Otázka k ústnímu zodpovězení s rozpravou O-000027/2011
Komisi
článek 115 jednacího řádu
Sylvie Guillaume
,
Claude Moraes
,
Monika Flašíková Beňová
,
Carmen Romero López
,
Antonio Masip Hidalgo
za skupinu S&D Předmět: Dopad rozsudku Evropského soudu pro lidská práva ve věci M.S.S. versus Belgie a Řecko (žádost č. 30696/09) na uplatňování nařízení Dublin II
Dne 21. ledna 2011 se velký senát Evropského soudu pro lidská práva usnesl, že navracení žadatelů o azyl do Řecka na základě nařízení Dublin je v rozporu s Evropskou úmluvou o lidských právech (EÚLP), neboť v důsledku tohoto kroku jsou vystaveni nelidskému a ponižujícímu zacházení (což odporuje článku 3 EÚLP) a zbaveni práva na účinný právní prostředek nápravy (článek 13 EÚLP).
1. Souhlasí Komise s tím, že rozsudek Evropského soudu pro lidská práva dokládá, že nařízení Dublin nejen že nesprávně předpokládá podobnost azylových systémů jednotlivých členských států EU, ale také paradoxně značně zatěžuje státy na hranici EU, jako je Řecko, kde navzdory velkému úsilí nové vlády azylový systém reformovat nemá většina osob, jež potřebují ochranu, ani příležitost, aby byla jejich žádost o azyl vyslechnuta, a čelí mimořádně tvrdým podmínkám při zadržení a/nebo životním podmínkám, přičemž ti, kterým se ve spíše ojedinělých případech požádat o azyl podaří, nemají prakticky žádnou šanci získat status uprchlíka?
2. Může Komise jednoznačně stanovit, že v návaznosti na rozsudek Evropského soudu pro lidská práva by měly členské státy do doby, než bude v Řecku funkční azylový systém, uplatňovat „ustanovení o svrchovanosti“ (čl. 3 odst. 2 nařízení Dublin II), podle nějž se může členský stát kdykoli rozhodnout žádost o azyl posoudit, a to i v případě, že k tomu na základě kritérií tohoto nařízení není příslušný?
3. Souhlasí Komise s tím, že jakákoli revize systému upraveného v nařízení Dublin II by měla plně zohledňovat práva žadatelů o azyl a uprchlíků a zahrnovat důležité procesní záruky, jak jasně uvádí Evropský soud pro lidská práva ve svém rozsudku? Může Komise upřesnit, jaké změny nařízení Dublin, jež by měly být provedeny v rámci jeho přepracování, vyplývají z rozsudku Evropského soudu pro lidská práva, zejména pokud jde o osobní pohovor, účinný právní prostředek nápravy a znevýhodnění, které je s postavením žadatele o azyl nevyhnutelně spojeno?
4. Může se Komise s ohledem na výše uvedený rozsudek zavázat k prosazování spravedlivého evropského azylového systému, který zajišťuje dodržování práv žadatelů o azyl a uprchlíků v dobré víře, včetně dodržování základních principů systému mezinárodní ochrany, jimiž jsou humanitarizmus a sdílení odpovědnosti?
