<QUEST><TI><TI-INTRO>ÎNTREBARE ORALĂ URMATĂ DE O DEZBATERE <QREF QID="O-2009-0135">O-0135/09</QREF></TI-INTRO><TI-RULES-EP>în conformitate cu articolul 115 din Regulamentul de procedură</TI-RULES-EP><TI-AUTHOR>de <PERSON ID="28171">Emine Bozkurt</PERSON>, <PERSON ID="96670">Louis Michel</PERSON> şi <PERSON ID="96860">Michèle Striffler</PERSON>, în numele <COMMITTEE COMMID="2875">Comisia pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne</COMMITTEE></TI-AUTHOR><TI-DEST>Consiliul</TI-DEST></TI><OBJECT OBJID="OBJ0135">Subiect: Măsurile restrictive</OBJECT><CONTENT><PARA>În timpul reuniunii Comisiei LIBE din 5 noiembrie, în contextul primului schimb de opinii cu privire la propunerile Comisiei referitoare la măsurile restrictive<FNREF FNIDREF="FN1"/>, reprezentanții Comisiei și ai Președinției suedeze au declarat că, după intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, aceste propuneri vor avea drept temei juridic articolul 215 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) (care face parte din titlul IV - „Măsurile restrictive” partea a cincea - „Acțiunea externă a Uniunii”).</PARA><PARA>Trebuie să subliniem faptul că, odată cu intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, măsurile care afectează drepturile persoanelor individuale vor fi analizate fără implicarea Parlamentului European (articolul 215 TFUE) sau asocierea acestuia în procesul de codecizie (articolul 75 TFUE). O astfel de diferență de tratament este foarte surprinzătoare, întrucât Parlamentul European, deși este competent în domeniul penal și în special în ceea ce privește prevenirea și lupta împotriva infracțiunilor teroriste, poate fi exclus de la adoptarea unor măsuri cu caracter obligatoriu în domeniul luptei împotriva terorismului, care sunt aplicabile pe întreg teritoriul UE (chiar dacă acestea își au originea în afara UE).</PARA><PARA>În lumina aspectelor sus-menționate și ținând seama atât de dispozițiile în vigoare ale tratatului, cât și de dispozițiile Tratatului de la Lisabona, Consiliul este invitată să ofere răspunsuri la următoarele întrebări: <BRK/></PARA><PARA>Articolul 215 TFUE pare să constituie   de fapt o excepție de la normele generale definite la articolul 75 TFUE,   potrivit căruia Parlamentul European exercită funcția de co-legislator<FNREF FNIDREF="FN2"/> „în cazul în care   este necesar, pentru realizarea obiectivelor enunțate la articolul 67,   în ceea ce privește prevenirea și combaterea terorismului și a activităților   conexe”. Cum ar trebui să se procedeze în cazul acestei excepții?   Ar putea fi avut în vedere un dublu temei juridic (articolele 215 și   75 TFUE), atunci când sunt în joc drepturile individuale și politicile   de combatere a terorismului, asigurând astfel un proces decizional mai   democratic? <BRK/></PARA><PARA>În ceea ce privește   propunerile referitoare la Zimbabwe și Somalia, în cazul cărora consultarea   Parlamentului European nu este obligatorie, în conformitate cu articolul   215 TFUE, nu ar putea fi avută în vedere cel puțin o consultare opțională   a Parlamentului (în conformitate cu Declarația de la Stuttgart a Consiliului   European privind Uniunea Europeană, din 19 iunie 1983, în cadrul căreia   a fost prevăzută o astfel de consultare opțională a Parlamentului cu   privire la aspectele internaționale, chiar dacă ea nu este menționată   în dispozițiile tratatelor)?</PARA><FN FNID="FN1">  COM(2009)0395, COM(2009)0393, COM(2009)0187 și documentul Consiliului 12883/2009.</FN><FN FNID="FN2">  Se va încredința Parlamentului European și Consiliului sarcina de a defini cadrul măsurilor administrative privind circulația capitalurilor și plățile, cum ar fi înghețarea fondurilor, a activelor financiare sau a beneficiilor economice care aparțin unor persoane fizice sau juridice, grupuri sau entități fără caracter statal, sunt în proprietatea acestora sau sunt deținute de acestea.</FN></CONTENT></QUEST>