<QUEST VERSION="2"><TI><TI-INTRO>Întrebarea cu solicitare de răspuns oral <QREF QID="O-2011-000026">O-000026/2011</QREF></TI-INTRO><TI-DEST>adresată <INST TYPE="CS">Consiliului</INST></TI-DEST><TI-RULES-EP>Articolul 115 din Regulamentul de procedură</TI-RULES-EP><TI-AUTHOR><PERSON ID="96952">Sylvie Guillaume</PERSON>, <PERSON ID="4519">Claude Moraes</PERSON>, <PERSON ID="23868">Monika Flašíková Beňová</PERSON>, <PERSON ID="96990">Carmen Romero López</PERSON>, <PERSON ID="28338">Antonio Masip Hidalgo</PERSON><BRK/>în numele Grupului <GRPOL GRPOLID="2949">S&amp;D</GRPOL></TI-AUTHOR></TI><OBJECT OBJID="OBJ000026">Subiect: Impactul hotărârii Curţii Europene a Drepturilor Omului pronunţate în cauza M.S.S./Belgia şi Grecia (cererea nr. 30696/09) asupra funcţionării Regulamentului Dublin II</OBJECT><CONTENT><PARA>La 21 ianuarie 2011, Marea Cameră a Curţii Europene a Drepturilor Omului (CEDO) a hotărât că repatrierea solicitanţilor de azil în Grecia, în temeiul Regulamentului Dublin, încalcă Convenţia europeană a drepturilor omului expunând aceste persoane la tratamente inumane şi degradante (cu încălcarea articolului 3 din Convenţie) şi privându-le de dreptul la o cale de atac efectivă (articolul 13 din Convenţie).</PARA><PARA>1. Este de acord Consiliul cu faptul că hotărârea CEDO demonstrează nu numai că Regulamentul Dublin presupune în mod fals că sistemele naţionale de acordare a azilului sunt similare în ansamblul UE, ci şi că acest act legislativ impune paradoxal sarcini administrative disproporţionate unor ţări de frontieră precum Grecia, unde, în pofida eforturilor considerabile depuse de noul guvern pentru reformarea sistemului de azil, majoritatea persoanelor care au nevoie de protecţie nu au posibilitatea de a îşi face audiată cererea de azil, se confruntă cu condiţii de detenţie şi/sau condiţii de trai extrem de dificile, iar cei câţiva care reuşesc să solicite azil nu au practic nicio şansă de a fi recunoscuţi ca refugiaţi?</PARA><PARA>2. Poate afirma Consiliul clar că în urma hotărârii CEDO şi înainte de instituirea în Grecia a unui sistem corespunzător de acordare a azilului, statele membre ar trebui să facă recurs la „clauza de suveranitate” [articolul 3 alineatul (2) din Regulamentul Dublin II], în temeiul căreia un stat membru poate decide să examineze o cerere de azil chiar dacă această examinare nu este responsabilitatea sa în temeiul criteriilor prevăzute de respectivul regulament?</PARA><PARA>3. Este de acord Consiliul cu faptul că orice revizuire a sistemului Dublin II ar trebui să fie coerentă cu drepturile solicitanţilor de azil şi ale refugiaţilor şi să includă garanţii procedurale importante, aşa cum se precizează clar în hotărârea CEDO? Poate preciza Consiliul ce modificări antrenează hotărârea CEDO cu privire la reformarea Regulamentului Dublin, în special în ceea ce priveşte interviurile personale, calea de atac efectivă şi conceptul de vulnerabilitate inerentă situaţiei solicitanţilor de azil?</PARA><PARA>4. Având în vedere hotărârea menţionată anterior, se poate angaja Consiliul să promoveze un sistem european just de acordare a azilului, care să asigure respectarea drepturilor solicitanţilor de azil şi ale refugiaţilor de bună-credinţă, inclusiv respectarea principiilor de la baza sistemului internaţional de protecţie, şi anume principiile umanitare şi împărţirea responsabilităţilor?</PARA></CONTENT></QUEST>