egészségügyi ellátáshoz való hozzáférés 10 uniós tagállamban, Bécs, 2011.</FN></CONTENT></QUEST>