PŘÍLOHA
II
Průběh doby vyhrazené pro otázky podle článku 109
A.
Pokyny
1.
Otázky jsou přípustné, pouze pokud
-
jsou věcné a formulované tak, aby umožňovaly stručnou odpověď;
-
spadají do působnosti a oblasti odpovědnosti Komise a Rady a jsou v obecném zájmu;
-
nevyžadují rozsáhlou předběžnou studii nebo průzkum ze strany dotyčného orgánu;
-
jsou srozumitelně formulovány a vztahují se ke konkrétní záležitosti;
-
neobsahují tvrzení nebo názory;
-
nevztahují se k čistě osobním záležitostem;
-
nemají za cíl získání dokumentů nebo statistických údajů;
-
jsou formulovány jako otázky.
2.
Otázka je nepřípustná, pokud je projednávání věci za účasti příslušného orgánu již na pořadu jednání.
3.
Otázka je nepřípustná, jestliže byla stejná nebo podobná otázka položena a zodpovězena během předchozích tří měsíců, ledaže vyvstaly nové skutečnosti nebo se tazatel snaží získat další informace. V prvním případě je tazateli předána kopie otázky a odpovědi.
Doplňující otázky
4.
Každý poslanec může po odpovědi na jakoukoli otázku vznést doplňující otázku. Celkem může vznést dvě doplňující otázky.
5.
Na doplňující otázky se vztahují pravidla o přípustnosti stanovená v těchto pokynech.
6.
Předseda rozhoduje o přípustnosti doplňujících otázek a omezí jejich počet tak, aby každý poslanec, který vznesl otázku, na ni mohl dostat odpověď.
Předseda není povinen prohlásit doplňující otázku za přípustnou, i když splňuje výše uvedené podmínky přípustnosti, pokud:
a)
by mohla narušit normální průběh doby vyhrazené pro otázky nebo
b)
hlavní otázka, k níž se vztahuje, již byla dostatečně upřesněna jinými doplňujícími otázkami nebo
c)
se přímo nevztahuje k hlavní otázce.
Odpovědi na otázky
7.
Dotyčný orgán zajistí, aby byly odpovědi věcné a relevantní vzhledem k předmětu otázky.
8.
Pokud to obsah otázek umožňuje, může předseda po konzultaci s tazateli rozhodnout, že jim dotyčný orgán odpoví společně.
9.
Otázka může být zodpovězena, pouze pokud je tazatel přítomen nebo pokud před zahájením doby vyhrazené pro otázky oznámil předsedovi písemně jméno svého zástupce.
10.
Jestliže není přítomen ani tazatel, ani jeho zástupce, otázka se nebere v potaz.
11.
Pokud poslanec předloží otázku, ale ani on, ani jeho zástupce nejsou v době vyhrazené pro otázky přítomni, napíše předseda poslanci a připomene mu jeho povinnost být přítomen nebo zastoupen. Pokud je předseda nucen zaslat takový dopis třikrát v průběhu dvanácti měsíců, ztrácí poslanec na šest měsíců právo předkládat otázky v době vyhrazené pro otázky.
12.
Otázky, které nejsou zodpovězeny pro nedostatek času, jsou zodpovězeny podle čl. 110 odst. 4 prvního pododstavce, ledaže tazatelé požadují použití čl. 110 odst. 3.
13.
Postup při písemných odpovědích se řídí čl. 110 odst. 3 a 5.
Lhůty
14.
Otázky se předkládají nejpozději jeden týden před zahájením doby vyhrazené pro otázky. Otázky, které nejsou předloženy v této lhůtě, mohou být vzneseny v době vyhrazené pro otázky se souhlasem orgánu, kterého se týkají.
Otázky prohlášené za přípustné se rozdají poslancům a zašlou orgánům, jichž se týkají.
Forma
15.
Doba vyhrazená pro otázky Komisi může být se souhlasem Komise rozdělena na zvláštní doby vyhrazené pro otázky pro jednotlivé komisaře.
Doba vyhrazená pro otázky Radě může být se souhlasem Rady rozdělena na dobu vyhrazenou pro otázky na předsednictvo, vysokého představitele pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku nebo předsedy Euroskupiny. Může být taktéž rozdělena podle témat.
B.
Doporučení
(výtah z usnesení Parlamentu ze dne 13. listopadu 1986)
Evropský parlament
1.
doporučuje důslednější uplatňování pokynů pro průběh doby vyhrazené pro otázky podle článku 43
Nyní článek 109.
, a zejména odstavce 1 těchto pokynů týkajících se přípustnosti;
2.
doporučuje častěji využívat pravomoci předsedy Evropského parlamentu podle čl. 43 odst. 3
Nyní čl. 109 odst. 3.
týkající se seskupování otázek pro dobu vyhrazenou pro otázky podle témat; má však zato, že předmětem takového seskupování by měly být pouze otázky z první poloviny seznamu otázek předložených k projednání na jednotlivém dílčím zasedání;
3.
pokud jde o doplňující otázky, doporučuje, aby předseda zpravidla povoloval jednu doplňující otázku od tazatele a jednu nebo nejvýše dvě doplňující otázky poslanců pokud možno z jiné politické skupiny a/nebo z jiného členského státu, než je autor hlavní otázky; připomíná, že doplňující otázky musí být stručné a formulované jako otázky a navrhuje, aby jejich délka nepřekročila 30 vteřin;
4.
vyzývá Komisi a Radu, aby podle odstavce 7 pokynů zajistily, aby odpovědi byly stručné a aby byly relevantní vzhledem k předmětu otázky.

