13. 11. 2007
SPOLEČNÝ NÁVRH USNESENÍ,
který v souladu s čl. 103 odst. 4 jednacího řádu předkládá(předkládají)
– Joseph Daul, Daniel Caspary, Marianne Thyssen, Cristobal Montoro Romero a Csaba Őry za skupinu PPE-DE
– Robert Goebbels, Anne Van Lancker a Udo Bullmann za skupinu PSE
– Graham Watson, Margarita Starkevičiūtė, Lena Ek a Bernard Lehideux za skupinu ALDE
– Cristiana Muscardini, Ewa Tomaszewska, Ryszard Czarnecki, Mieczysław Edmund Janowski a Adam Bielan za skupinu UEN
a který nahrazuje návrhy usnesení předložené níže uvedenými skupinami:
– UEN ( B6‑0435/2007 )
– PPE-DE ( B6‑0441/2007 )
– PSE ( B6‑0442/2007 )
– ALDE ( B6‑0447/2007 )
o sdělení „V evropském zájmu je uspět v době globalizace“
Usnesení Evropského parlamentu o sdělení „V evropském zájmu je uspět v době globalizace“
Evropský parlament ,
–
s ohledem na přípravnou zprávu ze dne 26. ledna 2007 o hlavních směrech hospodářské politiky na rok 2007 ( A6-0012/2007 ),
–
s ohledem na sdělení Komise „V evropském zájmu je uspět ve věku globalizace“ (KOM(2007)0581 v konečném znění),
–
s ohledem na sdělení Komise „Čas zařadit vyšší rychlost: nové partnerství pro růst a zaměstnanost (KOM(2006)0030),
–
s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 4. října 2004, 12. července 2005, 18. července 2006 a 10. července 2007 o hlavních směrech politiky zaměstnanosti členských států,
–
s ohledem na své legislativní usnesení o hlavních liniích politik zaměstnanosti členských států Přijaté texty, P6_TA(2007)0048 . ,
–
s ohledem na Evropský pakt mládeže, který přijala Evropská rada ve dnech 23. a 24. března 2005,
–
s ohledem na Evropský pakt pro rovnost žen a mužů, který přijala Evropská rada ve dnech 23. a 24. března 2006,
–
s ohledem na sdělení Komise „Vzdělávání a odborná příprava v roce 2010“: úspěch Lisabonské strategie závisí na neodkladných reformách (KOM(2003)0685),
–
s ohledem na své usnesení o postavení zdravotně postižených osob v rozšířené Evropské unii: Evropský akční plán 2006-2007 Úř. věst. C 316 E, 22.12.2006, s. 370. ,
–
s ohledem na závěry neformálního setkání ministrů pro zaměstnanost a sociální věci ve městě Guimarães na téma 12 klíčových bodů k řešení budoucích náročných úkolů“, které se konalo ve dnech 5. a 6. července 2007,
–
s ohledem na čl. 103 odst. 4 jednacího řádu,
A.
vzhledem k tomu, že to, zda veřejné politiky skutečně posilují či neposilují růst, závisí na zdrojích a překážkách růstu, které v dané ekonomice převládají, a na širší konstelaci omezení a příležitostí, které vyplývají z globálního hospodářského prostředí,
B.
vzhledem k tomu, že současná finanční nestabilita vytváří nejistotu a mohla by vést k dalšímu zpomalování růstu, a vzhledem k tomu, že by mírná korekce podzimních odhadů Komise mohla rovněž znamenat bod obratu hospodářského cyklu, pokud transparentnost na trhu a vhodné reakce tvůrců politiky nepovedou k navrácení důvěry spotřebitelů,
C.
vzhledem k tomu, že nová EU je jedinečnou směsí vyspělých ekonomik a konvergujících nízkonákladových ekonomik, což umožňuje snižovat náklady, využívat vnitřní a vnější úspory z rozsahu a odolávat deflačním a inflačním tlakům rozvíjejících se ekonomik,
D.
vzhledem k tomu, že rostoucí prestiž a přitažlivost jednotného trhu EU podporuje ekonomické přistěhovalectví, poptávku po politické a finanční pomoci při řešení problémů na celém světě a příliv finančních prostředků od soukromých investorů a fondů státního majetku,
E.
vzhledem k tomu, že vývoz EU jak do rozvinutých, tak do rozvíjejících se ekonomik je příliš často negativně ovlivňován tím, že neexistují stejné podmínky přístupu na trh pro obě strany a brání mu netarifní překážky a nekalé obchodní praktiky,
F.
vzhledem k tomu, že rozšířená EU a její vliv na ekonomiku a na politický a společensko-kulturní rozvoj jejích členských států vyžaduje provedení reforem a zlepšení spolupráce v rámci systému přijímání politických rozhodnutí,
G.
vzhledem k tomu, že vzájemná závislost v eurozóně je větší než v samotné EU; a vzhledem k tomu, že to dosud nepřineslo účinné a koherentní politické postupy, zejména pokud jde o vztah mezi zdravými veřejnými financemi, vysoce kvalitními výdaji a investicemi do strategií růstu produktivity,
H.
vzhledem k tomu, že političtí činitelé musí při definování hlavních směrů hospodářské politiky EU určit, jednoznačně stanovit a řešit společné úkoly ekonomik EU v současnosti a v nadcházejících letech,
I.
vzhledem k tomu, že základními předpoklady úspěšného provádění opatření hospodářské politiky je informovanost občanů EUa jejich aktivní podpora,
J.
vzhledem k tomu, že evropská strategie zaměstnanosti potřebuje v rámci obnovené Lisabonské strategie větší zviditelnění, monitorovací kapacity a podporu angažovanosti, zejména v národních programech reforem a zprávách o jejich plnění,
K.
vzhledem k tomu, že hospodářský růst, zaměstnanost, boj proti chudobě a sociální začlenění jsou navzájem velmi provázány; vzhledem k tomu, že je stále více upozorňováno na chudobu pracujících jako na hlavní problém v politice zaměstnanosti i v politice sociálního začlenění; vzhledem k tomu, že je proto nezbytné, aby integrované hlavní směry dosahovaly cílů v oblasti sociální a environmentální a aby byla posouzena součinnost mezi různými oblastmi,
L.
vzhledem k tomu, že ministři pro zaměstnanost a sociální věci na svém výše zmíněném neformálním setkání ve městě Guimarães došli k závěru, že sociální začlenění je základním aspektem strategií udržitelného rozvoje v Evropě, neboť poskytuje nástroje na vytváření příležitostí pro všechny a má kladný vliv na zaměstnanost, kvalifikaci a osobní rozvoj,
Vnější politiky
1.
konstatuje, že globalizace ekonomiky přináší ekonomikám EU nové možnosti a že tyto ekonomiky by měly hrát v nadcházejících desetiletích významnější úlohu a dosáhnout dalších výhod tím, že využijí úspory z rozsahu a výhody plynoucích z jejich potenciálu, z dalších městských aglomerací, sítí a dobré pověsti;
2.
zdůrazňuje, že EU může splnit cíle Lisabonské strategie v rámci Unie pouze tehdy, bude-li aktivní a jednotná na celosvětové úrovni; vítá proto záměr rozvíjet koherentní vnější rozměr Lisabonské strategie; domnívá se, že komplexní přístup zahraniční politiky zaměřený na spolupráci v oblasti tvorby právních předpisů, na sbližování standardů a rovnocennost pravidel musí podporovat spravedlivou hospodářskou soutěž i spravedlivý obchod; v této souvislosti však varuje před podceňováním významu dalšího zlepšování vnitřní spolupráce a reformních procesů;
3.
zdůrazňuje rostoucí význam EU jako celosvětového činitele a jednoho ze subjektů, kterým otevřená světová ekonomika přinesla největší výhody, jako největšího světového vývozce a dovozce zboží, největšího světového vývozce služeb a hospodářství a druhého největšího příjemce a poskytovatele přímých zahraničních investic; domnívá se, že EU má proto velkou odpovědnost za řešení celosvětových problémů a za vytvoření nástrojů společné zahraniční hospodářské politiky, které umožní odpovídajícím způsobem řídit vnější vliv jednotného trhu EU;
4.
domnívá se, že celosvětová konsolidace průmyslových odvětví a akvizice podniků EU investory ze třetích zemí a naopak snižují skutečné kapitálové náklady; vyzývá, aby byla přijata opatření k boji proti protekcionismu jak v Evropské unii, tak i mimo ni; zdůrazňuje však, že bez náležité koordinace při vytváření kontrolního rámce EU a důsledného prosazování pravidel EU v oblasti hospodářské soutěže by výhody jednotného trhu a úspory z rozsahu vyplývající ze skutečnosti, že EU na světovém trhu vystupuje jako jeden celek, mohly být potencionálně oslabeny;
5.
podporuje nezávislost ECB při vytváření měnové politiky a při zvládání výkyvů na světových finančních trzích; zdůrazňuje, že stoupající směnný kurz eura, který je výsledkem rostoucí nerovnováhy ve třetích zemích a nízké poptávky v EU, zvyšuje konkurenční tlak na evropské společnosti, a poukazuje na skutečnost, že EU musí reagovat na základě přiměřených hospodářských politik, mezinárodních dohod a spolupráce;
6.
zastává názor, že zvyšující se poptávka po přírodních zdrojích, základních produktech a službách způsobená růstem rozvíjejících se ekonomik může představovat inflační tlak pro ekonomiky členských států EU, který byl až dosud kompenzován tím, že se členské státy podílely na růstu celosvětové poptávky; domnívá se, že by členské státy měly vytvořit nástroje protiinflační hospodářské politiky, strategie technologického růstu a připravit rámec pro případné makroekonomické úpravy a lepší koordinaci s cílem řešit tento problém;
7.
vítá záměr Komise dále při svých diskusích se třetími zeměmi rozvíjet spolupráci v oblasti tvorby předpisů, sbližování norem a rovnocennosti pravidel; vyzývá Komisi, aby podporovala důstojné pracovní podmínky a kvalitu pracovního života, aby bojovala proti sociálnímu dumpingu, aby do svých smluv o obchodu a spolupráci s třetími zeměmi systematicky začleňovala kapitolu o udržitelném rozvoji, která by vyžadovala ratifikaci a prosazování základních standardů Mezinárodní organizace práce a zásad důstojných pracovních podmínek, a aby při uzavírání smluv s třetími zeměmi systematicky uplatňovala své sociální hodnoty a zásady;
Vnitřní politiky
Most mezi strategiemi pro sociální ochranu a začlenění a integrovanými hlavními směry
8.
vítá prohlášení Komise, ve kterém se uvádí, že větší pozornost bude věnována aktivnímu začlenění a rovným příležitostem, že by se měla prosazovat přiměřená sociální ochrana a posílit boj proti chudobě a že je v Evropě zapotřebí účinnějších prostředků k zajištění stávajících práv občanů na dostupnost zaměstnání, vzdělávání, sociálních služeb, zdravotní péče a jiných forem sociální ochrany;
9.
zdůrazňuje, že je třeba v dalším cyklu Lisabonské strategie, zejména v integrovaných hlavních směrech, zajistit a zlepšit začleňování a zviditelňování sociálních aspektů; domnívá se, že je nutné odstranit v hlavních směrech pro zaměstnanost zjištěné nedostatky, které zapříčiňují, že určité základní cíle sociální oblasti nemají patřičnou váhu, například cíle spojené se snižováním počtu chudých pracujících a se zlepšováním přístupu všech občanů ke kvalitnímu vzdělání, zdravotní péči a dalším formám sociální ochrany; vyzývá Komisi, aby upravila integrované hlavní směry tak, aby odrážely nové úkoly a odstranily tyto nedostatky;
10.
vyzývá Komisi a členské státy, aby uplatňovaly systematický přístup, který zajistí účinné vazby mezi procesem národních programů reforem zaměřených na růst a vytváření většího počtu pracovních míst lepší kvality na jedné straně a procesem sociálního začleňování na straně druhé;
Provádění hlavních směrů pro zaměstnanost
11.
vyzývá Komisi, aby řešila značné rozdíly mezi členskými státy v provádění a účinnosti hlavních směrů pro zaměstnanost tím, že zajistí, aby členské státy více uplatňovaly ukazatele a cíle evropské strategie pro zaměstnanost, nástroje celoživotního vzdělávání a opatření stanovená v Evropském paktu mládeže a Evropském paktu pro rovnost žen a mužů a akční program EU v oblasti zdravotních postižení na období 2006–2007; žádá, aby všechny tyto závazky, cíle a srovnávací ukazatele byly začleněny do integrovaných hlavních směrů s cílem zlepšit důslednost a účinnost strategie pro zaměstnanost;
12.
zdůrazňuje velký význam rozšiřování strategických kapacit politik zaměstnanosti; žádá Komisi a členské státy, aby ve svých koordinačních postupech věnovaly zvláštní pozornost kvalitě práce, slaďování pracovního, rodinného a osobního života, kvalitě a dostupnosti vzdělávání a odborné přípravy pro všechny, provádění protidiskriminačních právních předpisů, prosazování politiky rovných příležitostí pro ženy a muže a přistěhovalecké problematice;
13.
podporuje přijetí vyváženého souboru společných zásad v oblasti „flexicurity“, která je kombinací flexibility a jistoty pro zaměstnance a zaměstnavatele na trhu práce; vyzývá členské státy, aby začlenily tyto společné zásady do konzultací svých národních programů reforem se sociálními partnery, a zdůrazňuje především odborné vzdělávání a rekvalifikaci, aktivní politiky na trhu práce, odpovídající sociální ochranu a odstranění segmentace na trhu práce zaručením práv pro všechny pracující;
Hospodářské politiky
14.
domnívá se, že zdravá hospodářská politika by měla pomáhat posílit důvěru a snížit nejistotu způsobenou současnou finanční nestabilitou; poukazuje na to, že základním problémem evropské ekonomiky v minulých letech byla nedostatečná domácí poptávka; v této souvislosti zdůrazňuje, že zlepšení koordinace jak daňové politiky, tak vysoce kvalitních veřejných financí, včetně „lisabonských investic“ má mimořádný význam;
15.
zastává názor, že transparentnost finančního trhu, účinná pravidla hospodářské soutěže a odpovídající právní předpisy a kontrola mají stále klíčovou úlohu s ohledem na globalizaci finančních trhů a zajištění práv spotřebitelů; vyzývá proto Komisi, aby zahrnula problematiku finančního trhu do příslušných celoevropských iniciativ v rámci lisabonského programu Společenství;
16.
zdůrazňuje, že zpomalení růstu produktivity je z hlediska hospodářské politiky znepokojující a v rámci EU se liší, má však společné rysy, které ukazují na nedostatky na trzích, v distribuci a finančních službách;
17.
zdůrazňuje, že strukturální nepružnost brání účinnému využívání nových technologií a dostupnosti sítí v zaostávajících odvětvích; má za to, že hlavní směry hospodářské politiky by měly zahrnovat opatření v oblasti nabídky, jejichž cílem je vytvoření příznivého prostředí pro přeshraniční operace podniků a urychlení zavedení jednotného finančního trhu;
18.
uznává, že Evropa potřebuje rychleji převádět inovace do nových produktů a služeb; podporuje proto požadavek Komise na podporu trojúhelníku znalostí – výzkumu, vzdělávání a inovací; očekává, že se bude více investovat do nových dovedností, celoživotního učení a moderních systémů vzdělávání a odborné přípravy;
19.
zastává názor, že je třeba podpořit restrukturalizaci hospodářství založenou na inovaci řídících procesů, postupů a organizačních struktur; má za to, že nové společnosti v této oblasti potřebují lepší přístup ke kapitálu a větší kreativitu a že se malým podnikům a mladší generaci nabízí v této oblasti mnoho možností;
20.
konstatuje, že politika hospodářské soutěže by měla doplňovat strukturální politiky, bránit vzniku kartelů a takových podmínek, které umožňují likvidaci malých podniků;
21.
konstatuje, že pro občany EU je globalizace často synonymem klesající produkce v Evropě a ztráty pracovních míst; vyzývá Komisi a členské státy, aby evropské občany lépe informovaly o všech aspektech globalizace a o potřebě celoevropské politiky, která by umožnila čelit úkolům, jež přináší globalizované hospodářství;
22.
znovu opakuje, že cíle Lisabonské strategie mohou být zcela splněny pouze tehdy, pokud bude i nadále vyvíjeno úsilí o vytvoření společné energetické politiky;
23.
uznává, že malé, střední i velké podniky se společně podílejí na dynamické a integrované inovační strategii a že je proto v zájmu zvyšování úrovně výzkumu a vývoje a vyvíjení nových technologií nezbytné, aby měli menší podniky a jednotlivci přístup ke zdrojům; poukazuje na to, že je nutné posílit jak financování v počáteční fázi, tak financování průběžné, poskytované v dostatečném časovém rozsahu, jenž umožní uvedení výrobků na trh;
24.
vítá návrh Komise konzultovat s malými a středními podniky a jejich zástupci a následně připravit „zákon o malých podnicích“ pro Evropu; naléhavě žádá, aby názorům malých podniků byl při sociálním dialogu dán prostor a aby zásada „mysli nejdříve v malém“ byla do tvorby politiky plně začleněna;
25.
vyslovuje politování nad tím, že mezi Komisí, Radou a Parlamentem nebyl doposud dohodnut žádný jednoznačný časový harmonogram a kodex chování, na jejichž základě by byla zajištěna přiměřená spolupráce a plné zapojení těchto tří orgánů EU při dalším projednávání otázek globalizace; vyzývá v této souvislosti Radu a Komisi, aby neprodleně předložily návrhy na úzkou spolupráci mezi těmito třemi orgány EU s ohledem na blížící se revizi Lisabonské strategie;
26.
podporuje nezávislost ECB při vytváření měnové politiky a při řízení výkyvů na světových finančních trzích; zdůrazňuje, že stoupající směnný kurz eura je výsledkem rostoucí nerovnováhy ve třetích zemích a nízké poptávky v eurozóně; je znepokojen, do jaké míry bude evropský růst dostatečně silný na to, aby neutralizoval výkyvy globálních finančních trhů a směnných kurzů;
27.
zastává názor, že zvyšující se poptávka po přírodních zdrojích, základních produktech a službách způsobená růstem rozvíjejících se ekonomik může vyvolat inflační tlak na ekonomiky členských států EU, který byl až do současnosti kompenzován tím, že se členské státy podílely na růstu celosvětové poptávky; domnívá se, že by členské státy měly vytvořit nástroje protiinflační hospodářské politiky, strategie technologického růstu a připravit rámec pro případné makroekonomické úpravy a lepší koordinaci s cílem řešit tento problém;
Zapojení zúčastněných subjektů
28.
vyzývá Komisi a členské státy, aby posílily odpovědnost a prohloubily zapojení národních parlamentů, regionálních a místních orgánů, sociálních partnerů a zúčastněných subjektů z řad občanské společnosti při naplňování Lisabonské strategie a především při provádění národního programu reforem;
Globální řízení
29.
uznává, že zejména k vypracovávání politik na zmírnění změny klimatu a potírání mezinárodně organizovaného zločinu je nutné neodkladně jednat na nadnárodní úrovni, a domnívá se, že k řešení nadnárodních problémů je potřebná nadnárodní instituce;
30.
zdůrazňuje význam EU jako celosvětového činitele a jednoho ze subjektů, kterým otevřená světová ekonomika přinesla největší výhody; domnívá se, že EU proto nese velkou odpovědnost při řešení světových problémů a přijímání nástrojů společné zahraniční hospodářské politiky, které umožní odpovídajícím způsobem řídit vnější vliv na jednotný trh EU;
31.
domnívá se, že pro sbližování předpisů má zásadní význam vypracování celosvětových pravidel a standardů; vyzývá Komisi, aby se aktivně podílela na činnostech všech příslušných mezinárodních agentur a normalizačních orgánů, a aby tak přispěla k větší konzistentnosti pravidel a postupů EU a jejich hlavních obchodních partnerů;
32.
vyzývá Radu a Komisi, aby zajistily, že bilaterální obchodní dohody EU a multilaterální obchodní dohody WTO budou uzavírány podle ustanovení Dohody o zřízení WTO; vyzývá Komisi, aby pokračovala v práci na dosažení ambiciózních závěrů uvedených v prohlášení ministerské konference v Dohá;
33.
domnívá se, že transatlantický vnitřní trh by mohl být vhodným nástrojem pro zajištění účinné ochrany obchodu v EU, udržitelné konkurenceschopnosti a inovací;
34.
vyzývá Komisi, aby zajistila, že budou splněny podmínky vzájemného přístupu na trh; znovu vyjadřuje svou podporu nové dohodě o partnerství mezi EU a USA, jejímž cílem je odstranit nebo značně zmenšit všechny zbývající překážky obchodu a investic a současně dodržovat evropské normy;
35.
je přesvědčen, že při další liberalizaci obchodu je pro EU ještě více nezbytné zachovat si schopnost chránit se proti nekalým obchodním praktikám; proto pokládá nástroje na ochranu obchodu za nepostradatelnou součást strategie EU;
Migrace
36.
zdůrazňuje, že EU naléhavě potřebuje společnou hraniční a přistěhovaleckou politiku, která by zahrnovala nejen integrované kontroly na hranicích, ale jednotné strategie, kritéria a postupy pro ekonomickou migraci, přičemž by byla jednotlivým členským státům ponechána možnost rozhodovat o počtu vpuštěných osob, zdůrazňuje také, že se za pomoci výměny informací musí věnovat více úsilí hledání nových způsobů, jak dosáhnout, aby příliv obyvatel dopadl pro všechny strany z hlediska sociálního i hospodářského dobře;
Institucionální úpravy
37.
je toho názoru, že vliv hospodářské situace na dlouhodobý růst není automatický a že pro to, zda je daná ekonomika schopná realizovat svůj strukturální růstový potenciál, je určující rozvoj institucí reagujících na trh; vyzývá proto Komisi, aby předložila skutečně aktualizované integrované hlavní směry na období 2008-2010;
38.
pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení radě, Komisi a parlamentům a vládám členských států a kandidátským zemím.
