Evropský parlament slaví 50. výročí od svého vzniku
Instituce
2008-02-29 - 12:55
Evropský parlament oslaví 19. března přesně 50 let od ustavujícího zasedání svého předchůdce – Evropského parlamentního shromáždění – které se poprvé sešlo 19. března 1958 ve Štrasburku. Parlament se za půlstoletí své existence vyvinul ze sboru delegovaných národních poslanců s výhradně konzultačními pravomocemi v jediný občany přímo volený orgán EU, který je rovnoprávným spolutvůrcem evropské legislativy.
Evropský parlament je jedinečnou a nadnárodní institucí. Je jedním z pouhých tří přímo volených nadnárodních parlamentů světa a jeho specifický charakter spočívá také v tom, že počet jeho členů, europoslanců, se postupně rozrůstal s každým dalším rozšířením Evropských společenství.
Původně vznikl v roce 1958 jako parlamentní shromáždění států Evropského společenství uhlí a oceli, Evropského hospodářského společenství a Evropského sdružení volného obchodu. Na jeho prvním zasedání ve Štrasburku 19. března 1958 se sešlo přesně 142 zástupců reprezentujících 6 zakládajících členských států. V té době nebyli tito zástupci ještě voleni přímo občany, jak je tomu dnes.
Od roku 1958 prošlo toho shromáždění, v roce 1962 přejmenované na Evropský parlament, mnohými změnami názvu, pravomocí a počtu členů. Dnes je jeho hlavní pravomocí spolurozhodování o evropské legislativě, včetně schvalování rozpočtu EU.
Volby do EP
Od roku 1979 přichází evropští občané každých pět let k volebním urnám, aby si zde zvolili poslance, kteří je budou v EP zastupovat. Evropské volby se konají v každém členském státě v přibližně stejnou dobu (vždy v červnu v časovém rozpětí od čtvrtka do neděle, v závislosti na rozhodnutí daného státu). Od roku 1979 se až doposud konalo 6 přímých voleb do EP – v roce 1979, 1984, 1989, 1994, 1999 a 2004.
Před prvními přímými volbami, které Evropskému parlamentu daly skutečný smysl, nebyl Parlament ničím více než shromážděním s velmi omezenými pravomocemi a pouze slabými možnostmi vlivu na reálnou evropskou politiku.
S každou novou smlouvou se však jeho pravomoci postupně posilovaly, až vývoj dospěl k situaci, kdy se Parlament stal jedním ze zákonodárců. Evropskou legislativu přijímá společně s Radou, institucí tvořenou představiteli vlád členských států EU. Po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost, která momentálně prochází procesem ratifikace v členských státech, bude mít Parlament spolurozhodovací pravomoc u 95 % evropských předpisů.
Počet europoslanců
Současných 785 europoslanců EP se každý měsíc (kromě srpna) schází na plenárních zasedáních ve Štrasburku a v Bruselu.
Současné rozdělení parlamentních křesel odpovídá Niceské smlouvě, která stanoví, že počet europoslanců nesmí převýšit 736, s výjimkou období od vstupu Bulharska a Rumunska do EU, tedy od ledna 2007 až do voleb do EP v červnu 2009. V Evropském parlamentě tedy díky tomuto přechodnému pravidlu v současné době zasedá 785 poslanců z 27 členských států. Představitelé států a vlád na neformálním summitu v Lisabonu v říjnu 2007 rozhodli o zvýšení maximální horní hranice křesel, což znamená, že od roku 2009 bude počet europoslaneckých mandátů činit 751.
Jazyky v EP
V současnosti se v EP používá 23 oficiálních jazyků, v kterých mohou vystupovat poslanci na plenárních zasedáních. Oficiální dokumenty jsou zveřejňovány ve 22 jazykových verzích (kromě irštiny) a stejný počet verzí má také internetová stránka EP. Hlavními pracovními jazyky v rámci administrativy EP jsou angličtina a francouzština.
Česká republika a EP
Česká republika, která má ve volebním období 2004–2009 v Evropském parlamentě 24 poslanců, bude mít podle nových pravidel od příštího volebního období poslaneckých mandátů 22. Historicky první evropské volby se v České republice konaly 11. a 12. června 2004.
20080226BKG22350
Nejdůležitější evropská legislativa přijatá EP od získání legislativních pravomocí
20. listopad 2002 – částečný zákaz reklamy na tabákové výrobky
2. prosinec 2004 – přijetí programu „Safer internet plus” (bezpečnější internet)
12. leden 2005 – směrnice o občanskoprávní odpovědnosti v rámci pozemní dopravy
23. únor 2005 – směrnice o znečišťování způsobeném lodní dopravou a zavedení sankcí
11. květen 2005 – směrnice o vzájemném uznávání odborných kvalifikací a diplomů s cílem usnadnit volný pohyb osob v EU
5. červen 2005 – směrnice o zákaze používání karcinogenních ftalátů v hračkách
16. listopad 2005 – nařízení o identifikaci přepravců v letecké dopravě
14. prosinec 2005 – směrnice o ochraně osobních údajů v souvislosti s poskytováním údajů o leteckých pasažérech v rámci boje proti terorismu
15. prosinec 2005 – nařízení o právech tělesně postižených občanů v souvislosti s leteckou přepravou
18. leden 2006 – nařízení o kvalitě vod na koupání
14. únor 2006 – směrnice o ochraně pracovníků před optickým zářením
16. květen 2006 – směrnice o nutričních údajích na potravinách v souvislosti s ochranou spotřebitele
1. červen 2006 – nařízení o pediatrických lécích
4. červenec 2006 – směrnice o sběru a recyklaci použitých baterií
15. listopad 2006 – směrnice o službách
2. prosinec 2006 – směrnice o bezpečnosti pozemní dopravy
12. prosinec 2006 – směrnice o kvalitě podzemních vod
13. prosinec 2006 – nařízení o používání a registraci chemikálií „REACH"
23. květen 2007 – nařízení o cenách roamingových hovorů
19. červen 2007 – nařízení o zákazu obchodování s kožešinami ze psů a koček
9. červenec 2007 – směrnice o zákazu používání rtuti v měřících přístrojích
25. září 2007 – „železniční balíček”, který mimo jiné posiluje práva cestujících v železniční přepravě
14. listopad 2007 – směrnice o ochraně půdy před kontaminací
29. listopad 2007 – novela směrnice o vlastnictví zbraní, která zpřísňuje pravidla pro nákup a držení zbraní
Posilování pravomocí EP – důležitá data
19. březen 1958 – Ustavující schůze nového parlamentního shromáždění ve Štrasburku. EP měl pouze konzultační pravomoci
30. březen 1962 – Parlamentní shromáždění se přejmenovalo na Evropský parlament
22. duben 1970 – Parlament získává určité rozpočtové pravomoci
9.–10. prosinec 1974 – Představitelé států a vlád na summitu v Paříži oznámili, že Evropský parlament bude volený ve všeobecných volbách. Definitivní rozhodnutí bylo přijato v roce 1976.
7.–10. červen 1979 – První přímé volby do EP. Občané tehdejších 9 členských států Evropských společenství poprvé zvolili svých 410 poslanců, aby je zastupovali v EP.
17. červenec 1979 – První zasedání přímo voleného Parlamentu.
1. červenec 1987 – V platnost vstupuje tzv. Jednotný evropský akt. EP se zapojil do procesu přijímání legislativy, což znamenalo přelom v jeho historii. Pravomoci Parlamentu byly posíleny „postupem spolupráce”, který mu umožnil předkládat pozměňující návrhy k projednávané legislativě a získal také kompetence při rozhodování o přijímání nových členských států a při schvalování mezinárodních smluv (postup souhlasu).
1. listopad 1993 – V platnost vstupuje Maastrichtská smlouva, která vytvořila Evropskou unii a posílila pravomoci Parlamentu v legislativní oblasti zavedením tzv. postupu spolurozhodování. EP získal právo vetovat legislativní návrhy v některých oblastech. Kromě toho dostal pravomoc schvalovat členy Evropské komise.
1. květen 1999 – V platnost vstupuje Amsterodamská smlouva, která byla podepsána 7. února 1992. Smlouva zjednodušila postup spolurozhodování a rozšířila oblasti, o kterých mohl Parlament v rámci tohoto postupu rozhodovat.
1. únor 2003 – V platnost vstupuje Niceská smlouva, která byla podepsána 26. února 2001. Tato smlouva opět rozšířila oblasti, o kterých mohl Parlament v rámci postupu spolurozhodování rozhodovat.
13. prosinec 2007 – Představitelé států a vlád EU na summitu v Lisabonu podepsali Lisabonskou smlouvu, která má po ratifikaci všemi členskými státy Unie a po jejím následném vstupu v platnost rozšířit pravomoci EP v řadě oblastí. Parlament bude při schvalování 95 % evropských předpisů rovnoprávným zákonodárcem s Radou, a jeho slovo bude mít stejnou váhu. Jeho kompetence se tímto rozšíří v oblastech jako rozpočet či spravedlnost a vnitřní záležitosti. Bude též volit předsedu Evropské komise, získá právo iniciativy ve vztahu k revizi smluv a rovněž právo být konzultován a informován v politikách, ve kterých nebude mít spolurozhodovací pravomoc.
Volby a vývoj počtu křesel v EP
19. březen 1958 – Ustavující schůze nového Parlamentního shromáždění ve Štrasburku. Shromáždění mělo 142 poslanců vyslaných tehdejšími 6 členskými státy Evropských společenství.
30. březen 1962 – Parlamentní shromáždění se přejmenovalo na Evropský parlament.
16. leden 1973 – První zasedání rozšířeného parlamentu o 198 členech v návaznosti na přistoupení Spojeného království, Irska a Dánska.
12.–13. červenec 1976 – Evropská rada v Bruselu rozhodla, že volby do parlamentu budou přímé a všeobecné. Počet křesel se zvyšuje na 410.
7.–10. červen 1979 – První všeobecné přímé volby do Evropského parlamentu.
17.–20. červenec 1979 – První ustavující zasedání ve Štrasburku. Simone Veil (Francie) je v druhém kole zvolena absolutní většinou hlasů do funkce předsedkyně EP.
1. leden 1981 – Přistoupení Řecka: Parlament má 434 poslanců.
14. a 17. červen 1984 – Druhé všeobecné přímé volby do Evropského parlamentu.
1. leden 1986 – Přistoupení Španělska a Portugalska k Evropskému společenství. Parlament má 518 poslanců.
15.–18. červen 1989 – Třetí všeobecné přímé volby do Evropského parlamentu.
9.–12. červen 1994 – Čtvrté všeobecné přímé volby do Evropského parlamentu.
19.–28. červenec 1994 – Ustavující schůze: úprava počtu křesel v EP v návaznosti na sjednocení Německa: Parlament má 567 poslanců.
1. leden 1995 – Přistoupení Rakouska, Finska a Švédska k EU. Počet křesel se zvyšuje na 626.
10.–13. červen 1999 – Páté všeobecné přímé volby do Evropského parlamentu.
1. květen 2004 – K EU přistupuje Česká republika, Estonsko, Kypr, Litva, Lotyšsko, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovinsko a Slovensko. Parlament má 732 křesel.
10.–13. červen 2004 – Šesté všeobecné přímé volby do Evropského parlamentu.
1. leden 2007 – K EU přistupuje Bulharsko a Rumunsko. EP má až do voleb v roce 2009 navýšený počet poslanců, který činí 785. EU má 23 úředních jazyků.
Červen 2009 – Volby do EP. Počet poslanců bude poté činit 751.
Předsedové EP před přímými volbami (1958-1979)
Robert Schuman, březen 1958 – březen 1960
Hans Furler, březen 1960 – březen 1962
Gaetano Martino, březen 1962 – březen 1964
Jean Duvieusart, březen 1964 – březen 1965
Victor Leemans, březen 1965 – březen 1966
Alain Poher, březen 1966 – březen 1969
Mario Scelba, březen 1969 – březen 1971
Walter Behrendt, březen 1971 – březen 1973
Cornelis Berkhouwer, březen 1973 – březen 1975
Georges Spénale, březen 1975 – březen 1977
Emilio Colombo, březen 1977 – březen 1979
Předsedové EP po přímých volbách (od roku 1979)
Simone Veil, červenec1979
Pieter Dankert, leden1982
Pierre Pflimlin, červenec 1984
Lord Henry Plumb, leden 1987
M. Baron-Crespo, červenec 1989
Egon A. Klepsch, leden 1992
Klaus Hänsch, červenec 1994
José María Gil-Robles, leden 1997
Nicole Fontaine, červenec 1999
Pat Cox, leden 2002
M. Josep Borrell Fontelles, červenec 2004
Hans-Gert Pöttering, leden 2007
Sacharovova cena za svobodu myšlení se uděluje od roku 1998 - Přehled laureátů
2007 Sálih Mahmúd Muhammád Usmán 2006 Aljaksandr Milinkevič 2005 Ženy v bílém, Hauwa Ibrahimová a Reportéři bez hranic 2004 Žanna Litvinová, předsedkyně běloruské asociace novinářů 2003 OSN a její tajemník Kofi Annan 2002 Oswaldo José Payá Sardiñas 2001 Izzat Ghazzawi, Nurit Peled-Elhanan a Dom Zacarias Kamwenho 2000 ¡ Basta Ya ! 1999 José Alejandro „Xanana“ Gusmão 1998 Ibrahim Rugova 1997 Salima Ghezaliová 1996 Wei Jingsheng 1995 Leyla Zanaová 1994 Taslima Nasrínová 1993 Oslobodjenje 1992 Las Madres de la Plaza de Mayo 1991 Adem Demaçi 1990 Aun Schan Su Ťij 1989 Alexander Dubček 1988 Nelson Rolihlahla Mandela a Anatolij Marčenko (in memoriam)
Audiovizuální materiál – video, audio a 50 vybraných fotografií
Video a audiomateriál k 50. výročí Evropského parlamentu a 50 vybraných fotografií jsou k dispozici v níže uvedeném odkazu.
Audiovizuální materiály ke klíčovým momentům Parlamentu: chronologicky od prvního zasedání v březnu 1958 až do roku 2008. Historická videa zahrnují záznamy všech bývalých předsedů EP od Roberta Schumana po Hanse-Gerta Pötteringa.
Audiozáznamy 15 nejdůležitějších projevů.
Fotografické oddělení vybralo 50 klíčových fotografií k 50. výročí Evropského parlamentu. Audiovizuální materiál – video, audio a 50 vybraných fotografií
CS
1
LINK
ftp://ftpeps01.europarl.eu.int/epavvideo/archives/50ansPE/
-//EP//DTD IM-PRESS 20050901 BKG DOC XML V0//EN
-//EP//STYLESHEET IM-PRESS 20050901 BKG DOC XML V0//EN
