<SDOCTA TDID="A6-0133/2007" BACKLOG="NO"><PARAMS><PARAM><ASSOCIATIONS><ASSOCIATION NAME="UP">-//EP//TEXT TA 20070425 TOC DOC XML V0//SK</ASSOCIATION><ASSOCIATION NAME="PREV">-//EP//TEXT TA P6-TA-2007-0151 0 DOC XML V0//SK</ASSOCIATION><ASSOCIATION NAME="NEXT">-//EP//TEXT TA P6-TA-2007-0153 0 DOC XML V0//SK</ASSOCIATION><ASSOCIATION NAME="FULL-TEXT">-//EP//TEXT TA 20070425 ITEMS DOC XML V0//SK</ASSOCIATION><ASSOCIATION NAME="DTD">-//EP//DTD TA 19990720 TA DOC XML V0//EN</ASSOCIATION><ASSOCIATION NAME="XSL">-//EP//STYLESHEET TA 19990720 TA DOC XML V0//EN</ASSOCIATION></ASSOCIATIONS></PARAM></PARAMS><TOC PART.NB="1"><ENTRY TYPE="RESOL" BOOKMARK="BKMD-25"/></TOC><BOOKMARK ID="BKMD-P15"/><IDENT><STRING BOLD="on"><ANCHOR ID="1" FAMILY="TA" TYPE="P6-TA" YEAR="2007" NUMBER="0152">P6_TA(2007)0152</ANCHOR></STRING></IDENT><TI><BODY><STRING BOLD="on">Žaloby o náhradu škody pre porušenie antitrustových pravidiel </STRING></BODY></TI><REF-TD><ANCHOR ID="2" FAMILY="REPORT" TYPE="A6" YEAR="2007" NUMBER="0133">A6-0133/2007</ANCHOR></REF-TD><TXTLST><RESOL><BOOKMARK ID="BKMD-25"/><TI><BODY><STRING BOLD="on">Legislatívne uznesenie Európskeho parlamentu z 25. apríla 2007 o Zelenej knihe – Žaloby o náhradu škody pre porušenie antitrustových pravidiel ES (<ANCHOR-PROC ID="6" FAMILY="PROC" TYPE="INI" YEAR="2006" NUMBER="2207">2006/2207(INI)</ANCHOR-PROC>)</STRING></BODY></TI><TEXT><PREAMBLE><PRINIT><STRING ITALIC="on">Európsky parlament</STRING>
,</PRINIT><GRVISA><VISA><P><NO.P>–</NO.P><BODY> so zreteľom na Zelenú knihu Komisie – Žaloby o náhradu škody pre porušenie antitrustových pravidiel ES (<ANCHOR-COM ID="4" FAMILY="COM" TYPE="COM" YEAR="2005" NUMBER="0672">KOM(2005)0672</ANCHOR-COM>) (Zelená kniha o náhrade škody),</BODY></P></VISA><VISA><P><NO.P>-</NO.P><BODY> so zreteľom na správu Komisie o politike hospodárskej súťaže za rok 2004 (<ANCHOR-COM ID="5" FAMILY="COM" TYPE="SEC" YEAR="2005" NUMBER="0805">SEK(2005)0805</ANCHOR-COM>),</BODY></P></VISA><VISA><P><NO.P>-</NO.P><BODY> so zreteľom na svoje uznesenie z 15. novembra 1961, ako odpoveď na žiadosť Rady ministrov EHS o konzultácie s Európskym parlamentom vzhľadom na návrh pôvodného vykonávacieho nariadenia týkajúceho sa článkov 85 a 86 Zmluvy o EHS<FOOTNOTE><FIELD>  Ú. v. ES 61, 15.11.1961, s. 1409.</FIELD></FOOTNOTE>
,</BODY></P></VISA><VISA><P><NO.P>-</NO.P><BODY> so zreteľom na oznámenie Komisie o spolupráci medzi vnútroštátnymi orgánmi pre hospodársku súťaž a Komisiou pri riešení prípadov spadajúcich do rozsahu pôsobnosti článkov 85 alebo 86 Zmluvy o ES<FOOTNOTE><FIELD>  Ú. v. ES C 313, 15.10.1997, s. 3.</FIELD></FOOTNOTE>
,</BODY></P></VISA><VISA><P><NO.P>-</NO.P><BODY> so zreteľom na závery predsedníctva zo zasadnutia Európskej rady v Lisabone 23. a 24. marca 2000, zasadnutia Európskej rady v Göteborgu 15. a 16. júna 2001, zasadnutia Európskej rady v Laekene 14. a 15. decembra 2001, zasadnutia Európskej rady v Barcelone 15. a 16. marca 2002 a zasadnutia Európskej rady v Bruseli 20. a 21. marca 2003, 25. a 26. marca 2004, 22. a 23. marca 2005 a 23. a 24. marca 2006,</BODY></P></VISA><VISA><P><NO.P>-</NO.P><BODY> so zreteľom na správu s názvom &quot;Čeliť výzve: Lisabonská stratégia pre rast a zamestnanosť&quot;, ktorú v novembri 2004 uverejnila skupina na vysokej úrovni,</BODY></P></VISA><VISA><P><NO.P>-</NO.P><BODY> so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 z 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 zmluvy<FOOTNOTE><FIELD>  Ú. v. EÚ L 1, 4.1.2003, s. 1.</FIELD></FOOTNOTE>
, nariadenie Komisie (ES) č. 773/2004 zo 7. apríla 2004, ktoré sa týka vedenia konania Komisiou podľa článkov 81 a 82 Zmluvy o  ES<FOOTNOTE><FIELD>  Ú. v. EÚ L 123, 27.4.2004, s. 18.</FIELD></FOOTNOTE>
 a nariadenie Rady (ES) č. 139/2004 z 20. januára 2004 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi<FOOTNOTE><FIELD>  Ú. v. EÚ L 24, 29.1.2004, s. 1.</FIELD></FOOTNOTE>
,</BODY></P></VISA><VISA><P><NO.P>-</NO.P><BODY> so zreteľom na medzinárodné nástroje, ktoré uznávajú právo na účinnú súdnu ochranu a najmä na Všeobecnú deklaráciu ľudských práv, Medzinárodný pakt o občianskych a politických právach a Medzinárodný pakt o hospodárskych, sociálnych a kultúrnych právach, ako aj na ich protokoly,</BODY></P></VISA><VISA><P><NO.P>-</NO.P><BODY> so zreteľom na článok 6 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd a protokoly k tomuto dohovoru,</BODY></P></VISA><VISA><P><NO.P>-</NO.P><BODY> so zreteľom na článok 47 Charty základných práv Európskej únie<FOOTNOTE><FIELD>   Ú. v. ES C 364, 18.12.2000, s. 1.</FIELD></FOOTNOTE>
,</BODY></P></VISA><VISA><P><NO.P>-</NO.P><BODY> so zreteľom na článok 45 rokovacieho poriadku,</BODY></P></VISA><VISA><P><NO.P>–</NO.P><BODY> so zreteľom na správu Výboru pre hospodárske a menové veci a stanovisko Výboru pre právne veci (<ANCHOR ID="3" FAMILY="REPORT" TYPE="A6" YEAR="2007" NUMBER="0133">A6-0133/2007</ANCHOR>),</BODY></P></VISA></GRVISA><GRCONS><CONS><P><NO.P>A.</NO.P><BODY> keďže politika hospodárskej súťaže od začiatku predstavuje súčasť projektu európskej integrácie a je kľúčom k procesu budovania Európskej únie,</BODY></P></CONS><CONS><P><NO.P>B.</NO.P><BODY> keďže slobodná a nenarušená hospodárska súťaž je základom pre splnenie cieľov lisabonsko-göteborskej stratégie, pre životaschopnosť vnútorného trhu, kvalitu podnikateľského prostredia, záujmy spotrebiteľov a ciele Európskej únie, správanie proti pravidlám hospodárskej súťaže však týmto cieľom škodí,</BODY></P></CONS><CONS><P><NO.P>C.</NO.P><BODY> keďže články 81 a 82 Zmluvy o ES sú ustanoveniami verejnej politiky, ktoré majú priame účinky a príslušné orgány ich musia automaticky uplatňovať; keďže tieto ustanovenia zakladajú medzi jednotlivcami práva, ktoré by vnútroštátne súdne orgány mali účinne chrániť v súlade s judikatúrou Súdneho dvora Európskych spoločenstiev vrátane rozsudku v prípade 26/62 <STRING ITALIC="on">Van Gend a Loos</STRING>
<FOOTNOTE><FIELD>  Vec 26/62 NV Algemene Transport-en Expeditie Onderneming van Gend en Loos/Holandská vnútroštátna daňová správa, Zb. 1963, s. 1.</FIELD></FOOTNOTE>
, ktorý je významný najmä tým, že je precedensom pre neskoršie prípady,</BODY></P></CONS><CONS><P><NO.P>D.</NO.P><BODY> keďže právne predpisy o hospodárskej súťaži sa v členských štátoch uplatňujú predovšetkým prostredníctvom kanálov verejného práva a keďže na úrovni členských štátov existujú významné rozdiely a prekážky, ktoré môžu možných žalobcov odradiť od toho, aby žiadali kompenzáciu;</BODY></P></CONS><CONS><P><NO.P>E.</NO.P><BODY> keďže Súdny dvor sa domnieva, že vzhľadom na neexistenciu pravidiel Spoločenstva o práve obetí podať žalobu o náhradu škody na vnútroštátnych súdnych orgánoch, je úlohou vnútroštátneho právneho systému každého členského štátu, aby určil súdy a tribunály s právomocou a ustanovil podrobné procesné pravidlá spravujúce činnosti na zabezpečenie ochrany práv, ktoré jednotlivcom vyplývajú priamo z práva Spoločenstva za predpokladu, že takéto pravidlá nie sú menej výhodné, ako pravidlá riadiace podobné vnútroštátne činnosti (v súlade so zásadou rovnocennosti), a za predpokladu, že v praxi neznemožňujú uplatňovanie práv udelených právom Spoločenstva alebo nadmerne nesťažujú uplatňovanie týchto práv (v súlade so zásadou účinnosti);</BODY></P></CONS><CONS><P><NO.P>F.</NO.P><BODY> keďže zriedkavé a výnimočné využívanie súkromnej žaloby pred jurisdikciou vnútroštátnych súdnych orgánov, ako je stanovené v nariadení (ES) č. 1/2003, naznačuje, že existuje potreba opatrení na uľahčenie podávania žalôb o náhradu škody; keďže takéto opatrenia by mali zvýšiť dodržiavanie právnych predpisov ES o hospodárskej súťaži, berúc do úvahy rozdielne pravidlá pokiaľ ide o postup a dôkazy v členských štátoch; keďže toto by nemalo viesť k situácii, v ktorej by podniky vykonávajúce svoju podnikateľskú činnosť v súlade so zákonom boli vystavené nadmernému riziku platenia neodôvodnených nárokov alebo k zmene ich správania s cieľom vyhnúť sa nákladným súdnym sporom,</BODY></P></CONS><CONS><P><NO.P>G.</NO.P><BODY> keďže zákazníci a firmy, ktoré utrpeli škody v dôsledku porušenia pravidiel hospodárskej, by mali mať právo na náhradu škody,</BODY></P></CONS><CONS><P><NO.P>H.</NO.P><BODY> keďže rozvoj pravidiel občianskoprávneho súdnictva v EÚ, najmä pokiaľ ide o prístup k spravodlivosti, nedržal krok s nedávnym vývojom právnych predpisov Spoločenstva o hospodárskej súťaži na vnútornom trhu,</BODY></P></CONS><CONS><P><NO.P>I.</NO.P><BODY> keďže Súdny dvor v prípade C-453/99<FOOTNOTE><FIELD>  Rozsudok C-453/99, Courage Ltd/Crehan<STRING ITALIC="on">, </STRING>
Zb. 2001, s. I-6297 a rozsudok z 13. júla 2006 v spojených veciach C-295/04 až 298/04, Manfredi a iní v. Lloyd Adriatico Assicurazioni SpA a iní, Zb. 2006I.6619.</FIELD></FOOTNOTE>
 rozhodol, že s cieľom zabezpečiť plnú účinnosť článku 81 zmluvy môžu jednotlivci i spoločnosti požadovať náhradu škody, ktorá vznikla zo zmluvy alebo v dôsledku konania, ktoré obmedzuje alebo narúša hospodársku súťaž,</BODY></P></CONS><CONS><P><NO.P>J.</NO.P><BODY> keďže existujúce nápravné mechanizmy pre prípad porušenia pravidiel hospodárskej súťaže na európskej úrovni nezaručujú úplnú účinnosť článku 81 zmluvy, najmä pokiaľ ide o poškodených,</BODY></P></CONS><CONS><P><NO.P>K.</NO.P><BODY> keďže mnohé členské štáty skúmajú spôsoby, ako lepšie chrániť spotrebiteľov umožnením kolektívnych žalôb a keďže rôzny priebeh konaní môže viesť k narušeniu hospodárskej súťaže na vnútornom trhu,</BODY></P></CONS><CONS><P><NO.P>L.</NO.P><BODY> keďže podľa zmluvy každý návrh Komisie musí v oblastiach, v ktorých Komisia nemá výhradnú právomoc, byť v súlade so zásadami subsidiarity a proporcionality;</BODY></P></CONS></GRCONS></PREAMBLE><DISPOSITIF><ACTLST><ACTION><P><NO.P>1.</NO.P><BODY> upozorňuje, že pravidlá hospodárskej súťaže Spoločenstva by nemali odrádzajúci účinok a ich účinnosť by bola ohrozená, keby niekto, kto koná zakázaným spôsobom, mohol využívať výhody na trhu alebo imunitu vzťahujúcu sa na porušenie pravidiel vzhľadom na prekážky pri žalobách o plnú náhradu škody; sa domnieva, že podávanie žalôb zástupcami verejného záujmu a obeťami by sa malo uľahčiť;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>2.</NO.P><BODY> domnieva sa, že občania alebo firmy, ktoré utrpeli škody v dôsledku porušenia právnych predpisov o hospodárskej súťaži, by mali mať možnosť uplatňovať nárok na náhradu ich škôd; </BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>3.</NO.P><BODY> víta skutočnosť, že Súdny dvor uznal právo obetí, ktoré utrpeli straty v dôsledku protisúťažného správania, podať &quot;samostatné&quot; alebo &quot;následné&quot; žaloby na získanie odškodnenia za tieto straty; víta preto Zelenú knihu o náhrade škody, ako aj s ňou súvisiace prípravné práce;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>4.</NO.P><BODY> vyzýva, s cieľom podporiť radšej hospodársku súťaž ako súdne spory, na podporu rýchlych a zmierovacích mimosúdnych urovnaní a na uľahčenie procesných dohôd pri žalobách o náhradu škody vyplývajúcich z protisúťažného správania a upozorňuje na skutočnosť, že ak strana, ktorá údajne porušila pravidlá hospodárskej súťaže, tvrdí a dokáže, že škoda bola nahradená pred ukončením konania, mohlo by sa to považovať za poľahčujúcu okolnosť pri určovaní výšky odškodného, ktoré sa má priznať; víta tiež skutočnosť, že orgány hospodárskej súťaže v Európskej únii môžu do istej miery zohrávať úlohu inštitucionálneho rozhodcovského orgánu riadením rozhodcovských konaní vrátane vymenovania rozhodcov na žiadosť strán;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>5.</NO.P><BODY> domnieva sa preto, že právne systémy členských štátov by mali zabezpečiť účinné postupy občianskeho práva, podľa ktorých je možné žiadať o náhradu škody v dôsledku porušenia práva hospodárskej súťaže;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>6.</NO.P><BODY> zastáva názor, že podávanie súkromných žalôb by malo byť doplnkom a malo by byť zlučiteľné s verejným uplatňovaním práva, ktoré by potom mohlo mať strategickejší a selektívnejší charakter a sústredilo by sa na najdôležitejšie otázky a najvýznamnejšie prípady; zastáva však názor, že takáto zmena stredobodu záujmu by nemala predstavovať opodstatnenie pre nedostatočné financovanie orgánov hospodárskej súťaže;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>7.</NO.P><BODY> žiada jednotné uplatňovanie článkov 81 a 82 zmluvy bez ohľadu na administratívnu alebo súdnu povahu orgánu, ktorý prijíma rozhodnutie; zastáva názor, že rozhodnutia prijaté súdnymi orgánmi musia byť konzistentné a majú odrážať spoločné zásady bezpečnosti a účinnosti, ktoré bránia deformáciám a nejednotnosti v rámci Európskej únie; zastáva názor, že cieľom by malo byť dôjsť k postupom a situácii, v ktorej bude predchádzajúce právoplatné rozhodnutie vnútroštátneho  orgánu hospodárskej súťaže alebo vnútroštátneho súdneho orgánu záväzné pre všetky členské štáty, pokiaľ sú strany prípadu a jeho okolnosti rovnaké;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>8.</NO.P><BODY> zdôrazňuje zásadnú úlohu odborného vzdelávania súdnych orgánov v oblasti právnych predpisov o hospodárskej súťaži pre zabezpečenie kvality ich rozsudkov a rešpektovanie mimoriadnej dôležitosti vedenia konaní špecializovanými alebo vysokokvalifikovanými orgánmi;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>9.</NO.P><BODY> zastáva názor, že na ochranu hospodárskej súťaže a práv obetí by všetky súdne orgány vykonávajúce pravidlá hospodárskej súťaže Spoločenstva musia mať v prípade potreby možnosť prijímať predbežné opatrenia, nariadiť vyšetrovanie a využívať svoje vyšetrovacie právomoci;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>10.</NO.P><BODY> zdôrazňuje, že na účely dokázania príslušných skutočností pri uplatňovaní článkov 81 a 82 zmluvy musia vnútroštátnym súdnym orgánom členských štátov prináležať právomoci, ktoré sú porovnateľné s právomocami priznanými vnútroštátnym orgánom hospodárskej súťaže, a že na zabezpečenie súdržnosti je potrebné posilniť spoluprácu medzi vnútroštátnymi orgánmi hospodárskej súťaže a vnútroštátnymi súdmi a medzi vnútroštátnymi súdnymi orgánmi navzájom;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>11.</NO.P><BODY> zdôrazňuje, že príslušné orgány, ktoré vykonávajú predpisy Spoločenstva o hospodárskej súťaži by mali mať jednotné kritériá na stanovenie dôkazného bremena; poznamenáva, že môže byť potrebné vziať do úvahy nesúmernosť informácií dostupných zúčastneným stranám; navrhuje, aby sa v súdnom konaní považovali skutočnosti za potvrdené, ak príslušné súdne orgány nadobudnú presvedčenie o existencii protiprávneho konania a škody s príčinnou súvislosťou;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>12.</NO.P><BODY> žiada, aby boli súdne orgány zodpovedné za uplatňovanie práva hospodárskej súťaže oprávnené nariadiť prístup k údajom potrebným k výsledku súdneho konania týkajúceho sa náhrady škôd, na základe predošlého vypočutia druhej strany s výnimkou naliehavých prípadov, prostredníctvom primeraných opatrení v rámci ich pôsobnosti; zdôrazňuje, že v prístupe k údajom potrebným k výsledku súdneho konania je nutné rešpektovať legitimitu služobného tajomstva vo vzťahoch medzi právnikmi a ich klientmi, obchodné tajomstvo hospodárskych subjektov a právne predpisy o služobnom tajomstve; vyzýva Komisiu, aby čo najskôr vypracovala oznámenie o zaobchádzaní s dôvernými údajmi orgánmi, ktoré uplatňujú právo Spoločenstva o hospodárskej súťaži;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>13.</NO.P><BODY> naliehavo žiada členské štáty, aby uznali, že nález, ku ktorému dospel orgán vnútroštátny hospodárskej súťaže v súvislosti s porušením pravidiel, po nadobudnutí právoplatnosti a, v prípade potreby, po jeho potvrdení v odvolacom konaní, znamená automaticky evidentný dôkaz omylu v občianskoprávnych konaniach týkajúcich sa rovnakých otázok za predpokladu, že žalovaná strana má dostatočnú príležitosť obhajovať sa v správnych konaniach;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>14.</NO.P><BODY> ďalej považuje za nepotrebné diskutovať a predpisovať na úrovni Spoločenstva potrebu menovania znalcov;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>15.</NO.P><BODY> domnieva sa, že navrhované nariadenie o rozhodnom práve pre mimozmluvné záväzky (Rím II) by malo poskytnúť uspokojivé riešenie okrem prípadov, keď protisúťažné správanie ovplyvňuje hospodársku súťaž vo viac než jednom členskom štáte, a že preto by sa malo zvážiť zaradenie osobitného pravidla týkajúceho sa takýchto prípadov;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>16.</NO.P><BODY> nalieha na vnútroštátne súdne orgány, aby spolupracovali pri ochrane dôverných informácií a zabezpečení účinnosti programov miernejšieho režimu; domnieva sa, že v prípade sporu o sprístupnenie a spracovanie informácií tohto typu dostupných členom európskej siete hospodárskej súťaže Spoločenstva, sa musí tento spor urovnať v zmysle výkladu právnych predpisov Spoločenstva Súdnym dvorom;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>17.</NO.P><BODY> zdôrazňuje, že platba priznaná sťažovateľovi má byť odškodnením a nemala by presiahnuť skutočné škody (&quot;damnum emergens&quot;) a straty (&quot;lucrum cessans&quot;), ktoré utrpel, s cieľom zabrániť vzniku bezdôvodného obahatenia, a že môže zohľadniť možnosť obete zmierniť tieto škody; navrhuje však; aby prví uchádzači, ktorí spolupracujúci s orgánmi pre hospodársku súťaž v programoch miernejšieho režimu, neboli spoločne a nerozdielne zodpovední s ostatnými porušovateľmi, a že úrok je potrebné vypočítať odo dňa porušenia;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>18.</NO.P><BODY> domnieva sa, že akékoľvek navrhované opatrenie musí plne rešpektovať verejnú politiku členských štátov, najmä čo sa týka odškodnenia s funkciou trestu;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>19.</NO.P><BODY> zdôrazňuje, že členské štáty by mali vziať do úvahy skutočnosť, že možnosť presadzovať postupovanie obhajoby by poškodilo zisťovanie rozsahu škôd a príčinnej súvislosti;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>20.</NO.P><BODY> súhlasí s judikatúrou Súdneho dvora, že všetky obete musia mať možnosť podať žalobu; zastáva názor, že členské štáty, ktoré umožňujú žaloby o nepriame straty, majú žalovanej strane zaručiť možnosť dokázať, že všetky zisky, ktoré dosiahla v dôsledku porušenia pravidiel alebo ich časť, sa presunuli na tretie strany (&quot;presun obhajoby&quot;), s cieľom zabrániť možnému bezdôvodnému obohateniu; konštatuje, že je preto nevyhnutné mať k dispozícii mechanizmus, ktorý sa bude zaoberať mnohými drobnými žiadosťami;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>21.</NO.P><BODY> zastáva názor, že v záujme spravodlivosti a z dôvodu úspornosti, rýchlosti a súdržnosti musia mať obete možnosť voľne podávať hromadné žaloby, buď priamo alebo prostredníctvom organizácií, ktoré majú takúto činnosť v štatúte;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>22.</NO.P><BODY> konštatuje, že v mnohých prípadoch dôjde k asymetrii zdrojov medzi žalobcom a žalovaným v súdnom konaní o náhradu škody vyplývajúcom z protisúťažného správania a v takýchto prípadoch by žalujúce strany nemali byť odradené od podávania podložených žalôb o náhradu škody zo strachu z toho, že budú musieť platiť nadmerné súdne poplatky, vrátane nákladov znášaných žalovaným, ak žaloba nie je úspešná; navrhuje preto, aby súdne orgány mali možnosť vziať do úvahy rozdielnu ekonomickú situáciu strán sporu a v prípade potreby by mali tento aspekt zhodnotiť už na začiatku konania; zastáva názor, že úroveň nákladov by mala byť založená na primeraných a objektívnych kritériách, berúc do úvahy povahu súdneho procesu a mala by zahŕňať náklady vzniknuté v dôsledku súdneho konania;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>23.</NO.P><BODY> odporúča, aby sa v rámci programov verejnej pomoci, ktoré sa môžu zákonne prijať na uľahčenie súkromných žalôb o náhradu škody za protisúťažné správanie, zohľadňovali podmienky kontroly postupu a preplácania tejto pomoci, najmä v prípadoch, ktoré sú vyriešené a v ktorých sa páchateľovi nariaďuje zaplatenie výdavkov;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>24.</NO.P><BODY> domnieva sa, že vnútroštátne lehoty na podanie žalôb o náhradu škody pre porušenie pravidiel Spoločenstva v oblasti hospodárskej súťaže by mali umožňovať výkon žalôb v lehote jedného roka od rozhodnutia Komisie alebo vnútroštátneho orgánu hospodárskej súťaže, ktorý konštatoval porušenie týchto pravidiel (alebo, v prípade odvolania, od dátumu odvolania); domnieva sa, že ak takéto rozhodnutie nebolo prijaté, malo by byť možné podať žaloby o náhradu škody pre porušenie článkov 81 alebo 82 zmluvy alebo pravidiel Spoločenstva v oblasti hospodárskej súťaže, v ktorejkoľvek chvíli v rámci obdobia, počas ktorého má Komisia právo prijať rozhodnutie o výške odškodného za porušenie uvedených pravidiel; domnieva sa, že pynutie premlčacej doby sa má pozastaviť počas obdobia venovaného akejkoľvek formálnej transakcii alebo mediácii medzi zúčastnenými stranami;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>25.</NO.P><BODY> navrhuje, aby sa plynutie premlčacej doby vzťahujúcej sa na právo žiadať o náhradu v prípade porušenia práva hospodárskej súťaže pozastavilo od chvíle, keď Komisia alebo vnútroštátny orgán hospodárskej súťaže v jednom alebo viacerých členských štátoch začne vyšetrovanie tohto porušenia;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>26.</NO.P><BODY> pripomína, že podávaním súkromných žalôb o náhradu škody sa nemenia právomoci alebo povinnosti, ktoré zmluva ukladá Komisii v oblasti právnych predpisov hospodárskej súťaže;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>27.</NO.P><BODY> nalieha na Komisiu, aby čo najrýchlejšie prijala usmernenia pre poskytovanie pomoci účastníkom pri vyčíslení škôd, ktoré utrpeli a dokazovaní príčinnej súvislosti; žiada tiež, aby sa za prioritu určilo vypracovanie oznámenia o podávaní nezávislých žalôb, ktoré bude obsahovať odporúčania pre podávanie žalôb a príklady najčastejších prípadov;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>28.</NO.P><BODY> vyzýva Komisiu, aby vypracovala bielu knihu s podrobnými návrhmi na uľahčenie podávania &quot;samostatných&quot; a &quot;následných&quot; súkromných žalôb o náhradu škody za správanie v rozpore s pravidlami Spoločenstva pre hospodársku súťaž, ktorá bude komplexne riešiť problémy vyzdvihnuté v tomto uznesení a podľa potreby zohľadní vhodný právny rámec; taktiež vyzýva Komisiu, aby v nej zahrnula návrhy na posilnenie spolupráce medzi všetkými orgánmi zodpovednými za uplatňovanie pravidiel Spoločenstva v oblasti hospodárskej súťaže;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>29.</NO.P><BODY> domnieva sa, že každú iniciatívu Komisie určujúcu právo obetí podať žalobu o náhradu škody na vnútroštátnych súdnych orgánoch musí sprevádzať hodnotenie vplyvu;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>30.</NO.P><BODY> vyzýva Komisiu, aby úzko spolupracovala s príslušnými vnútroštátnymi orgánmi členských štátov s cieľom oslabiť akékoľvek cezhraničné prekážky, ktoré bránia občanom a podnikom v EÚ podávať cezhraničné žaloby o náhradu škody v prípadoch porušenia pravidiel Spoločenstva v oblasti hospodárskej súťaže v členských štátoch; domnieva sa, že v prípade potreby by mala Komisia uskutočniť právne kroky na odstránenie takýchto prekážok;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>31.</NO.P><BODY> naliehavo žiada členské štáty, v ktorých zatiaľ nejestvuje účinné právo občanov a podnikov žiadať o náhradu, aby upravili svoje občianske procesné právo; </BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>32.</NO.P><BODY> zdôrazňuje, že Európsky parlament by mal v oblasti právnych predpisov hospodárskej súťaže zohrávať úlohu spoluzákonodarcu a mal by byť pravidelne informovaný o podávaní súkromných žalôb;</BODY></P></ACTION><ACTION><P><NO.P>33.</NO.P><BODY> poveruje svojho predsedu, aby toto uznesenie postúpil Rade a Komisii, vládam a parlamentom členských štátov a sociálnym partnerom.</BODY></P></ACTION></ACTLST></DISPOSITIF></TEXT></RESOL></TXTLST></SDOCTA>