<QUEST VERSION="2"><TI><TI-INTRO>Otázka na ústne zodpovedanie <QREF QID="O-2011-000301">O-000301/2011</QREF></TI-INTRO><TI-DEST><INST TYPE="COM">Komisii</INST></TI-DEST><TI-RULES-EP>článok 115 rokovacieho poriadku</TI-RULES-EP><TI-AUTHOR><PERSON ID="96872">Nadja Hirsch</PERSON>, <PERSON ID="97086">Sonia Alfano</PERSON>, <PERSON ID="28266">Sophia in 't Veld</PERSON>, <PERSON ID="96670">Louis Michel</PERSON>, <PERSON ID="96677">Cecilia Wikström</PERSON>, <PERSON ID="28208">Nathalie Griesbeck</PERSON>, <PERSON ID="4398">Gianni Vattimo</PERSON>, <PERSON ID="4335">Marielle De Sarnez</PERSON>, <PERSON ID="97203">Ramon Tremosa i Balcells</PERSON>, <PERSON ID="28246">Alexander Alvaro</PERSON>, <PERSON ID="4253">Frédérique Ries</PERSON>, <PERSON ID="34234">Antonyia Parvanova</PERSON>, <PERSON ID="108329">Andrea Zanoni</PERSON><BRK/>v mene skupiny <GRPOL GRPOLID="1119">ALDE</GRPOL></TI-AUTHOR></TI><OBJECT OBJID="OBJ000301">Vec: Prístup nelegálnych migrantov k zdravotnej starostlivosti</OBJECT><CONTENT><PARA>Medzinárodný pakt OSN o hospodárskych, sociálnych a kultúrnych právach podpísaný všetkými 27 členskými štátmi stanovuje právo na zdravie ako základné sociálne právo pre všetkých. Táto téza je uvedená aj v Zmluve o fungovaní Európskej únie a Charte základných práv EÚ.</PARA><PARA>Nedávna štúdia uskutočnená v desiatich členských štátoch Agentúrou EÚ pre základné práva (FRA)<FNREF FNIDREF="FN1"/> však preukázala, že postupy uplatňované v jednotlivých štátoch, pokiaľ ide o prístup nelegálnych migrantov k zdravotnej starostlivosti, sú veľmi rozdielne. V šiestich z týchto skúmaných členských štátov nemajú nelegálni migranti bezplatný prístup k verejným zdravotníckym službám nad rámec pohotovostnej starostlivosti. V jednom z týchto členských štátov je zdravotná starostlivosť dostupná, ale nemocnice musia ohlasovať nelegálnych migrantov štátnym orgánom. Nelegálni migranti preto riskujú zdravie, lebo sa boja odhalenia.</PARA><PARA>Členské štáty sa zase obávajú možných nákladov bezplatnej zdravotnej starostlivosti poskytovanej nelegálnym migrantom. Čím viac sa však investuje do bezplatnej základnej zdravotnej starostlivosti pre všetkých, tým budú nižšie náklady na drahú pohotovostnú starostlivosť, ako aj riziká pre verejné zdravie. Právo na základnú zdravotnú starostlivosť je základné právo bez ohľadu na postavenie osoby. Štát musí prevziať túto zodpovednosť namiesto MVO a občianskej spoločnosti, ktoré v súčasnosti plnia túto funkciu v niekoľkých členských štátoch, čo nezaručuje plný prístup k základnej zdravotnej starostlivosti. </PARA><PARA>Môže Komisia predložiť komplexnú štúdiu postupov uplatňovaných vo všetkých 27 členských štátoch, pokiaľ ide o prístup nelegálnych migrantov k zdravotnej starostlivosti? </PARA><PARA>Môže Komisia najmä poskytnúť hrubý odhad ročných nákladov na zdravotnú starostlivosť pre nelegálnych migrantov v EÚ? </PARA><PARA>Môže Komisia potvrdiť alebo vyvrátiť, či existuje nejaký vzťah medzi bezplatným zdravotníctvom v niektorých členských štátoch a počtom nelegálnych migrantov v nich? Inými slovami, existujú nejaké dôkazy o tom, že bezplatné zdravotníctvo na nich pôsobí ako lákadlo?</PARA><PARA>A nakoniec, môže Komisia uviesť podrobnosti o tom, aký vplyv má štúdia FRA na ustanovenia o zdravotnej starostlivosti, o ktorých sa v súčasnosti rokuje v rámci balíka smerníc o azyle a podmienkach prijatia?</PARA><FN FNID="FN1">  FRA, Nelegálni migranti: prístup k zdravotnej starostlivosti v 10 členských štátoch EÚ, Viedeň 2011.</FN></CONTENT></QUEST>