A6-0421/2008
5. 11. 2008
ZPRÁVA
o žádosti o zbavení Franka Vanheckeho imunity
(2008/2092(IMM))
Výbor pro právní záležitosti
Zpravodaj:
Klaus-Heiner Lehne
PE 412.280v02-00
OBSAH
NÁVRH ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU......................................................3
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ................................................................................................4
VÝSLEDEK ZÁVĚREČNÉHO HLASOVÁNÍ VE VÝBORU...................................................8
NÁVRH ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
o žádosti o zbavení Franka Vanheckeho imunity
( 2008/2092(IMM) )
Evropský parlament ,
– s ohledem na žádost o zbavení Franka Vanheckeho poslanecké imunity, kterou jménem královského prokurátora v Dendermonde předložil ministr spravedlnosti Belgického království a která byla oznámena na plenárním zasedání dne 10. dubna 2008,
– poté, co Frank Vanhecke dostal možnost vyjádřit se, v souladu s čl. 7 odst. 3 jednacího řádu,
– s ohledem na články 9 a 10 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství ze dne 8. dubna 1965 a na čl. 6 odst. 2 Aktu ze dne 20. září 1976 o volbě členů Evropského parlamentu ve všeobecných a přímých volbách,
– s ohledem na rozhodnutí Soudního dvora Evropských společenství ze dne 12. května 1964 a 10. července 1986
Věc 101/63, Wagner v. Fohrmann a Krier , Sb. rozh. 1964, s. 195, a věc 149/85, Wybot v. Faure a další , Sb. rozh. 1986, s. 2391. ,
– s ohledem na články 58 a 59 belgické ústavy,
– s ohledem na čl. 6 odst. 2 a článek 7 jednacího řadu,
– s ohledem na zprávu Výboru pro právní záležitosti ( A6‑0421/2008 ),
1. rozhodl, aby byl Frank Vanhecke zbaven imunity;
2. pověřuje svého předsedu, aby toto rozhodnutí a zprávu příslušného parlamentního výboru neprodleně předal příslušným orgánům Belgického království.
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ
Právní předpisy
Články 9 a 10 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství ze dne 8. dubna 1965 obsahují následující ustanovení:
Článek 9
Členové Evropského parlamentu nemohou být vyšetřováni, zadrženi nebo stíháni pro své názory či hlasování během výkonu své funkce.
Článek 10
V průběhu zasedání Evropského parlamentu jeho členové:
a) na území vlastního státu požívají imunit přiznávaných členům parlamentu vlastního státu;
b) na území všech ostatních členských států nemohou být zadrženi ani soudně stíháni.
Jsou chráněni imunitou rovněž během cesty na místo zasedání Evropského parlamentu a při návratu z něj.
Imunity se nelze dovolávat v případě přistižení při činu; Evropský parlament je oprávněn svého člena imunity zbavit.
Články 58 a 59 belgické ústavy stanoví následující:
Článek 58
Člen žádné ze dvou komor nemůže být stíhán či pronásledován pro své názory či hlasování během výkonu své funkce.
Článek 59
Kromě případu jasného porušení zákona nesmí být během příslušného volebního období žádný člen kterékoli komory poslán do vazby či předvolán k soudu nebo před tribunál v souvislosti s represivními opatřeními ani nemůže být zatčen, pokud k tomu nevydá souhlas komora, jejímž je členem.
Kromě případu jasného porušení zákona nesmí být proti členu žádné komory v průběhu volebního období přijata represivní opatření vyžadující zásah soudce, pokud jde o represivní záležitosti, tak může učinit jedině první předseda odvolacího soudu na základě žádosti příslušného soudce. Toto rozhodnutí je sděleno předsedovi dotčené komory.
Veškeré prohlídky či zabavení provedené na základě předcházejícího odstavce mohou být provedeny pouze za přítomnosti předsedy dotčené komory či za přítomnosti jím jmenovaného zástupce.
Během příslušného volebního období mohou zahájit represivní řízení vůči členu kterékoliv komory pouze úředníci státního zastupitelství a příslušní úředníci.
Člen kterékoli dotčené komory může v kterékoliv fázi vyšetřování, pokud jde o represivní opatření, žádat, aby po dobu volebního období komory, jejímž je členem, bylo řízení pozastaveno. Dotčená komora musí této žádosti vyhovět, pokud získá podporu dvoutřetinové většiny odevzdaných hlasů.
Zadržení člena kterékoli komory či jeho vyšetřování před soudem či tribunálem je pozastaveno po dobu volebního období komory, jejímž je členem, pokud o to příslušná komora požádá.
Skutkový stav
Podle dopisu belgických úřadů je skutkový stav následující:
Královský prokurátor v Dendermonde zahájil trestní vyšetřování pana Franka Arthura Hyppolita Vanheck eho , ... belgického poslance Evropského parlamentu, pro podezření z porušení čl. 1 odst. 3 bodu 2 zákona ze dne 30. července 1981 o potrestání určitých činů motivovaných rasismem nebo xenofobií (ve znění zákona ze dne 10. května 2007).
Skutečnosti, na jejichž základě je vyšetřování vedeno, lze shrnout následovně:
Dne 3. listopadu 2005 podala rada města Sint-Niklaas trestní oznámení na osobu, která napsala, vydala, vytiskla nebo rozšiřovala článek s názvem „Co jsme se v tisku nemohli nebo nesměli dočíst“, jenž uveřejnily noviny Vlaams Belang-Krant č. 2, vydání pro Sint-Niklaas, duben-květen-červen 2005.
Právní základ trestního oznámení tvoří čl. 1 odst. 3 bod 2 zákona ze dne 30. července 1981 o potrestání určitých činů motivovaných rasismem nebo xenofobií.
Dotyčný článek v novinách Vlaams Belang-Krant se týkal polemiky, kterou vyvolalo poničení náhrobků na hřbitově Tereken v období mezi 29. březnem 2005 a 5. dubnem 2005, přičemž strana Vlaams Belang vehementně tvrdila, že pachatelem těchto skutků byla mládež zahraničního původu.
Pojem „zahraniční“ byl v tomto článku spojován s tvrzením, že „(...) kultura, která již nezná úctu k mrtvým a k symbolům jiného náboženství, je kulturou na scestí (...)“, a článek vyzýval k tomu, aby tyto činy nebyly „zakrývány pláštíkem diskrétnosti“.
Ve skutečnosti však nebyli pachatelé těchto činů zahraničního původu, ale byli identifikováni jako čtyři nezletilí ze dvou vlámských rodin místního původu.
Dne 30. června 2005 zaslala rada města Sint-Niklaas formální stížnost Středisku pro rovné příležitosti a boj proti rasismu .
Dne 30. září 2005 vydalo Středisko pro rovné příležitosti a boj proti rasismu své stanovisko pro radu města, na jehož základě bylo rozhodnuto o podání trestního oznámení u královského prokurátora v Dendermonde.
Kr álovský prokurátor v Dendermonde zahájil vyšetřování, při němž věnoval zvláštní pozornost „postupné “ (alternativní spíše než společné) odpovědnosti podle článku 25 Koordinované ústavy .
Totožnost osoby, která článek napsala, vytiskla či rozšiřovala, nebylo zpočátku možné zjistit.
Jako odpovědný vydavatel či distributor byl nakonec identifikován pan Frank Vanhecke, který nejprve nebyl ochoten v souvislosti s vyšetřováním poskytnout výpověď.
Z těchto důvodů hodlal zpočátku královský prokurátor v Dendermonde stíhat pouze pana Franka Vanheckeho , takže vyšetřování bylo dne 21. listopadu 2006 ukončeno.
Dne 27. listopadu 2006 však královský prokurátor v Dendermonde obdržel dopis od právního zástupce pana Franka Vanheckeho , který obsahoval žádost o doplňující vyšetřování a prohlášení o záměru spolupracovat .
Takřka současně se na královského prokurátora v Dendermonde obrátila federální soudní policie se zprávou, že byla informována o tom, že se k výslechu je ochoten dostavit i autor dotyčného článku.
Dne 27. listopadu 2006 dal královský prokurátor v Dendermonde pokyn k dalšímu šetření, které by zohlednilo výše uvedené skutečnosti.
Následné vyšetřování vedlo k tomu, že se jako autor přihlásila osoba jménem Marc Van de Velde. Výslech této osoby a prověření jejího počítače částečně potvrdily, že byl autorem části uvedeného článku. Ukázalo se však, že čtvrtý a pátý odstavec článku a nadpis nepocházejí z jeho pera.
Dalším vyšetřováním se nepodařilo objasnit, kdo je autorem inkriminovaného čtvrtého a pátého odstavce a nadpisu uvedeného článku, včetně příslušné pasáže, které je třeba věnovat pozornost: „(...) Co se čtenář ovšem nesměl dozvědět, je skutečnost, že pachatelé, všichni mladiství, byli cizího původu .“
Královský prokurátor v Dendermonde je tedy toho názoru, že pan Frank Vanhecke nese za tyto části jako odpovědný vydavatel i osoba odpovědná za jejich šíření nadále trestní odpovědnost .
Po zvážení výše uvedeného rozhodl královský prokurátor v Dendermonde o předvolání pana Franka Vanheckeho k trestnímu soudu na základě článku uvedeného na začátku této zprávy (viz též přiložený návrh předvolání).
Vzhledem k funkci pana Vanheckeho může být toto stíhání zahájeno teprve poté, co bude zbaven poslanecké imunity.
Tvrzení pana Vanheckeho
V průběhu příslušného slyšení pan Vanhecke prohlásil, že se jedná o fumus persecutionis. Za prvé, starosta daného města je socialista a stíhání je motivováno nepřátelstvím vůči zastáncům rozdělení belgického státu. Za druhé, na belgické poměry bylo stíhání zahájeno nezvykle rychle. Za třetí, při informování o případu frankofonní tisk uvedl, že pokud Evropský parlament odmítne zbavit pana Vanheckeho imunity, bude vyšetřování zastaveno (dokonce i v případě, že bude autor znám).
Pan Vanhecke rovněž prohlásil, že podle článku 25 belgické ústavy
Článek 25 belgické ústavy
Tisk je svobodný; cenzura je nepřípustná; nelze vyžadovat ochranu před autory, vydavateli či tiskaři.
Pokud je příslušný autor znám a je rezidentem Belgie, nelze stíhat osoby odpovědné za vydání, tisk či distribuci. by nemohl být on jako odpovědný vydavatel stíhán, pokud je autor znám a jedná se o rezidenta Belgie. Rovněž prohlásil, že on sám nebyl autorem článku, žádným způsobem do něj nezasahoval a ani tím nikoho nepověřil. Byl odpovědným vydavatelem pro zhruba 200 místních novin.V případě dotyčného článku se podařilo určit jak autora článku, tak i osobu odpovědnou za jeho změny a rovněž bylo zjištěno, že se jedná o rezidenty Belgie. Pan Vanhecke dále zdůraznil, že rovněž vydal a distribuoval odvolání příslušného článku.
Posouzení
Především se má za to, že na tento případ se nevztahuje článek 9 Protokolu s ohledem na skutečnost, že mezi povinnosti poslance Evropského parlamentu nenáleží výkon vydavatele odpovědného za vnitrostátní stranické noviny. Z tohoto důvodu pak lze případ posuzovat podle článku 10, zejména s ohledem na belgické právní předpisy a zavedenou praxi Výboru pro právní záležitosti.
Článek 58 belgické ústavy je vyloučen ze stejného důvodu jako článek 9 Protokolu. Je proto nezbytné zvážit, zda lze pana Vanheckeho s ohledem na jeho námitky zbavit imunity.
Nejprve je třeba uvést, že nebyly poskytnuty dostatečné důkazy o fumus persecutionis. Není neobvyklé připisovat odpovědnost za obsah novin jejich šéfredaktorovi a skutečnost, že místní starosta je socialista, nepostačuje k tomu, aby bylo obvinění označeno za politicky motivované.
Dále se podotýká, že pokud jsou skutečně známy osoby, které dotyčný článek napsaly a doplnily, a jedná se o rezidenty Belgie, je možné, že pan Vanhecke bude v rámci belgické právní úpravy chráněn.Rovněž se jeví, že pan Vanhecke vydal a distribuoval odvolání dotyčného článku. Nicméně je třeba zdůraznit, že Výboru pro právní záležitosti nepřísluší zjišťovat či posuzovat skutkovou podstatu obvinění. Čl. 7 odst. 7 jednacího řádu jasně stanoví, že se Výbor pro právní záležitosti za žádných okolností nesmí vyslovit o vině nebo o nevině poslance, ani o tom, zda názory nebo činy, které mu jsou přisuzovány, odůvodňují trestní stíhání, a to ani v případě, že se při posuzování žádosti podrobně seznámil se skutkovým stavem daného případu
Závěr
Na základě výše uvedených skutečností, v souladu s čl. 7 odst. 1 a 2 jednacího řádu a po přezkoumání důvodů hovořících pro a proti zbavení Franka Vanheckeho poslanecké imunity Výbor pro právní záležitosti doporučuje, aby Evropský parlament Franka Vanheckeho jeho imunity zbavil.
VÝSLEDEK ZÁVĚREČNÉHO HLASOVÁNÍ VE VÝBORU
Datum přijetí
3.11.2008
Výsledek závěrečného hlasování
+:
–:
0:
10
0
1
Členové přítomní při závěrečném hlasování
Monica Frassoni, Giuseppe Gargani, Lidia Joanna Geringer de Oedenberg, Klaus-Heiner Lehne, Manuel Medina Ortega, Aloyzas Sakalas, Francesco Enrico Speroni, Diana Wallis, Jaroslav Zvěřina, Tadeusz Zwiefka
Náhradník(ci) přítomný(í) při závěrečném hlasování
Renate Weber
