KONEČNÉ ZNĚNÍ
A6-0325/2006
9. 10. 2006
ZPRÁVA
o vztazích EU s tichomořskými ostrovy – strategie pro posílení partnerství
(2006/2204(INI))
Výbor pro rozvoj
Zpravodaj:
Nirj Deva
PE 376.350v02-00
OBSAH
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU............................................................3
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ..............................................................................................10
POSTUP...................................................................................................................................12
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
o vztazích EU s tichomořskými ostrovy – strategie pro posílení partnerství
( 2006/0000(INI) )
Evropský parlament ,
– s ohledem na sdělení Komise adresované Radě, Evropskému parlamentu a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru ze dne 29. května 2006 nazvané „Vztahy EU s tichomořskými ostrovy – strategie pro posílení partnerství“ ( KOM(2006)0248 ),
– s ohledem na závěry Rady o strategii Evropské unie pro Tichomoří přijaté Radou pro obecné záležitosti a vnější vztahy dne 17. července 2006,
– s ohledem na dohodu o partnerství mezi africkými, karibskými a tichomořskými státy (AKT) a Evropským společenstvím podepsanou dne 23. června 2000 v Cotonou (tzv. dohoda z Cotonou)
Dohoda o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsaná v Cotonou dne 23. června 2000. (Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3). ,
– s ohledem na článek 89 dohody z Cotonou, která stanoví, že „se zavádí zvláštní ustanovení a opatření na podporu států AKT při jejich úsilí překonat přírodní a zeměpisné obtíže a další překážky, které brání jejich rozvoji, s cílem umožnit jim uskutečnit příslušnou míru rozvoje“,
– s ohledem na zprávu o projektu tisíciletí OSN: „Investice do rozvoje: praktický plán pro dosažení rozvojových cílů tisíciletí“,
– s ohledem na společné prohlášení Rady a zástupců vlád členských států, kteří se setkali v rámci Rady, Evropského parlamentu a Komise, o rozvojové politice Evropské unie „Evropský konsensus“
Úř. věst. C 46, 24.2.2006, s. 1. ,
– s ohledem na pařížské prohlášení o účinnosti pomoci, které dne 2. března 2005 podpořili ministři rozvinutých a rozvojových zemích opovědní za podporu rozvoje a vedoucí činitelé mnohostranných a dvoustranných rozvojových institucí,
– s ohledem na své usnesení ze dne 23. března 2006 o dopadu dohod o hospodářském partnerství
Přijaté texty z toho dne P6_TA(2006)0113 . na rozvoj,
– s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
– s ohledem na zprávu Výboru pro rozvoj ( A6‑0325/2006 ),
A. vzhledem k historickému spojení mezi evropskými zeměmi a tichomořskou oblastí,
B. vzhledem k tomu, že většina tichomořských ostrovních zemí dosáhla samostatnosti poměrně nedávno,
C. vzhledem k tomu, že v podobě zámořských území, jako je Nová Kaledonie, Francouzská Polynésie, Wallis a Futuna (Francie) a Pitcairnovy ostrovy (Spojené království), je přítomnost EU v tomto regionu dosti silná,
D. připomínaje, že hnutí Nezávislé Tichomoří bez jaderných zbraní (NFIP) bojuje za zastavení veškerých jaderných pokusů v tomto regionu a za respektování důstojnosti původního obyvatelstva,
E. vzhledem k tomu, že EU v této oblasti poskytuje významnou pomoc, která od přistoupení prvních tichomořských ostrovních zemí k první Úmluvě z Lomé v roce 1975 přesahuje částku 1,8 miliardy eur,
F. vzhledem k tomu, že 16 členských zemí Fóra tichomořských ostrovů přijalo tichomořský plán, jehož cílem je posílit regionální spolupráci a integraci se zaměřením na hospodářský růst, udržitelný rozvoj, řádnou veřejnou správu a bezpečnost prostřednictvím regionalismu, což dává prostor dalším vztahům mezi EU a Tichomořím,
G. vzhledem k tomu, že tichomořské ostrovní země čelí značným obtížím plynoucím z rychlého zvyšování počtu obyvatel, nedostatku kvalifikovaných pracovních sil, nízkého hospodářského růstu, etnického napětí, sociálních a ekonomických rozdílů, nedostatků ve veřejné správě a z účinků světových ekonomických trendů, což je příčinou znepokojení, pokud jde o chudobu a nestabilitu v oblasti,
H. vzhledem k tomu, že Tichomoří vlastní významné přírodní zdroje, avšak má velmi komplikované systémy držení půdy, které mohou v některých případech přestavovat překážku rozvoje,
I. vzhledem k tomu, že v případě tichomořských států AKT, s výjimkou Tonga, které je konstituční monarchií, jde o plně rozvinuté demokracie,
1. vítá iniciativu Komise vypracovat první strategii Evropské unie pro Tichomoří po 30 letech spolupráce, která byla zahájena po podpisu první úmluvy z Lomé v roce 1975 a dohody z Cotonou v červnu 2000;
2. zdůrazňuje, že EU má jako jeden z hlavních dárců této oblasti příležitost vytvořit strategii, která bude podporovat ostrovní země Tichomoří při dosahování rozvojových cílů tisíciletí;
3. zdůrazňuje nesourodost regionu, a žádá proto, aby se strategie Komise vyznačovala flexibilitou, a tak se zajistilo, že rozvojová pomoc bude směřována podle národních a regionálních priorit, čímž bude dosaženo maximálního prospěchu jak pro rozvinuté, tak pro méně rozvinuté země Tichomoří;
4. podporuje názor Komise, že je nutné posílit politický dialog s Fórem tichomořských ostrovů, jehož čelní představitelé přijali novou dohodu, kterou se Fórum stává mezivládní organizací podle mezinárodního práva; zároveň zdůrazňuje, že jakékoli posílení dialogu na regionální úrovni se musí rovněž zabývat potřebami nejchudších zemí regionu;
5. zdůrazňuje, že jakákoli strategie se musí odpovídajícím způsobem zabývat rozvojovými potřebami všech tichomořských ostrovních zemí, a to zejména těch nejchudších, aby se podpořilo jejich úsilí o dosažení Rozvojových cílů tisíciletí;
6. uznává, že v Tichomoří se nachází obrovské množství přírodních zdrojů, zejména pokud jde o zásoby ryb, nerostů a o lesní bohatství, a že v mnoha zemích tohoto regionu jsou zemědělství a cestovní ruch základními pilíři ekonomiky; zdůrazňuje proto, že ekologicky a ekonomicky udržitelný rozvoj musí být těžištěm jakékoli strategie týkající se těchto hlavních odvětví; klade důraz nato, že čerpání přírodních zdrojů musí přispívat k vytváření příjmů pro všechny obyvatele tichomořských ostrovních zemí, a zejména podporovat zmírňování chudoby;
7. zdůrazňuje význam správného řízení odvětví rybolovu vzhledem k potřebě odradit od nadměrného rybolovu a od používání destruktivních rybolovných metod, aby se zabránilo ekologickým rizikům pro životní prostředí plynoucím z ničení mořského života, a to zejména v případě lovu tuňáků, jelikož Tichomoří patří k nejbohatším rybolovným oblastem na světě;
8. s nadšením vítá regionální přístup, který tichomořské ostrovní země zaujaly k řízení lovu tuňáků ve svém regionu, a vybízí EU, aby o veškerých dohodách o lovu tuňáků jednala s celým regionem, spíše než s jednotlivými státy;
9. uznává, že je důležité ukládat povinnost hradit poplatky za licence k rybolovu tuňáků na větší vzdálenosti ve výlučných hospodářských oblastech zemí v tomto regionu, což je hlavním zdrojem příjmů pro tichomořské ostrovní země, zejména zemí s nižším příjmem, jako jsou Kiribati, Marshallovy ostrovy, Mikronésie a Tuvalu; je však znepokojen nízkým počtem úlovků, které jsou ve výlučných hospodářských oblastech skutečně zpracovány, a z toho plynoucími ztrátami výdělku;
10. vítá návrh Komise zvýšit úsilí o udržitelné řízení rybolovu podporou systémů pro sledování, kontrolu a dohled v tomto regionu a zesílit boj proti nezákonnému, nehlášenému a neregulovanému rybolovu;
11. doporučuje, aby rozvinutější tichomořské ostrovní země dále rozvíjely vlastní zpracovatelské odvětví, a vytvářely tak další pracovní místa, aby v zájmu zvýšení zpracovatelských kapacit prozkoumaly možnost zvýhodněných půjček od Evropské investiční banky pro malé a střední podniky ve vlastnictví zájmových skupin tichomořských států s cílem zvýšit příjmy regionu; žádá provedení hodnocení vhodné úrovně rybolovné kapacity, která je z hlediska rybolovných zdrojů v tomto regionu dlouhodobě udržitelná, a tam, kde existuje prostor pro zvýšení kapacity, žádá rozšíření místních flotil;
12. vyzývá Komisi, aby v tichomořských zemích provedla ekologické a sociální hodnocení dopadu rozsáhlé nezákonné průmyslové těžby dřeva a s ní spojeného obchodu;
13. vyzývá Komisi, aby se soustředila na rychlé provedení Úmluvy o biologické rozmanitosti a souvisejících dohod, zejména programu práce na chráněných územích, který představuje efektivní nástroj k tomu, aby se zabránilo dalšímu ničení či znehodnocování lesních a mořských ekosystémů v Tichomoří;
14. vyzývá Komisi, aby zvýšila podporu ekologicky a sociálně odpovědného řízení lesního hospodářství a podporu zavádění spolehlivých systémů, které mohou poskytnout evropským spotřebitelům důvěryhodné záruky, že dřevěné výrobky prodávané na trhu EU jsou vyrobeny ze dřeva pocházejícího z udržitelných zdrojů; zdůrazňuje význam přesunu paradigmatu od rozsáhlé průmyslové těžby dřeva k projektům ekologického lesního hospodářství sloužícím k vytváření příjmů pro místní komunity a k podpoře zmírňování chudoby;
15. podporuje Úmluvu o zachování a řízení vysoce stěhovavých rybích populací v západním a středním Tichém oceánu podepsanou v září 2000, jejímž cílem je dosáhnout dlouhodobě udržitelného lovu tuňáků jako znamení spolupráce mezi tichomořskými ostrovními zeměmi a vzdálenými rybářskými národy;
16. zdůrazňuje, že je zapotřebí daleko větších investic do správy nerostných ložisek, tedy zásadního zdroje deviz pro rozvinutější i méně rozvinuté tichomořské ostrovní země, aby se předešlo předčasnému vyčerpání zdrojů, jak tomu bylo v Nauru v důsledku 50 let trvající těžby fosfátu;
17. vyzývá Komisi, aby ve spolupráci s tichomořskými ostrovními zeměmi zajistila, že všechny daně a cla, které ropné, těžební a plynařské společnosti v tomto regionu platí různým vládám, budou plně zveřejněny ve výročních finančních zprávách;
18. upozorňuje na hospodářský význam cestovního ruchu pro tento region vzhledem k tomu, že jednou z hlavních předností tichomořských ostrovů je jejich idylické prostředí; zdůrazňuje, že veškerá podpora cestovního ruchu v tomto regionu musí jít ruku v ruce se zvýšením podílu místních vlastníků turistických služeb, aby se zaručila udržitelnost odvětví cestovního ruchu a aby se dosáhlo maximálního přínosu pro místní ekonomiku;
19. uznává přínos nízkonákladových leteckých společností, které provozují lety do tohoto regionu, pro hospodářství tichomořských ostrovů, a požaduje odstranění překážek, které stojí v cestě politikám tzv. „otevřeného nebe“;
20. zdůrazňuje, že většinou pouze bohatší země s rozvinutější infrastrukturou a častějším leteckým spojením každoročně přitahují významný počet turistů; klade důraz na to, že v těchto případech se musí rozvojová pomoc nadále používat k financování infrastruktury a na podporu udržitelného cestovního ruchu;
21. žádá Komisi, aby v rámci 10. Evropského fondu pro rozvoj kladla důraz na podporu vzdělávacího systému a technického vzdělávání v těch státech regionu, jejichž rozvoj je zpomalen v důsledku nedostatků v této oblasti;
22. uznává význam zemědělství jako hlavního zdroje příjmu, včetně zisků z vývozu, a jako prostředku obživy a zaměstnanosti v této oblasti;
23. zdůrazňuje, že globalizace a ztráta preferenčního přístupu na trh EU již má hluboký ekonomický dopad na tento region, zejména pak na Fidži;
24. zdůrazňuje, že v méně rozvinutých zemích, které přežívají hlavně ze zemědělství k samozásobení, je třeba uskutečnit postupný přechod od produkce základních plodin k pěstování plodin k prodeji, které poskytnou více zemědělských produktů na vývoz, a je třeba prozkoumat, zda je ekonomicky proveditelné zřízení zpracovatelských podniků a balíren;
25. zdůrazňuje, že kvalifikovaná pracovní síla je důležitou podmínkou hospodářského rozvoje tichomořských zemí, a proto žádá Komisi, aby v tichomořských zemích podporovala národní programy zaměřené na poskytování odborného vzdělání a dalšího vzdělání vhodně uzpůsobené k podpoře místního průmyslu;
26. zdůrazňuje význam obchodu s EU v rámci regionu, včetně regionálních obchodních ujednání, jako jsou obchodní dohody tichomořských ostrovních zemí (PICTA), navrhovaná dohoda o těsnějších hospodářských vztazích (PACER) a dohoda o hospodářském partnerství, jako prostředků k dosažení rostoucí hospodářské prosperity v tomto regionu;
27. s ohledem na náklady na řízení a správu těchto obchodních dohod, včetně realizace tichomořské strategie tichomořskými ostrovními státy a regionálními organizacemi, jako je sekretariát Tichomořského fóra, vyzývá Komisi, aby pro včasné a efektivní provádění těchto dohod poskytla náležitou finanční a technickou pomoc;
28. vyjadřuje souhlas s hodnocením Komise, pokud jde o význam hlavních regionálních účastníků, jako je Austrálie, Nový Zéland, USA a Japonsko, vzhledem k tomu, že jsou významnými dárci a obchodními partnery tichomořské oblasti a že dvoustranné vztahy mezi EU a těmito zeměmi se zlepší její vyšší účastí v Tichomoří;
29. schvaluje úsudek Komise, že užší koordinace poskytování pomoci s ostatními partnery v regionu, jako je Austrálie a Nový Zéland, zvýší účinnost dodávané pomoci;
30. zdůrazňuje skutečnost, že tichomořský region má geopolitický význam, a vyjadřuje znepokojení nad tím, že z rivality mezi jednotlivými státy může vyplynout málo kvalitní a politicky podmíněná pomoc na úkor dlouhodobého rozvoje, udržitelnosti zdrojů a řádné správy;
31. vyzývá Komisi, aby uznala, že systémy držení půdy, zvláště v Papui–Nové Guinei, na Šalamounových ostrovech, Vanuatu a Nové Kaledonii (francouzské zámořské území) jsou velmi komplikované a představují skutečné překážky rozvoje; naléhá proto na Komisi, aby podpořila národní iniciativy vedoucí k pozemkovým reformám, zahájené v těchto zemích a na tomto území;
32. vyzývá Komisi, aby iniciovala politiky k řešení problému rychlého šíření HIV/AIDS v tomto regionu, což se týká především zemí jako Papua-Nová Guinea;
33. upozorňuje na to, že čtyři země regionu, Papua-Nová Guinea, Šalamounovy ostrovy, Vanuatu a Východní Timor, jsou zachváceny malárií; naléhá na Komisi, aby vypracovala programy řešení tohoto problému, přičemž zajistí vhodnou ochranu před malárií, např. dodáním moskytiér do postižených zemí;
34. zdůrazňuje, že pro zajištění účinnosti poskytované pomoci je v celém tichomořském regionu nezbytná podpora řádné veřejné správy, aby se předcházelo korupci, která je jednou z hlavních překážek plnění rozvojových cílů tisíciletí, a aby bylo dosaženo udržitelného rozvoje; zdůrazňuje, že je třeba vytvořit národní instituce a transparentní a životaschopné postupy, aby se rozvojová pomoc dostala k určeným příjemcům podpory v regionu;
35. sdílí názor Komise, že politická nestabilita a konflikty mohou mít ničivý účinek na hospodářský rozvoj regionu, zejména pokud jde o ztrátu zisku z cestovního ruchu a poškození ekonomické infrastruktury;
36. trvá na tom, aby se posílená spolupráce mezi Evropskou unií a tichomořskými ostrovy projevovala v formě zvýšené podpory od parlamentů těchto států, s cílem posílit jejich kapacity a jejich působení ve prospěch regionální politické stability;
37. upozorňuje na skutečnost, že tichomořské ostrovní státy jsou ohroženy přírodními katastrofami a vystaveny jejich ničivým účinkům na hospodářství; vyjadřuje proto podporu požadavku Komise, aby byl vytvořen regionální program připravenosti na mimořádně vážné události;
38. připojuje se k názoru Komise, že tichomořské ostrovní země mají výsostný zájem na řešení problému změny klimatu s ohledem na její potenciální účinek na tento region v důsledku stoupající hladiny moře; bere na vědomí rámec činnosti tichomořských ostrovů v oblasti změny klimatu na období 2006–2015, který představuje regionální mechanismus na podporu reakce na změnu klimatu, a požaduje posílení dialogu mezi EU a tichomořským regionem s cílem zabývat se změnou klimatu a souvisejícími záležitostmi;
39. upozorňuje na současnou situaci ve Východním Timoru, který v květnu a červnu docházelo k násilí, a vyjadřuje naději, že Komise – v úzké spolupráci s mezinárodním společenstvím – pomůže čelním představitelům Východního Timoru při řešení problémů, které přispívají ke krizové situaci, a podpoří je při nastolení politické stability, zmírňování chudoby, dosahování rozvoje společnosti a při urovnávání problémů různých společenských vrstev;
40. vítá závěry Rady o strategii EU pro Tichomoří ze dne 17. července 2006 a důraz, který klade na odstranění chudoby, splnění rozvojových cílů tisíciletí, rozvoj lidských zdrojů a na otázky zdraví; vyjadřuje však politování nad tím, že Rada své závěry přijala, aniž by vyčkala postoje Evropského parlamentu;
41. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, vládám a parlamentům členských států a vládám a parlamentům tichomořských ostrovních států.
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ
Strategie Komise na rok 2006 bude první oficiální strategií v rámci více než 30 let trvajících vztahů mezi EU a Tichomořím. Jejím cílem je posílit politický dialog, více se zaměřit na rozvojovou spolupráci a zvýšit účinnost dodávané pomoci.
Z historického hlediska měla Evropa v tichomořském regionu velký vliv prostřednictvím koloniální vlády a kulturních vazeb a poslední dobou prostřednictvím Úmluvy z Lomé a Dohody z Cotonou, které spojují země EU a AKT politicky i z hlediska rozvojové spolupráce a obchodu.
Jako region je tato oblast stále dynamičtější jak z hlediska ekonomického, tak politického, a přizpůsobuje se rostoucí moci Číny. Mnohé tichomořské ostrovy mají velké přírodní bohatství, ať už jde o nerostné zdroje nebo zásoby ryb, výhodou jiných je zase idylické prostředí, díky němuž se zvyšují devizové příjmy z cestovního ruchu.
Tichý oceán pokrývá 35 % zemského povrchu. Poloha tichomořských ostrovních zemí AKT a zámořských území Francie a Spojeného království má pro region – vedle významného přínosu z rybolovu a cestovního ruchu – také zápornou stránku, neboť tyto země a zámořská území jsou izolovány v důsledku velkých vzdáleností. V rámci regionu je Papua-Nová Guinea vzdálena od Samoy 4 500 km a od Francouzské Polynésie 8 000 km. Pokrok v oblasti telekomunikací, letecké dopravy a infrastruktury tyto problémy poněkud zmírnil.
Tichomořské ostrovy jsou vystaveny silným bouřím, mnohé přitom leží v cestě mocným cyklónům. Tsunami a sopečné erupce jsou v zemích, jako je Papua-Nová Guinea, běžné a mohou mít ničivý dopad na rozvoj.
Mnohé ostrovy jsou politicky křehké, jak bylo zřejmé z vojenských převratů na Fidži, konfliktu v Papui-Nové Guineji, a jak odrážejí probíhající nepokoje ve Východním Timoru. Současné šíření HIV/AIDS v regionu je také znepokojující.
Vzhledem k tomu, že tichomořské ostrovy jsou rozvojové země a že EU poskytuje tomuto regionu asi čtvrtinu rozvojové pomoci, je důležité, abychom pro vztahy s tichomořskými ostrovy měli soudržnou politiku. Jako hlavní dárce má Evropská unie možnost vytvořit strategii, která tichomořským ostrovům pomůže splnit rozvojové cíle tisíciletí do roku 2015.
Udržitelný rozvoj v hlavních odvětvích:
Tichomořský region disponuje velkým množstvím přírodních zdrojů, zejména pokud jde o rybolov, nerosty a lesy, přičemž zemědělství a cestovní ruch přestavují v mnoha tichomořských ostrovních zemích nezbytné faktory hospodářského růstu. Tato odvětví mají potenciál zajistit tomto regionu dlouhodobě udržitelný rozvoj, budou-li náležitě řízena. Je proto nutné, aby jakákoli strategie pro tento region podpořila ekologicky a ekonomicky udržitelný rozvoj těchto rozhodujících odvětí a aby zajistila využívání přírodních zdrojů ku prospěchu všech obyvatel tichomořských ostrovních zemí.
Při vytváření strategie pro tento region je třeba mít na mysli, že ačkoli jsou všechny tichomořské země klasifikovány jako země rozvojové, jsou mezi nimi velké rozdíly, a to jak z hlediska ekonomického, tak politického.
Pro mnohé tichomořské ostrovní země přestavují jejich zemědělské výrobky hlavní součást vývozu na mezinárodní trhy; jde zejména o cukr, kopru, banány, kokosy a palmový olej. Na druhé straně v jiných je veškerá zemědělská aktivita prováděna pouze za účelem obživy a pro tyto nechudší ostrovy zemědělství přestavuje zdroj potravin, zaměstnání i příjmu.
Rozdíly mezi tichomořskými ostrovy jsou také v nerostném bohatství. Některé z nich v důsledku špatného řízení takřka vyčerpaly své zdroje a nyní závisí pouze na dovozu, zatímco jiným ostrovům postiženým konflikty se podařilo díky využívání vysokých cen komodit zvrátit svůj hospodářský vývoj pozitivním směrem.
Jedním z hlavních obtížných úkolů, kterým tento region čelí, je udržitelné řízení rybolovu. Tuňák je v Tichomoří zvláště hojný – třetina světového úlovku v odhadované hodnotě 2 miliardy eur pochází z výlučných hospodářských oblastí tichomořských ostrovních zemí. Většina úlovku tuňáků pochází rybolovu ve vzdálených vodách, a flotily proto musí k lovu ve výlučných hospodářských oblastech platit licenční poplatky, což pro mnohé ostrovy přestavuje hlavní zdroj příjmů. Papua-Nová Guinea, Fidži, Šalamounovy ostrovy, Samoa, Francouzská Polynésie a Kiribati využívají výhod licenčních poplatků tak, že vytvořily místní zpracovatelské odvětví a národní flotily. Odhaduje se však, že pouze jedna pětina vylovených tuňáků je v oblasti skutečně zpracována.
Cestovní ruch se orientuje spíše na rozvinutější ostrovy, tedy ty s příznivější zeměpisnou polohou a rozvinutější infrastrukturou – mnohé z těchto ostrovů mají přistávací plochy, ale pouze omezený počet je v takovém stavu, aby na nich mohla přistávat osobní trysková letadla. Nedávné politické napětí a konflikty na ostrovech rovněž způsobily výrazné snížení počtu turistů, což je jasným odrazem skutečnosti, že pro rozvoj tohoto významného odvětví je nutná demokracie a řádná správa v regionu.
Vzhledem k rozdílům mezi tichomořskými ostrovními zeměmi je nezbytné, aby jakákoli strategie pro tento region byla v zájmu směřování rozvojové pomoci podle národních a regionálních priorit dostatečně flexibilní, čímž by se dosáhlo maximálního účinku jak pro rozvinutější, tak méně rozvinuté země. Posílený dialog s tichomořskými ostrovy a užší koordinace s partnery v regionu může být přínosem při zvyšování efektivity dodávek pomoci.
POSTUP
Název
Vztahy EU s tichomořskými ostrovy – strategie pro posílení partnerství
Číslo postupu
2006/2204(INI)
Příslušný výbor Datum, kdy bylo na zasedání oznámeno udělení svolení
DEVE 7. 9. 2006
Výbor(y) požádaný(é) o stanovisko Datum oznámení na zasedání
PECH 7. 9. 2006
ITRE 7. 9. 2006
ENVI 7. 9. 2006
INTA 7. 9. 2006
Nezaujaté stanovisko Datum rozhodnutí
PECH
ITRE 12. 9. 2006
ENVI 6. 9. 2006
INTA 11. 9. 2006
Užší spolupráce Datum oznámení na zasedání
Zpravodaj Datum jmenování
Nirj Deva 21. 3. 2006
Předchozí zpravodaj(ové)
Projednání ve výboru
10. 7. 2006
28. 8. 2006
Datum přijetí
3. 10. 2006
Výsledek závěrečného hlasování
+
-
0
25
0
0
Členové přítomní při závěrečném hlasování
Margrete Auken, Alessandro Battilocchio, Margrietus van den Berg, Danutė Budreikaitė, Marie-Arlette Carlotti, Thierry Cornillet, Nirj Deva, Alexandra Dobolyi, Michael Gahler, Filip Andrzej Kaczmarek, Glenys Kinnock, Maria Martens, Gay Mitchell, Luisa Morgantini, José Javier Pomés Ruiz, Horst Posdorf, Frithjof Schmidt, Jürgen Schröder, Anna Záborská, Mauro Zani.
Náhradníci přítomní při závěrečném hlasování
Milan Gaľa, Manolis Mavrommatis, Anne Van Lancker, Anders Wijkman, Gabriele Zimmer.
Náhradník(ci) (čl. 178 odst. 2) přítomný(í) při závěrečném hlasování
Datum předložení
9. 10. 2006
Poznámky (údaje, které jsou k dispozici jen v jednom jazyce)
