<QUEST><TI><TI-INTRO>ÎNTREBARE ORALĂ URMATĂ DE O DEZBATERE <QREF QID="O-2008-0136">O-0136/08</QREF></TI-INTRO><TI-RULES-EP>în conformitate cu articolul 108 din Regulamentul de procedură</TI-RULES-EP><TI-AUTHOR>de <PERSON ID="4529">Baroness Sarah Ludford</PERSON> şi <PERSON ID="28246">Alexander Alvaro</PERSON>, în numele Grupului <GRPOL GRPOLID="1119">ALDE</GRPOL> </TI-AUTHOR><TI-DEST>Consiliul</TI-DEST></TI><OBJECT OBJID="OBJ0136">Subiect: Consecințele cazului S. și Harper contra Marii Britanii în relație cu protecția vieții private în contextul luptei împotriva terorismului</OBJECT><CONTENT><PARA>Începând cu legislatura precedentă cu chestiunile privind Echelon și PNR (Passenger Name Record), Parlamentul European a pus în mod repetat, inclusiv în fața Curții de Justiție, problema incompatibilității cu principiile unei societăți democratice și cu articolul 8 din Convenția Europeană pentru Protecția Drepturilor Omului și a Libertăților Fundamentale cu normele naționale și comunitare care permit: devierea spre organele judiciare, pentru motive de securitate generice, a datelor personale colectate în scopuri comerciale sau de serviciu public; interceptarea și stocarea sistematică și generalizată a datelor unor persoane care nu au comis nicio infracțiune sau care nu reprezintă o amenințare reală sau actuală la adresa siguranței publice. Această incompatibilitate a fost reiterată de Curtea Europeană a Drepturilor Omului în hotărârea sa de referință din 4 decembrie 2008 în cazul S. și Harper contra Marii Britanii. Curtea a precizat că a existat o încălcare a articolului 8 din CEDH (dreptul la respectarea vieții private și de familie) de legea britanică, deoarece „caracterul general și nediscriminatoriu al puterii de conservare a amprentelor digitale, a mostrelor celulare și a profilurilor ADN a persoanelor care se presupune că ar fi comis infracțiuni, dar care nu au fost condamnate ... nu traduce un echilibru corect între publicul în competență și interesele private”, și, prin urmare, a arătat că „respectiva conservare a constituit o interferență disproporționată în dreptul reclamanților cu privire la viața lor privată și nu poate fi considerată o necesitate într-o societate democratică”. De altfel, Curtea a remarcat faptul că Marea Britanie a fost singura țară care a permis stocarea nedeterminată a acestor date „a oricărei persoane, indiferent de vârstă, care se presupune că ar fi comis o infracțiune care a fost înregistrată” și absența posibilității unei persoane achitate de a cere ștergerea sau distrugerea datelor sale personale. Hotărârea a reamintit, de altfel, că datele sunt puse în comun la nivel european prin intermediul bazei de date SIS. Comisarul european pentru drepturile omului și-a exprimat grija în legătură cu degradarea vieții private în contextul luptei împotriva terorismului, atrăgând atenția cu privire la crearea unei „societăți de supraveghere”, la utilizarea tot mai mari a creării de profile și la riscul de discriminare și de alienare.</PARA><PARA>Având în vedere cele expuse mai sus, cerințele legislației UE trebuie să fie în acord cu Convenția Europeană pentru Protecția Drepturilor Omului și a Libertăților Fundamentale (articolul 6 alineatul (2) din TUE), iar statele membre trebuie să fie responsabile în mod direct în fața Curții de la Strasbourg pentru violarea articolului 8 din CEDO, inclusiv în punerea în aplicare a legislației UE (a se vedea CEDO Bosfor vs. Irlanda C. 30 iunie 2005):</PARA><PARA>1. Va examina Consiliul, în urma consultării Agenției pentru drepturile fundamentale (FRA), articolul 29 al grupului de lucru și a Autorității europene pentru protecția datelor, dacă există posibile practici similare și va reevalua, în baza principiilor prezentate în hotărârea Marper, legalitatea acestora, de exemplu, în termeni de proporționalitate și necesitate, precum și legalitatea diferitelor instrumente și proiecte comunitare și a diferitelor instrumente și proiecte bazate pe acte cu putere de lege și acte administrative naționale privind colectarea datelor, schimbul de date și elaborarea de profile, precum Prüm, SIS, VIS, CIS, sistemul de intrări și ieșiri, programul de înregistrare a călătorilor, PNR, Eurodac, Europol, Eurojust, directiva privind conservarea datelor, etc.? Va face o declarație prin care să clarifice faptul că procesarea și utilizarea datelor se limitează strict la scopul în care au fost colectate inițial?</PARA><PARA>2. Este Consiliul de acord cu faptul că UE și statele membre ar trebui să renunțe la utilizarea datelor biometrice colectate de și obținute de la Regatul Unit (sau oricare alt stat membru) în contextul cooperării UE sau că ar trebui să înlăture sau să distrugă acele date care nu sunt în conformitate cu hotărârea CEDO?</PARA></CONTENT></QUEST>