10. 1. 2005
SPOLEČNÝ NÁVRH USNESENÍ,
který v souladu s čl. 103 odst. 4 jednacího řádu předložili poslanci
– Maria Martens, za skupinu PPE-DE
– Robert Goebbels, Miguel Angel Martínez Martínez, za skupinu PSE
– Fiona Hall, za skupinu ALDE
a který nahrazuje návrhy předložené níže uvedenými skupinami:
– PPE-DE (B6‑0023/2005)
– PSE (B6‑0027/2005)
– ALDE (B6‑0031/2005)
o odpuštění dluhů rozvojovým zemím
Usnesení Evropského parlamentu o odpuštění dluhů rozvojovým zemím
Evropský parlament ,
–
s ohledem na setkání Pařížského klubu, skupiny 19 věřitelských států, kam patří také 12 členských států EU, které se konalo dne 21. listopadu 2004;
–
s ohledem na svá předchozí usnesení o odpuštění dluhu hluboce zadluženým chudým zemím ze čtvrtka 25. dubna 2002 a vnějšího dluhu chudých zemí ze čtvrtka 18. května 2000;
–
s ohledem na rozvojové cíle tisíciletí podepsané všemi členskými státy Organizace spojených národů v roce 2000;
–
s ohledem na iniciativu Nové partnerství pro rozvoj Afriky (NEPAD) přijatou v říjnu 2001 v Abuja (Nigérie) a následně uznanou Africkou unií jako základní součást sociálního a hospodářského rozvojového programu;
–
s ohledem na akční plán přijatý skupinou vyspělých průmyslových zemí G8 v Kananaskis dne 27. června 2002 a s ohledem na závěry předsednictví skupiny G8 přijaté v Evian dne 3. června 2003;
–
s ohledem na usnesení 2001/27 výboru OSN pro lidská práva o dopadech strategií strukturálních změn a vnějších dluhů na lidská práva, zejména na práva hospodářská, sociální a kulturní;
–
s ohledem na výroční petici roku 2000 podepsanou 24 miliony občanů, kteří žádají zrušení dluhů rozvojových zemí;
–
s ohledem na čl. 103 odst. 4 jednacího řádu,
A.
vzhledem k tomu, že velká část vysoce zadlužených chudých zemí (HIPC) se nachází v subsaharské Africe;
B.
vzhledem k tomu, že Afrika je zatížena dluhy, které se odhadují na 230 miliard USD a vzhledem k tomu, že africké země s nízkými příjmy platí podle odhadů přibližně 39 miliard USD na úrocích z dluhů;
C.
vzhledem k tomu, že zrušení dluhů by uvolnilo prostředky pro jiné účely a uvolněné prostředky by tvořily část vládního rozpočtu, tudíž by mohly být použity přímo ke snížení chudoby;
D.
vzhledem k tomu, že odpuštění dluhů je jedním z rozvojových cílů tisíciletí, které usilují konkrétně o „souhrnné řešení dluhů rozvojových zemí“ prostřednictvím národních a mezinárodních opatření zajišťujících udržitelnost dluhů v dlouhodobém měřítku,
E.
vzhledem k tomu, že odpuštění dluhů samo o sobě není všemocný lék a nevytváří samo o sobě žádné zdroje, nesnižuje chudobu ani nepodporuje rozvoj; vzhledem k tomu, že hlavní odpovědnost za budoucnost rozvojových zemí závisí na řádné správě a investicích do vlastních obyvatel;
F.
vzhledem k tomu, že v roce 1996 Světová banka, IMF, G7 a Pařížský klub zahájily iniciativu na odpuštění dluhů vysoce zadlužených chudých zemí (HIPC);
G.
vzhledem k tomu, že podle zprávy UNCTAD z roku 2002, a po dvou desetiletích programů strukturálních změn chudoba nadále narůstá;
H.
vzhledem k tomu, že Pařížský klub dne 21. listopadu 2004 rozhodl o snížení veřejného dluhu Iráku o 80 %, aby se napomohlo při rekonstrukci země; vzhledem k tomu, že dluh bude snižován ve třech fázích - 30 % s okamžitou platností, dalších 30 % v roce 2005 a 20 % v roce 2008;
I.
vzhledem k tomu, že tragická tsunami v Asii vedla k různým výzvám o zrušení dluhu zasažených národů, aby se napomohlo procesu rekonstrukce a obnovy;
1.
bere na vědomí snížení dluhu Iráku o 80 %; zdůrazňuje, že všichni věřitelé, a zejména mezinárodní organizace a národní vlády musí souhlasit s postupným zrušením dluhů rozvojových zemí, přičemž nejméně rozvinutým zemím bude dána přednost;
2.
vyzývá Komisi a členské státy, aby převzaly vedení na multilaterálních a bilaterálních jednáních při postupném odstraňování vnějších dluhů všech rozvojových zemí; žádá, aby také aktivně usilovaly o plnění cíle poskytovat 0,7 % HDP na rozvojovou pomoc zámořským oblastem, aby bylo dosaženo rozvojových cílů tisíciletí;
3.
vítá výzvu zrušit dluhy zemím, které byly postiženy tsunami, vyzývá však také ke zrušení dluhů dalším chudým zemím, neboť mezinárodní solidarita se nemůže odvíjet od tragických událostí;
4.
zdůrazňuje, že dluhy by měly být přednostně odpuštěny nejméně rozvinutým zemím a pouze za podmínky, že prostředky, které vlády z odpuštění dluhů získají, budou směřovány k poskytování pomoci nejchudším skupinám společnosti;
5.
domnívá se, že proces odpouštění veřejných dluhů by měl být uspíšen a prohlouben v zemích, jejichž vlády dodržují lidská práva a zásady řádné správy a upřednostňují odstranění chudoby;
6.
zdůrazňuje, že předešlé iniciativy, včetně zvýšené iniciativy HIPC, jsou v současném kontextu hospodářské globalizace stále nedostačující a zdůrazňuje, že jakákoli iniciativa, jako je iniciativa HIPC musí být vnímána jako krok kupředu při postupném odstraňování všech dluhů;
7.
v této souvislosti zdůrazňuje nezbytnost přizpůsobit stávající iniciativy HIPC tak, aby splňovaly požadavky oprávněných zemí, které v důsledku politické nestability doposud nedosáhly rozhodnutí, a aby nabízely větší pružnost na jiných úrovních, jako je např. délka sledování „historie“ těchto zemí, dosažené úspěchy a dokumentace strategie snižování chudoby jednotlivých mezidobí a stanovení odpuštění dluhu v přechodném období;
8.
vítá v tomto ohledu doložku o přesunutí ukončení platnosti iniciativy HIPC na konec roku 2006, která nabízí příležitost oprávněným zemím, ve kterých skončil nějaký konflikt, aby si vy tvořily odpovídající historii dosažených úspěchů a mohly využít iniciativy; vyzývá k doplňujícímu odpuštění dluhů, které by se zaměřovalo na usmíření a obnovu infrastruktury v těchto zemích, aby se snížila pravděpodobnost dalších konfliktů;
9.
domnívá se, že veškeré doplňkové prostředky, které vlády získají odpuštěním dluhů by měly být věnovány na sociální projekty formou plánů schválených dárci a občanskou společností, aby se zvýšily sociální výdaje v oblastech, jako je základní vzdělávání, základní zdravotní péče a řešení otázky HIV/AIDS;
10.
vyzývá Komisi a členské státy, aby - účinnou koordinací mezi skupinou G8, Světovou bankou a IMF - zajistily, že žádné zemi, která skutečně usiluje o snižování chudoby, řádnou správu a hospodářskou reformu, nebude odmítnuta příležitost dosáhnout rozvojových cílů tisíciletí v důsledku nedostatku financí;
11.
pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Komisi, Radě AKT-EU, Africké unii, Organizaci spojených národů, Mezinárodnímu měnovému fondu a Světové bance.
