Kandidát na Sacharovovu cenu: Ghassan Tueni
Lidská práva
2006-10-24 - 08:04
Ghassan Tueni: třetí kandidát na Sacharovovu cenu
Politik, diplomat a novinář Ghassan Tueni je bojovníkem za toleranci a pluralismus v Libanonu a na Blízkém východě. Je jedním ze tří kandidátů na Sacharovovu cenu za svobodu myšlení. Jeho nominace ale není pouze oceněním jeho práce. Má také připomenout jména libanonských obětí, které za své politické přesvědčení zaplatily životem.
Ghassan Tueni bojuje za toleranci v zemi, která je rozdělena mezi několik náboženských a etnických komunit. Bojuje také za svobodu a jednotu Libanonu. Propaguje myšlenku jednotného národa, který může být silný, navzdory různorodosti, která je pro něj tak typická.
Tueni se narodil v roce 1926 v Bejrútu. Na studia vyjel za oceán a vzdělání získal jedné z nejprestižnějších univerzit Spojených států, na Harvardu. V roce 1948 se vrátil do Libanonu. O svém uplatnění tady nemusel příliš přemýšlet. Pokračoval v práci, kterou započal jeho otec, který v roce 1933 založil nezávislé arabské noviny An-Nahar daily.
Nezávislý list ale nebyl ani zdaleka jedinou Tueniho aktivitou. V roce 1950 pomáhal založit první Arabskou univerzitu právních, politických a ekonomických věd. Jen o rok později se naplno rozběhla jeho politická kariéra a časem vystřídal několik pozic v libanonské vládě. V letech 1977 - 1982 byl velvyslancem a stálým zástupcem Libanonu v OSN.
Trpkou příchuť libanonské politiky zakusil na vlastní kůži. Jeho syn, rovněž novinář a poslanec libanonského parlamentu, Gebrane Tueni, byl zavražděn minulý rok. Osudným se mu staly kritické články v rodinných novinách An-Nahar. Slovní výpady proti přítomnosti syrských jednotek v zemi i silnému politickému vlivu Sýrie ho ohrozily natolik, že se dočasně rozhodl hledat útočiště ve Francii. Těsně před Vánoci minulého roku se vrátil do Libanonu. Přežil tu jediný den, 12. prosince 2005 se stal obětí bombového útoku.
Gebrane Tueni ale nebyl jediný. Na seznamu obětí jsou další jména.
Exploze a politika
Bývalý libanonský premiér Rafik Hariri stál v čele ministerského sboru hned dvakrát. Poprvé v letech 1992 - 1998, pak znovu od roku 2000 - 2004. Snažil se o sjednocení různorodých náboženských a etnických skupin v zemi. I on se angažoval na mediálním poli: v roce 1993 založil bejrútskou televizní stanici a také noviny Al-mustaqbal (v překladu Budoucnost). Zemřel 14. února 2005 při útoku na kolonu aut, která doprovázela jeho vůz v centru Bejrútu.
Ohromná únorová exploze vzala život dalším 21 lidem. Další dva zemřeli na následky zranění o dva měsíce později v nemocnici. Jedním z nich byl i Bassel Fleihan. Od roku 1993 působil šest let jako poradce libanonského ministra financí. V letech 2000 - 2003 si sám vyzkoušel ministerské křeslo, když měl na starosti resort hospodářství a obchodu. Fleihan hrál klíčovou roli při rozvíjení libanonského ekonomického programu.
Rok 2005 se stal osudným i univerzitnímu profesorovi Samiru Kassirimu. I on doplatil na svou novinářskou činnost v listu An-Nahar. Zemřel při bombovém útoku na jeho vůz v Bejrútu 2. června loňského roku.
Posledním na seznamu obětí, které má Sacharovova cena připomenout, je George Hawi. Libanonský politik působil také jako generální tajemník libanonské komunistické strany. I on často vystupoval proti syrské angažovanosti v libanonských záležitostech. Nálož pod jeho vozidlem odpálili atentátníci v červnu 2005 dálkovým ovládáním.
Profily dalších dvou kandidátů na Sacharovovu cenu jsme uveřejnili v minulých týdnech.
Kandidát na Sacharovovu cenu: Bojovníci proti únosům v Kolumbii - publikováno 10. října
Sacharovova cena: Alexandr Milinkievič bojuje za demokratické Bělorusko - publikováno 17. října
Vítěz bude vyhlášen 26. října.
20061023STO11962
CS
1
PHOTO
20061023PHT11964.jpg
-//EP//TEXT IM-PRESS 20060911FCS10501 0 NOT XML V0//CS
-//EP//TEXT IM-PRESS 20061016STO11687 0 NOT XML V0//CS
-//EP//TEXT IM-PRESS 20061010STO11507 0 NOT XML V0//CS
-//EP//TEXT MOTION P6-RC-2006-0469 0 NOT XML V0//CS
-//EP//DTD IM-PRESS 20050901 STO DOC XML V0//EN
-//EP//STYLESHEET IM-PRESS 20050901 STO DOC XML V0//EN
