KONEČNÉ ZNĚNÍ
A6-0053/2006
1. 3. 2006
ZPRÁVA
o dopadu dohod o ekonomickém partnerství (EPA) na rozvoj
(2005/2162 (INI))
Výbor pro rozvoj
Zpravodajka:
Luisa Morgantini
PE 367.627v02-00
OBSAH
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU............................................................3
vysvětlující prohlášení ..............................................................................................10
POSTUP...................................................................................................................................15
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
o dopadu dohod o ekonomickém partnerství (EPA) na rozvoj
(2005/2162 (INI))
Evropský parlament ,
- s ohledem na Dohodu o partnerství mezi AKT a Evropským společenstvím a jeho členskými státy podepsanou v Cotonou dne 23. června 2000
Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3. (Dohoda z Cotonou),
- s ohledem na prohlášení ministrů Africké unie o jednáních EPA učiněné na 3. řádném zasedání konference ministrů obchodu AU v Káhiře ve dnech 5.–9. června 2005 (AU/TI/MIN/DECL. (III)),
- s ohledem na deklaraci z Kapského města přijatou na Smíšeném parlamentním shromáždění AKT-EU dne 21. března 2002 (ACP-EU/3382/02/v konečném znění)
Úř. věst. C 231, 27.9.2002, s. 63. ,
- s ohledem na prohlášení z 81. zasedání Rady ministrů AKT v Bruselu ve dnech 21.–22. června 2005,
- s ohledem na závěrečné prohlášení Sira Johna Kaputina na schůzce regionálních vyjednavačů EPA AKT v Londýně dne 4. října 2005,
- s ohledem na pracovní dokument zaměstnanců Evropské komise nazvaný „Aspekty obchodu a rozvoje jednání EPA“ ze dne 9. listopadu 2005 ( SEK(2005)1459 ),
- s ohledem na společnou zprávu o stádiu jednání EPA pro celé AKT-ES vydanou v Bruselu dne 2. října 2003 (AKT/00/118/03 Rev.1, AKT-ES/NG/43),
- s ohledem na Deklaraci tisíciletí OSN ze dne 18. září 2000, která stanoví rozvojové cíle tisíciletí (MDG) jako kritéria, jež společně vytvořila mezinárodní komunita s cílem vymýtit chudobu,
- s ohledem na prohlášení Světového summitu OSN 2005 (Milénium + 5) v září 2005
http://www.un.org/ga/59/hl60_plenarymeeting.html. ,
- s ohledem na zprávu pracovní skupiny pro projekt tisíciletí OSN v čele s profesorem Jeffreym Sachsem nazvanou „Investice do rozvoje: praktický plán, jak dosáhnout rozvojových cílů tisíciletí“,
- s ohledem na zprávu Evropské komise ze dne 29. října 2004 o rozvojových cílech tisíciletí 2000–2004 ( SEK(2004)1379 ),
- s ohledem na sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru ze dne 12. dubna 2005: „Urychlení procesu směřujícímu k dosažení rozvojových cílů tisíciletí – přínos Evropské unie“ ( KOM(2005)0132 ),
- s ohledem na sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů ze dne 13. července 2005 nazvané „Návrh společného prohlášení Rady, Evropského parlamentu a Komise o rozvojové politice Evropské unie – Evropský konsensus“ ( KOM(2005)0311 ),
- s ohledem na Hospodářskou zprávu o Africe 2004 nazvanou „Otevírání obchodního potenciálu Afriky“ vydanou Ekonomickou komisí pro Afriku OSN,
- s ohledem na zprávu osobních zástupců skupiny G8 pro Afriku o pokroku při uplatňování Akčního plánu pro Afriku, vydanou dne 1. července 2005 skupinou G8 v Londýně,
- s ohledem na sdělení z Gleneagles vydané dne 8. července 2005 skupinou G8 v Gleneagles,
– s ohledem na závěry Rady pro všeobecné záležitosti konané ve dnech 23.–24. května 2005,
– s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
– s ohledem na zprávu Výboru pro rozvoj ( A6‑0053/2006 ),
A. vzhledem k tomu, že od roku 1975 do roku 2000 se obchodní vztahy EU se zeměmi AKT řídily úmluvami z Lomé, které udělovaly zemím AKT nereciproční a přednostní přístup na trh EU,
B. vzhledem k tomu, že podepsání Dohody z Cotonou v roce 2000 bylo začátkem nové éry ve vztazích mezi AKT a EU včetně vytvoření podmínek pro nové obchodní vztahy,
C. vzhledem k tomu, že prvotním cílem partnerství AKT–EU a Dohody z Cotonou je zlepšení perspektiv sociálního a hospodářského rozvoje pro země AKT,
D. vzhledem k tomu, že EU i nadále dodržuje závazky rozvojových cílů tisíciletí, měly by tyto cíle být pouze prvním krokem při vymýcení chudoby,
E. vzhledem k tomu, že cíle Dohody z Cotonou a EU jsou jasné, přesto se vzhledem k očekávanému dopadu EPA, jež v současné době stojí na křehkých ekonomikách zemí AKT a různých úrovních rozvoje ekonomik EU a AKT, stává úloha EPA při dosahování těchto cílů stále problematičtější, jak to prohlásili různí účastníci včetně afrických ministrů, některých členských států EU a zástupců evropské a občanské společnosti v rozvojovém světě,
F. vzhledem k tomu, že integraci trhů v rámci EU doprovází opatření pro soudržnost na podporu hospodářsky slabších zemí,
G. vzhledem k tomu, že Dohoda z Cotonou zdůrazňuje potřebu využívání iniciativ pro regionální integraci zemí AKT, jelikož vytváření širších regionálních trhů a hlubší regionální integrace bude na obchodníky a investory působit jako pobídka,
H. vzhledem k tomu, že Dohoda z Cotonou stanoví, aby zúčastněné strany uzavíraly nové dohody o obchodních režimech v souladu s pravidly WTO, postupně mezi sebou odstraňovaly obchodní bariéry a prohlubovaly spolupráci ve všech oblastech souvisejících s obchodem,
I. vzhledem k tomu, že stávající obchodní režimy (příloha V k Dohodě z Cotonou „Obchodní režimy platné během přípravného období podle čl. 37 odst. 1“) jsou zahrnuty do výjimky WTO, jejíž platnost vyprší koncem roku 2007,
J. vzhledem k tomu, že EPA by měly určovat nové obchodní vztahy mezi EU a zeměmi AKT, účinnost liberalizace obchodu mezi nerovnými partnery jako nástroje rozvoje se historicky ukázala jako neúčinná a dokonce kontraproduktivní,
K. vzhledem k tomu, že regionální aspekt EPA je nezbytný nejen pro posilování obchodu mezi severem a jihem, ale i vzájemného obchodu mezi partnery na jihu,
L. vzhledem k tomu, že nejméně rozvinuté země AKT získaly přístup na trh EU na principu režimu „Všechny produkty kromě zbraní“ (EBA),
M. vzhledem k tomu, že článek 19 Dohody z Cotonou umožňuje, aby byl rámec spolupráce AKT-EU přizpůsoben individuálním podmínkám jednotlivých zemí AKT,
N. vzhledem k závěrům Rady z listopadu 2005 členské státy EU schválily potřebu zřídit a zavést do praxe zlepšený kontrolní mechanismus, který by určoval pokrok při dosahování rozvojových cílů procesu EPA,
O. vzhledem k tomu, že podle čl. 37 odst. 6 Dohody z Cotonou mají země AKT právo hledat alternativy k EPA,
P. vzhledem k tomu, že jednání EPA probíhají nyní čtvrtý rok, zdá se však, že je ještě mnoho překážek, mají-li být jednání ukončena do 31. prosince 2007, jak to je stanoveno v Dohodě z Cotonou; vzhledem k tomu, že článek XXIV GATT požaduje plán a harmonogram pro dokončení zóny volného obchodu „v rozumné době“,
1. chápe, že jednání EPA vycházejí z potřeby učinit obchodní vztahy AKT-EU slučitelnými s pravidly WTO, vyzývá však Komisi k obezřetnosti, aby slučitelnost nebyla nadřazena celkovému cíli rozvoje; vyzývá Komisi, aby se soustředila nejen na slučitelnost s pravidly WTO, ale aby se ve spolupráci s rozvojovými zeměmi zaměřila na zlepšení pravidel WTO tak, aby tato pravidla více působila na rozvoj;
2. je přesvědčen, že vhodně navržené EPA jsou příležitostí k oživení obchodních vztahů AKT-EU, podpoře hospodářské diversifikace a regionální integrace AKT a snížení chudoby v zemích AKT;
3. vítá opakované prohlášení Komise, že rozvoj zůstává prvotním úkolem a cílem jakékoli EPA;
4. vyjadřuje své znepokojení, že byla zahájena jednání EPA/FTA, která se dostávají do fáze zásadních rozhovorů v situaci, kdy ve většině zemí AKT neexistuje skutečně demokratická diskuse; vyzývá proto ke skutečné veřejné diskusi zahrnující občanskou společnost, zákonodárné a vládní orgány – a k vytvoření řádných mechanismů zpětné vazby a konzultačních mechanismů, které by tuto situaci změnily a umožnily demokratickou účast;
5. je přesvědčen, že k dosažení těchto rozvojových cílů by se měly EPA soustředit zejména na podporu řádné hospodářské správy, podporu regionální integrace ekonomik AKT a získání a udržení vyšší úrovně investic v zemích AKT;
6. v důsledku toho vyzývá Komisi a regiony AKT, aby navrhovaly EPA na základě zásad: asymetrie ve prospěch regionů AKT, podpory regionální integrace AKT, zavedení zdravého a předvídatelného rámce pro podporu obchodu a investic v regionech AKT;
7. bere však na vědomí, že není dostatek konkrétních výsledků jednání příznivých pro rozvoj, jak to dokazují rostoucí obavy a nespokojenost zemí AKT s ohledem na neposkytnutí opatření na podporu rozvoje nezbytných pro dosažení konkrétních přínosů EPA, jako jsou závazné povinnosti v oblasti rozvojové spolupráce, konkrétní regulační opatření, která mají za úkol překonat účinky preferenční eroze, převody technologií a zlepšení konkurenceschopnosti;
8. zdůrazňuje, že výsledky jednání EPA by měly poskytnout ochranu domácích a regionálních trhů výrobců AKT, která poskytne zemím AKT potřebný prostor pro politiky k prosazení vlastních rozvojových strategií;
9. naléhá na Komisi, aby jednala v souladu s cílem z Cotonou vymýtit chudobu a aby podporovala sociální a hospodářský rozvoj všech regionálních uskupení, zejména v hospodářsky slabších zemích každého uskupení, které by se jinak mohly ocitnout na okraji, a aby znala potřebu větší pružnosti – z hlediska časového programu jednání týkajících se progresivního otevření trhu, délky přechodného období a míry, do které se budou vztahovat na produktů, – pokud má být celkovým výsledkem EPA dlouhodobý udržitelný rozvoj; zdůrazňuje, že EPA by měly zemím AKT pomoci integrovat se do světového hospodářství tím, že budou stimulovat rozvoj prostřednictvím obchodu a zohledněním asymetrie jejich ekonomik;
10. zdůrazňuje, že prohlášení o rozvojové politice (DPS), zejména odstavec 36, nabízí vodítka pro účastníky jednání o EPA; v tomto ohledu naléhá na Generální ředitelství pro obchod, aby se drželo zásady asymetrie a flexibility s cílem umožnit „rozvojovým zemím rozhodování o své obchodní politice a reformovat ji v souladu se svými národními rozvojovými plány“ a aby přehodnotilo svou vyjednávací strategii tak, aby byla slučitelná s ambiciózní zásadou DPS soudržné politiky rozvoje;
11. zdůrazňuje důležitost veřejných služeb pro rozvoj a demokracii a v důsledku toho žádá Komisi, aby jednala obezřetně při posuzování liberalizace odvětví služeb a zejména aby chránila před liberalizací služby v oblasti vody, zdraví, vzdělávání, dopravy a energie;
12. je si vědom zásadně odlišné úrovně hospodářského rozvoje v EU a zemích AKT, a proto je velmi znepokojen tím, že by příliš rychlá reciproční liberalizace obchodních vztahů mezi EU a AKT mohla mít negativní důsledky na zranitelné ekonomiky a státy AKT a to přesně v době, kdy by se mezinárodní komunita měla maximálně snažit podporovat tyto státy v jejich snaze splnit rozvojové cíle tisíciletí; a proto vyzývá Komisi, aby zajistila, že se v souladu s čl 34 odst. 4 Dohody z Cotonou zemím AKT dostane v rámci dohod EPA zvláštního a diferencovaného zacházení;
13. zdůrazňuje, že vytvoření slušné práce s plným respektováním práv zaměstnanců je nezbytnou součástí boje proti chudobě a za dosažení rozvojových cílů tisíciletí, jelikož podporuje rozvoj udržitelné obživy a udržitelných sociálních podmínek tam, kde může být posílena rovnost a demokracie;
14. zdůrazňuje, že úmluvy z Lomé neuspěly ve snaze podpořit odpovídající rozvoj v rámci AKT, že pouhé zlepšení přístupu na trhy nestačí ke stimulování rozvoje a že eroze preferencí vyžaduje vytvoření nových nástrojů; zdůrazňuje však, že EPA nebudou o nic úspěšnější, jestliže se plně nezaměří na udržitelný rozvoj a žádá proto, aby jednání EPA skutečně vytvořily nové a lepší možnosti přístupu na trh pro vývoz zboží a služeb ze zemí AKT;
15. naléhá na Komisi, aby prosazovala ambiciózní nové iniciativy vedoucí ke stabilizaci cen komodit, jež jsou pro rozvojové země podstatné, a zdůrazňuje důležitost iniciativ Komise ke stimulaci diverzifikace výrobků a vytváření přidané hodnoty;
16. naléhá na Komisi, aby podporovala mechanismy umožňující výrobcům tam, kde to bude možné, podíl a účast na tvorbě cen, jak to stanoví kompendium k Dohodě z Cotonou; vyzývá EU, aby podporovala spravedlivý obchod jakožto mechanismus ke zlepšení podmínek malých a opomíjených výrobců a chudých pracovníků;
17. naléhá na Komisi, aby zohlednila rozpočtovou důležitost příjmů z celních tarifů v mnoha státech AKT, které budou jakoukoli dohodou o reciprocitě s EU značně sníženy; takové snížení může vést k okamžitým škrtům ve veřejných výdajích v oblastech, jako jsou zdravotnictví a vzdělávání, čímž by se ohrozily snahy AKT dosáhnout rozvojových cílů tisíciletí; vyzývá proto Komisi, aby před úplným vzájemným otevřením trhu navrhla a finančně podpořila programy komplexních daňových reforem; vyzývá k zavedení bezpečnostních mechanismů slučitelných s pravidly WTO, které by umožňovaly dočasná omezení dovozu v případě, že by nárůst dovozů poškozoval nebo ohrožoval domácí průmysl;
18. uznává, že existuje možnost, aby tato ztráta příjmů byla nahrazena jinými přímými daněmi nebo DPH, zdůrazňuje však regresivní povahu některých takových daňových systémů, které by neúměrně postihly chudé, a také technické problémy související s jejich zavedením a praktickým uskutečňováním;
19. vyzývá Komisi, aby do EPA zavedla bezpečnostní mechanismy, jež by zemím AKT poskytly dostatečný prostor v rámci politik, a bude-li to nutné, aby v případě problémů s platební bilancí nebo makroekonomických šoků dočasně pozastavovaly liberalizaci;
20. zdůrazňuje důležitost toho, aby Komise splnila slib, který dal pan Barroso, poskytnout 1 miliardu EUR na pomoc obchodu rozvojovým zemím, a vyzývá, aby kromě stávajících závazků Evropského rozvojového fondu byly v případě potřeby uvolněny další peníze, lituje nedostatečného zajištění jak v této oblasti, tak v případě navrhovaných 190 milionů EUR ročně, které byly přislíbeny účastnickým zemím protokolu o cukru v dohodě Rady o příštím finančním výhledu;
21. je si vědom důležitosti investic pro ekonomický rozvoj zemí AKT a vybízí Komisi, aby usilovala o změny v činnosti investičních možností EIB, aby tyto možnosti mohly podporovat další a pro rozvojové investice;
22. je toho názoru, že zlepšení vzdělávání a infrastruktury jsou nezbytné předpoklady pro otevření trhů AKT a žádá proto Komisi, aby zaručila zemím AKT větší zdroje a mechanismy umožňující včasné platby, které budou řešit omezení na straně nabídky, vnější účinky reformy společné zemědělské politiky a stále náročnějších regulačních norem EU;
23. vyzývá Komisi, aby věnovala zvláštní pozornost potřebám nejméně rozvinutých zemí a poskytla odpovídající podporu tvorbě kapacit a řešila omezení na straně dodavatelů, aby tak bylo těmto zemím umožněno využít přístupu na trh v rámci programu „Všechno kromě zbraní“;
24. žádá, aby vedoucí představitelé zemí AKT využívali zdroje účinněji, v rámci větší odpovědnosti, řádné správy věcí veřejných a demokracie;
25. požaduje, aby byla každá liberalizace prováděná v rámci EPA podmíněna dosažením specifických rozvojových cílů a zajištěním přiměřených prostředků pro všechny dodatečné náklady;
26. zdůrazňuje důležitost dosažení podstatné integrace v rámci regionu před zahájením programu meziregionální integrace;
27. naléhá na to, aby byla zemím a regionům AKT garantována včasná a účinná pomoc týkající se obchodu k posílení jejich obchodních kapacit v začátcích jednání EPA;
28. upozorňuje, že v některých případech vedla jednání EPA k vytvoření nových regionálních hospodářských uskupení, zahrnujících země na podstatně odlišné úrovni rozvoje, což způsobilo v zemích AKT problémy a přispělo k překrývání regionálních hospodářských společenství;
29. vítá úlohu regionálních integračních procesů stimulovaných dohodami EPA a označovaných v Dohodě z Cotonou za prioritu, které pomáhají zemím ve vytváření vnitřních trhů, získávání investorů a řešení překážek na straně dodavatele; vyzývá však Komisi, aby zvážila potřebu přechodného období v zájmu ochrany strategických produktů a průmyslových odvětví a v zájmu zavedení ochranných mechanismů, které jsou v souladu s pravidly WTO, a nalezla náhradu za ztráty příjmů z celních tarifů;
30. připomíná Komisi, že se zdá neproveditelné, aby všechna regionální uskupení byla schopna začít postupně provádět asymetrické reciproční dohody o volném obchodu s EU do roku 2008, nebudou-li přijata odpovídající podpůrná opatření;
31. vyzývá Komisi k zajištění větší propojenosti a soudržnosti mezi obsahem EPA souvisejícím s obchodem, doprovodnými a přizpůsobovacími opatřeními a včasným a účinným dodáním podpory; a vyzývá k větší spolupráci generálního ředitelství pro rozvoj, pro obchod Úřadu pro spolupráci EuropaAid a generální ředitelství pro vnější vztahy, jakož i členských států EU při hledání nejlepšího způsobu poskytování rozvojové podpory v rámci EPA;
32. naléhá na Komisi, aby upřednostnila a zaměřila pozornost na zlepšení výrobních a zpracovatelských kapacit ve vnitrostátním a regionálním obchodě v rámci AKT před prováděním jakýchkoli recipročních EPA s EU;
33. vyslovuje politování nad rychlostí, se kterou byla prováděna počáteční fáze jednání EPA všech zemí AKT, a lituje, že zde nebylo možno dospět k jakýmkoli skutečným závěrům;
34. zastává názor, že úloha sekretariátu AKT při koordinaci těchto jednání by měla být posílena, jestliže poskytl příslušné informace o stavu jednání v různých regionech AKT;
35. vyzývá Komisi, aby respektovala přání vedoucích představitelů AKT, pokud si přejí znovu otevřít fázi pro všechny země AKT, a vyřešila všechny zbývající neshody;
36. vyzývá Komisi, aby vytvořila alternativy pro země, které nechtějí podepsat EPA, a aby zvážila zejména lepší provádění režimu GSP+ (všeobecného systému preferencí);
37. připomíná, že Dohoda z Cotonou stanoví, že v případě, že některá země či region si nepřeje podepsat EPA/FTA, neměly by se dostat do horšího postavení, pokud jde o jejich přístup na trh; vyzývá Komisi, aby prozkoumala všechny alternativní možnosti včetně nerecipročních režimů podle čl. 37 odst. 6 Dohody z Cotonou, jehož ustanovení musí být respektováno;
38. vyzývá Komisi, aby zvážila, že EU a země AKT jsou dohromady dostatečně velkou skupinou, aby mohly požadovat případné reformy pravidel WTO tak, aby byla spravedlivější a více vyhovovala potřebám rozvojových zemí i malých evropských producentů;
39. vítá rozhovory AKT-EU o pravidlech pro investice, hospodářskou soutěž a transparentnost při zadávání vládních zakázek v rámci mandátu EPA s cílem podpory obchodu a rozvoje; zdůrazňuje však, že nová pravidla by neměla být při jednáních o EPA regionům AKT vnucována;
40. požaduje větší transparentnost s ohledem na pokrok a podstatu jednání, jakož i poskytnutí rozvojové pomoci EPA, a větší zapojení zástupců občanské společnosti ze zemí AKT, soukromého sektoru, parlamentů na národní úrovni, místních vlád, Evropského parlamentu a Smíšeného parlamentního shromáždění AKT-EU do jednání;
41. vítá revizi jednání EPA, ke které má dojít v roce 2006, jak to stanoví čl. 37 odst. 4 Dohody z Cotonou, a věří, že bude chápána jako příležitost zabývat se komplexním a reálným vyhodnocením rozsahu, ve kterém bude EPA podporovat vhodné podmínky pro vymýcení chudoby a pro rozkvět dlouhodobého sociálního a hospodářského rozvoje;
42. připomíná a podporuje deklaraci z Kapského města, jednomyslně přijatou Smíšeným parlamentním shromážděním AKT-EU v březnu 2002, která požadovala vytvoření rozvojových měřítek, vůči nimž by se vyhodnocovaly výsledky obchodních jednání AKT-EU; a vyzývá k dalšímu využívání těchto měřítek při všech prováděných revizích dosaženého pokroku; tato měřítka musí obsahovat i sociální a enviromentální ukazatele, včetně tvorby dopadů na slušnou práci, zdraví, vzdělání a rovnost pohlaví;
43. naléhá na Komisi, aby při provádění nového monitorování postupovala těmito směry za plného zapojení členů parlamentů a občanské společnosti, aby byla zajištěna politická kontrola a odpovědnost vůči rozvojovým cílům nebo stanoveným měřítkům po celou dobu vyjednávacího procesu;
44. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, vládám členských států EU a zemí AKT, Radě AKT-EU a Smíšenému parlamentnímu shromáždění AKT-EU.
vysvětlující prohlášení
Background and Legal Base
Between 1975 and 2000 the EU's trade relationship with the ACP countries was governed by the Lomé Conventions which granted ACP countries unilateral preferential access to the European market. The preferences enjoyed by ACP countries under Lomé were non-reciprocal. In 2000, the Cotonou Partnership Agreement was signed, which was “centred on the objective of reducing and eventually eradicating poverty, consistent with sustainable development and the gradual integration of ACP countries into the world economy”
Article 1 (2) of the Cotonou Agreement. .
As stipulated in the Cotonou Agreement, the EU and ACP countries began negotiating Economic Partnership Agreements (EPAs) - regional free trade agreements compatible with WTO rules – in September 2002. Under the EPAs ACP countries have been asked to liberalize their markets and enter new reciprocal regional trading systems with the EU. For the purposes of the negotiations and the new trading system, Africa has been divided into four regional groups – based on, but not totally respecting, the existing regional organisations of the Economic Community of West African States (ECOWAS), the Central African Economic and Monetary Community (CEMAC), the Southern African Development Community (SADC), and Eastern and Southern Africa (ESA) – whilst the Caribbean and Pacific represent one regional group each.
One of the reasons for negotiating EPAs is that the EU’s non-reciprocal trade relationship with ACP countries granted under the Lomé Conventions and, in the interim period, under the Cotonou Agreement, is inconsistent with the WTO’s “enabling clause”. Under this clause industrial countries are permitted to give unilateral non-reciprocal preferential treatment to just two categories of countries: either, all LDCs, or, all developing countries. As the ACP regions cover countries of both groups, the original preferences granted to the ACP countries are incompatible with current WTO rules.
At the founding of the WTO in 1995 the EU and ACP countries managed to secure a waiver to cover the Lomé Conventions which was then extended in Doha 2001 to cover the intervening period of the Cotonou Agreement. However, in order to make the EU-ACP trade relationship WTO-compliant in the long-term, a solution has been sought in the EPAs. Under the proposed EPAs the trade relationship between the EU and the different ACP regional groups will be reciprocal; EPAs will therefore be governed by GATT Article XXIV rather than its “enabling clause”. Under Article XXIV countries at different levels of development can enter into a reciprocal free trade agreement providing that the liberalisation of “substantially all trade” occurs within a “reasonable length of time” – in the context of the EPAs this has come to be understood as roughly 90% of trade within 10-12 years
Major Developments
Although the Cotonou Agreement was signed in June 2000, it took a further two years for the EU and the ACP to adopt formal negotiating mandates/guidelines for the EPAs. In June 2002 EU Foreign Ministers adopted a mandate for the European Commission to negotiate EPAs, whilst on the ACP side, guidelines for negotiations were agreed by ACP Trade and Finance Ministers.
The first phase of the negotiations (September 2002-September 2003) whereby ACP countries negotiated as a whole, did not lead to a formal agreement as was hoped for by the ACP countries. Instead the EU and ACP adopted a joint report in September 2003 that simply listed convergences and divergences. Although this all-ACP-EU phase was never closed, in 2003 the regional negotiations were initiated between the EU and the ACP countries beginning with Central Africa and West Africa, and in 2004 with Eastern and Southern Africa, the Caribbean and lastly the Southern Africa Development Community.
Since the start of the regional negotiations, most have followed a broadly similar trajectory by establishing a Joint Roadmap between the EU and individual ACP region. The Roadmaps present the objectives, principles, structures and sequencing of negotiations for each EPA. In addition to the Joint Roadmaps, regions have established (or are currently in the process of establishing) Regional Preparatory Taskforces. The outcome of the current negotiation process - started under the legal framework of the Cotonou Agreement which is centred on the objective of poverty reduction - will be WTO-compatible regional free trade agreements aimed predominantly at progressive trade liberalisation; this hardly seems to respect the development objectives of the Cotonou Agreement itself.
Main Controversies and Concerns
The main objective of the Cotonou Agreement – and by extension the EPAs – is the reduction and eradication of poverty and the achievement of sustainable development. After almost a year of regional negotiations, major concerns about the impact of EPAs on fragile ACP economies and indeed the effectiveness of trade liberalisation as a tool for development, have been raised by both NGOs and many ACP governments. In order to ensure that poverty reduction is the final outcome of the EPAs, a number of concerns need to be addressed within the following two years of negotiations.
Most controversial in terms of development is the requirement for a reciprocal trade relationship. It is clear that implementing a reciprocal free trade agreement will be extremely difficult for the ACP countries whose level of development is firstly, very much behind the EU's and secondly, varies a great deal within regions themselves. The scope and terms of the trade preferences granted under the Lomé conventions were decided mainly by the EU and did not halt the decline in ACP market share. However this does not mean that reciprocal free trade represents a better solution for strengthening ACP economies. Reciprocity represents a major shift in the EU's approach to development and trade policies with ACP partners; considering the negative impact that premature liberalisation may have on partner countries - as is now recognized by most development practitioners - it needs to be carefully sequenced. The European Commission and the ACP countries therefore need to work in partnership to press for a revision of GATT Article XXIV, to allow for special and differential treatment for developing countries. The EU needs to use its powerful position in the WTO to push for greater flexibility.
In addition the European Commission needs to address ACP concerns over the rigidity of the timescale currently in place. The Commission is trying to close EPA negotiations by 2008, in order to avoid the negotiation of further waivers with other WTO members that will impact on ACP market access to the EU. Nevertheless, in keeping with the Cotonou Agreement, development and poverty reduction must remain the priorities - sticking to an inflexible timescale will have a negative impact on poverty alleviation. Moreover, WTO rules are certainly open to interpretation when addressing the implementation period. Article XXIV: 5 stipulates only that an interim agreement for a Regional Trade Agreement (RTA) should include a plan and a schedule for the formation of the RTA within a reasonable length of time. The Understanding on Article XXIV defines a "reasonable time" as ten years and specifies that this should be exceeded "only in exceptional cases"; there is certainly scope to present the EU-ACP EPAs as exceptional cases as the level of development between the parties is so variable. An implementation of just ten years could cause major economic upset in some countries.
A concern that has been expressed repeatedly by ACP country ministers and regional level negotiators is the need for greater resources. The six ACP regions suffer greatly from supply-side constraints and institutional shortcomings that need to be addressed. Resources provided for EU enlargement have been immense in order to ensure that the new member states can cope with trade liberalisation with the EU. The EU should consider providing extra EDF resources to ACP countries, firstly, to help them cope with the major institutional reforms that have been demanded of them under EPAs, and secondly to assess their development impact before the negotiations are concluded.
Partnership is one of the main principles of the Cotonou Agreement and the EPAs, yet the Commission has been reluctant to engage in debate on many of the issues raised by
ACP partners, like those of the African trade ministers Meeting in Cairo last June. In particular, ACP countries have been keen to highlight the importance of addressing the supply-side constraints currently endured by many ACP countries which might prevent them from truly benefiting from a liberalised trade regime with the EU. At present, not enough funding is being earmarked to alleviate these constraints. Greater financing is also needed to help ACP economies meet the increasingly demanding EU technical, sanitary and other regulatory standards. In addition means need to be foreseen to alleviate the social impact of the economic reforms that the EPAs will bring about.
Free trade with the EU would also lead to significant revenue losses for ACP countries. The income from import duties and levies constitutes an important element of the national budgets in ACP countries. In case of extensive trade liberalisation this revenue has to be replaced by other forms of income such as direct taxes or VAT. Some of these forms might be regressive and inconsistent with the poverty reduction objective of the Cotonou Agreement. Furthermore, many ACP countries do not have the capacity in place to introduce or extend their tax systems sufficiently. The abolishment of import tariffs may lead to cheaper supply goods for domestic production (machines for industrial production etc.); however, the EPA negotiations cannot be concluded without a solution to compensate for the loss of ACP government revenue.
It is clear that all the costs mentioned above will require additional funding above and beyond what is currently being envisaged in the financial perspectives or the 10 th EDF. In this respect it would be useful to build triggers into the EPA negotiations, to ensure that a phase can start only when resources are available or when a certain result has been attained.
Developing countries have consistently rejected at WTO ministerial meetings the idea of drawing the so-called Singapore Issues – in particular investment, government procurement and competition policy - into the WTO's mandate. The EU should respect the demands of ACP partners and maintain the commitments undertaken at the WTO meeting in Doha, avoiding discussion on the Singapore Issues in EPAs negotiations. The inclusion of the Singapore Issues in any EPA agreement would probably serve to strengthen EU companies' rights at the expense of ACP national-level development plans.
Regionalism is a core objective of both ACP countries and the EU and it is central to EPA negotiations. EPAs should support and be based on existing regional integration initiatives and objectives. However EPA negotiations have led in some cases to the creation of new Regional Economic Communities, encompassing countries of markedly different development levels. This has caused major difficulties in ACP countries, undermining the protection of strategic industries because of the urgency to align their tariffs before the end of negotiations in 2007. The regional integration efforts of the ACP countries should be given enough completion time so that they can be consolidated before being exposed to EU competition. In practice this means that such transition periods for intra-regional development would go well beyond 2008, the proposed start of the implementation of the EPAs.
Following the indication of UNCTAD, since 1971 the EU has implemented the GSP scheme in its trade relations with developing countries. The new EU GSP+ system, if properly implemented, could put environmental and social standards as a top priority in trade agreements with ACP and other developing countries respecting certain international standards. Moreover, ACP LDCs currently enjoy better market access to the EU under the Everything but Arms (EBA) initiative than that which is currently on offer under the EPAs.
There is therefore not much incentive for ACP LDCs to engage in the EPA process. The market access they enjoy at present is non-reciprocal and would remain so if they choose not to involve themselves in an EPA. Indeed countries enjoying preferences under GSP may be better off under this regime than under reciprocal EPAs agreements. The European Commission must address this issue if the EPAs are to go forward and achieve the developmental goals that supposedly underlie them.
The review of the EPA negotiations foreseen in 2006 by art.37.4 of the Cotonou Agreement should represent a major assessment of the extent to which the negotiations are indeed contributing to these goals. In order to ensure the assessment is comprehensive and open to all stakeholders, greater transparency with regards to the progress and the substance of the negotiations is needed. Negotiators need to recall the Cape Town Declaration - unanimously adopted by the ACP-EU JPA in March 2002 - which called for the establishment of development benchmarks against which to assess the conduct and outcome of the ACP-EU trade negotiations. Moreover, regional negotiation should aim not only to ensure integration into the world economy, but also to ensure trade development accompanied by poverty reduction, and respect for workers' rights and relevant social rights. Strong involvement of civil society, such as the consultation of ACP civil society through local trade-scrutinising task forces, is consequently needed, as well as the continued involvement of national-level Parliaments. In this respect a monitoring mechanism should be implemented, with full involvement of parliamentarians and civil society, to ensure political scrutiny and accountability against development objectives or established benchmarks throughout the negotiating process.
Under the current timetable, EPA negotiations are due to be concluded by December 2007 at the latest with an implementation phase of between 10 and 12 years beginning in January 2008. There are many more hurdles to overcome in the individual EPA negotiations before this date, and it is imperative that all negotiators keep the Cotonou Agreement's primary objective of poverty eradication at the forefront of any agreements made. To this end it would be necessary to rethink and build a different world trade and economic system where more attention is given to the protection of African countries' agriculture. Self-sufficiency and the guarantee of a decent income for small farmers should be the priorities. Local production should be increased to ensure food security and social services for the whole population. In order to retain the added value in ACP economies a different system, where production is prioritised for the domestic over the export market and where producers' income is guaranteed, needs to be forged.
POSTUP
Název
Dopad dohod o ekonomickém partnerství (EPA) na rozvoj
Číslo postupu
2005/2162(INI)
Základ v jednacím řádu
Rule 45
Příslušný výbor
Datum, kdy bylo na zasedání oznámeno
udělení svolení
DEVE
29.9.2005
Výbor požádaný o stanovisko Datum oznámení na zasedání
INTA
29.9.2005
Nezaujaté stanovisko
Datum rozhodnutí
INTA
11.10.2005
Užší spolupráce
Datum oznámení na zasedání
Ne
Zpravodajka Date appointed
Luisa Morgantini
24.5.2005
Projednání ve výboru
20.2.2006
31.1.2006
1.12.2005
Datum přijetí
21.2.2006
Výsledek závěrečného hlasování
+:
–:
0:
27
0
0
Členové přítomní při závěrečném hlasování
Danutė Budreikaitė, Marie-Arlette Carlotti, Thierry Cornillet, Alexandra Dobolyi, Michael Gahler, Glenys Kinnock, Ģirts Valdis Kristovskis, Maria Martens, Miguel Angel Martínez Martínez, Gay Mitchell, Luisa Morgantini, Józef Pinior, Pierre Schapira, Frithjof Schmidt, Jürgen Schröder, Feleknas Uca
Náhradníci přítomní při závěrečném hlasování
John Bowis, Milan Gaľa, Fiona Hall, Linda McAvan, Manolis Mavrommatis, Karin Scheele, Anne Van Lancker, Anders Wijkman, Zbigniew Zaleski, Gabriele Zimmer
Náhradník (čl. 178 odst. 2) přítomný při závěrečném hlasování
Robert Sturdy
Datum předložení
1.3.2006
Poznámky (údaje, které jsou k dispozici jen v jednom jazyce)
