KONEČNÉ ZNĚNÍ
A6-0281/2007
16. 7. 2007
ZPRÁVA
o zelené knize o přezkumu spotřebitelského acquis
(2007/2010(INI))
Výbor pro vnitřní trh a ochranu spotřebitelů
Zpravodajka:
Béatrice Patrie
PE 388.688v02-00
OBSAH
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU............................................................3
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ..............................................................................................11
STANOVISKO Hospodářského a měnového výboru .........................................16
STANOVISKO Výboru pro právní záležitosti ......................................................20
POSTUP...................................................................................................................................23
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
o zelené knize o přezkumu spotřebitelského acquis
( 2007/2010(INI) )
Evropský parlament ,
– s ohledem na zelenou knihu o přezkumu spotřebitelského acquis ( KOM(2006)0744 ) a na „Kompendium práva společenství v oblasti ochrany spotřebitele – komparativní analýza“
https://ec.europa.eu/consumers/cons_int/safe_shop/acquis/comp_analysis_en.pdf ,
– s ohledem na platné právní předpisy Společenství týkající se ochrany spotřebitele, elektronického obchodu a rozvoje informační společnosti,
– s ohledem na svá usnesení ze dne 23. března 2006 o „evropském smluvním právu a přezkumu acquis : cesta vpřed“
Úř. věst. C 292 E, 1.12.2006, s. 109 , ze dne 7. září 2006 o evropském smluvním právu
Úř. věst. C 305 E, 14. 12. 2006, s. 247 a ze dne 21. června 2007 o důvěře spotřebitelů v digitální prostředí
Texty přijaté k tomuto datu, P6_TA-PROV(2007)0287 ,
– s ohledem na veřejné slyšení o přezkumu acquis Společenství v oblasti ochrany evropských spotřebitelů, které se konalo v Evropském parlamentu dne 10. dubna 2007,
– s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
– s ohledem na zprávu Výboru pro vnitřní trh a ochranu spotřebitelů a stanoviska Hospodářského a měnového výboru a Výboru pro právní záležitosti ( A6‑0281/2007 ),
A. vzhledem k tomu, že 48 % maloobchodníků je ochotno provádět přeshraniční transakce, ale jen 29 % tak skutečně činí; vzhledem také k tomu, že 43 % maloobchodníků má za to, že by se jejich přeshraniční obchody zvýšily, pokud by v celé EU platily pro obchodní transakce se spotřebiteli stejné předpisy
Názory podniků na přeshraniční obchody a ochranu spotřebitelů , Eurobarometr, prosinec 2006. ,
B. vzhledem k tomu, že polovina Evropanů (50 %) chová větší nedůvěru k přeshraničním nákupům než k nákupům domácím a že dvě třetiny (71 %) soudí, že při přeshraničním nákupu je složitější řešit některé otázky, jako například stížnosti, vracení zboží, slevy nebo záruky
Ochrana spotřebitelů na vnitřním trhu , Eurobarometr, září 2006. ,
C. vzhledem k tomu, že hlavním cílem tohoto přezkumu je dosažení skutečného spotřebitelského vnitřního trhu a nastolení rovnováhy mezi vysokou úrovní ochrany spotřebitele a konkurenceschopností podniků,
D. vzhledem k tomu, že 90 % podniků v Evropě patří mezi velmi malé podniky, které již svou povahou zakládají přímý vztah důvěry se zákazníkem a působí zpravidla ve velmi omezeném prostoru, a že by tyto specifické vlastnosti měly být zohledněny v rámci přezkumu acquis Společenství v oblasti ochrany spotřebitele,
E. vzhledem k tomu, že minimální harmonizace neumožňuje dosáhnout cíle harmonizace a že během dvacetiletého vývoje spotřebitelského práva nebylo možné jejím prostřednictvím vytvořit integrovaný vnitřní maloobchodní trh, ze kterého by měla veřejnost prospěch,
F. vzhledem k tomu, že je nutno zjednodušit a navzájem sladit všech osm směrnic
Směrnice Rady 85/577/EHS ze dne 20. prosince 1985 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených mimo obchodní prostory (Úř. věst. L 372, 31.12.1985, s. 31).
Směrnice Rady 90/314/EHS ze dne 13. června 1990 o souborných službách pro cesty, pobyty a zájezdy (Úř. věst. L 158, 23.6.1990, s. 59).
Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, 21.4.1993, s. 29).
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/47/ES ze dne 26. října 1994 o ochraně nabyvatelů ve vztahu k některým aspektům smluv o nabytí práva k dočasnému užívání nemovitostí (Úř. věst. L 280, 29.10.1994, s. 83).
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES ze dne 20. května 1997 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených na dálku (Úř. věst. L 144, 4.6.1997, s. 19).
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/6/ES ze dne 16. února 1998 o ochraně spotřebitelů při označování cen výrobků nabízených spotřebiteli (Úř. věst. L 80, 18.3.1998, s. 27).
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/27/ES ze dne 19. května 1998 o žalobách na zdržení se jednání v oblasti ochrany zájmů spotřebitelů (Úř. věst. L 166, 11.6.1998, s. 51).
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES ze dne 25. května 1999 o některých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží (Úř. věst. L 171, 7.7.1999, s. 12). týkajících se ochrany spotřebitele, které byly uvedeny v zelené knize, aby se zabránilo roztříštění spotřebitelského práva Společenství a dosáhlo jeho modernizace,
G. odhodlán dokončit evropský vnitřní trh ve prospěch 493 milionů spotřebitelů Společenství a odstranit zbývající omezení hospodářské soutěže ve smluvním a obchodním právu,
H. vzhledem k tomu, že mají-li mít Evropané větší důvěru ve vnitřní trh, je nutné zvýšit právní jistotu spotřebitelů i hospodářských subjektů a zajistit, aby platné právní předpisy byly účinně prosazovány,
I. vzhledem k tomu, že pokud jde o vytváření společného referenčního rámce pro evropské smluvní právo (CCR), měl by tento přezkum, který se bude zabývat spotřebitelskými smlouvami, pokračovat na základě práce probíhající na smluvním právu obecně a měl by být do tohoto rámce konzistentně začleněn,
1. vítá zelenou knihu Komise o přezkumu spotřebitelského acquis , zejména uvedený cíl modernizace, zjednodušení a zdokonalení regulačního režimu pro „profesionály“ a spotřebitele, který usnadní přeshraniční obchod a zvýší důvěru spotřebitelů;
Oblast působnosti přezkumu acquis
2. doporučuje, aby se tento přezkum zaměřil na aktualizování a uvedení v soulad osmi směrnic o ochraně spotřebitele uvedených v zelené knize; vyzývá Komisi, aby Parlamentu a Radě předložila zprávu o provádění směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu (směrnice o elektronickém obchodu)
Úř. věst. L 178, 17.7.2000, s. 1. , ve které budou vymezeny problémy týkající se důvěry spotřebitelů;
3. domnívá se, že je nezbytné, aby zákonodárné orgány Společenství přijaly příslušná opatření k odstranění rozporů mezi jednotlivými spotřebitelskými směrnicemi, které jsou revidovány;
4. domnívá se, že je nutné mít jasnou celkovou představu o tom, jak na sebe různé právní a regulační režimy ovlivňující činnosti v oblasti spotřebitelského a obchodního práva na úrovni EU vzájemně působí a jak společně fungují, především pokud jde o vztah mezi jakýmkoli nástrojem vytvořeným v rámci tohoto přezkumu, nástroji týkajícími se kolizních norem (Řím I a Řím II) a dalšími nástroji, které vycházejí ze zásady země původu (např. směrnice o elektronickém obchodu);
Obecný legislativní přístup
Volba smíšeného přístupu
5. vyjadřuje se pro přijetí smíšeného či kombinovaného přístupu, tj. horizontálního nástroje, jehož účelem by bylo především sladění stávající legislativy a náprava jejích nedostatků sloučením otázek, které jsou všem směrnicím společné, při zachování podstaty právní úpravy; domnívá se, že specifické otázky, které nespadají do působnosti horizontálního nástroje, je třeba i nadále řešit samostatně v rámci každé z odvětvových směrnic;
6. domnívá se, že horizontální nástroj by měl být pravidelně přezkoumáván a jeho účinnost a dopad by měly být posuzovány s ohledem na případnou revizi;
7. nesouhlasí s tím, aby byl přezkum acquis Společenství využit jako záminka pro rozšíření oblasti působnosti právních předpisů ve stávajících odvětvových směrnicích nebo pro zavádění dalších směrnic;
Oblast působnosti horizontálního nástroje
8. domnívá se, že tento horizontální nástroj by se měl uplatňovat v co největší míře na veškeré smlouvy se spotřebiteli bez ohledu na to, zda se jedná o vnitrostátní nebo přeshraniční obchody; díky tomu nebude nutné vnášet do právní úpravy nový prvek, který by zvyšoval její komplexitu, a spotřebitelé se nebudou muset řídit různými právními úpravami v závislosti na povaze transakce;
Stupeň harmonizace
9. připomíná, že harmonizací nesmí dojít ke snížení úrovně ochrany spotřebitele, které již bylo dosaženo některými vnitrostátními právními úpravami, ale že by naopak měla vést ke srovnatelné úrovni ochrany spotřebitelů ve všech členských státech;
10. vítá návrh Komise na vytvoření horizontálního nástroje a uznává možné výhody směrnice, kterou někteří nazývají základní směrnicí o základních „právech spotřebitele“; navrhuje, aby horizontální nástroj, spolu s průřezovými oblastmi politiky, které by měly pomoci zvýšit soulad terminologie a odstranit mezery a nesrovnalosti, vycházel ze zásady cílené plné harmonizace;
11. navrhuje, aby odvětvové nástroje, kterých se tento přezkum týká, vycházely z principu minimální harmonizace kombinovaného s principem vzájemného uznávání s ohledem na dotčenou oblast; konstatuje nicméně, že se tím nevylučuje cílená plná harmonizace v případech, kdy je v zájmu spotřebitelů a „profesionálů“ nutná,
12. připomíná, že vzhledem k současné právní úpravě týkající se oblastí, které dosud nebyly koordinovány, závisí použitelné právo na pravidlech mezinárodního práva soukromého, a zejména pak na Římské úmluvě ze dne 19. června 1980 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (tzv. Řím I); v tomto ohledu je tudíž vhodné vyhnout se rozporům mezi touto úmluvou a specifickými právními akty Společenství;
13. doporučuje začlenit do odvětvových nástrojů ustanovení o vnitřním trhu, aby z něj měli spotřebitelé plný prospěch;
Obsah horizontálního nástroje a odpovědi na zelenou knihu
14. poukazuje na to, že příloha I zelené knihy obsahuje v bodech 4 a 5 rozsáhlý seznam právních otázek souvisejících se spotřebitelskými smlouvami, že některé z těchto otázek již byly součástí práce na společném referenčním rámci a že mnohé z nich mají vysoce „politický“ charakter; konstatuje, že pokud by se mělo jakékoli obecné ustanovení stát součástí harmonizovaného nástroje na úrovni EU, byla by nutná rozsáhlá (i veřejná) diskuse a posouzení;
15. souhlasí s tím, aby byly do horizontálního nástroje začleněny některé průřezové principy, použitelné na všechny spotřebitelské smlouvy, jestliže napomáhají např. konzistentnosti společných definic a obecných pravidel vztahujících se na požadavky na poskytování informací a na právní úpravu výkonu práva na odstoupení od smlouvy a ukončení smlouvy;
Definice spotřebitele a „profesionála“
16. domnívá se, že definice „spotřebitele“ a „profesionála“ nejsou koherentní ani v právních předpisech Společenství, ani ve vnitrostátních právních předpisech a že vyjasnění smyslu těchto pojmů v rámci horizontálního nástroje je zásadní, neboť tyto pojmy vymezují oblast působnosti spotřebitelského práva;
17. považuje za zásadní, aby byl „spotřebitel“ definován jako fyzická osoba, která jedná pro účely mimo rámec své živnosti, podnikání nebo profese; považuje dále za nutné definovat „profesionála“ jako osobu, která jedná v rámci své živnosti, podnikání nebo profese;
18. navrhuje také, aby byly do horizontálního nástroje začleněny další definice pojmů jako jsou „písemná forma“ a „trvalé médium“;
Obecná klauzule o dobré víře a poctivém jednání
19. nesouhlasí s tím, aby byla do horizontálního nástroje začleněna obecná klauzule o dobré víře a poctivém jednání použitelná na spotřebitelské smlouvy;
Nepřiměřené podmínky
Oblast působnosti
20. považuje za nevhodné, aby se pravidla týkající se nepřiměřených podmínek uplatnila na podmínky jednotlivě sjednané, neboť je třeba vyhnout se omezování svobody smluvních stran;
Výčet podmínek
21. domnívá se, že v zájmu posílení důvěry spotřebitelů ve vnitřní trh by bylo vhodné zavést úpravu, která by spotřebitele lépe chránila při současném zachování určité míry flexibility; žádá Komisi, aby dále přezkoumala úpravu, která by kombinovala černou listinu zakázaných podmínek, šedou listinu podmínek považovaných za nepřiměřené a další podmínky, jejichž nepřiměřenost by spotřebitel mohl prokázat soudní cestou na základě harmonizovaných a předem stanovených kritérií;
Oblast působnosti zkoušky nepřiměřenosti
22. vzhledem k zásadě smluvní svobody odmítá rozšíření zkoušky nepřiměřenosti na všechny zásadní smluvní podmínky, včetně ustanovení týkajících se předmětu smlouvy a odhadu ceny;
Smluvní následky při neposkytnutí informací
23. domnívá se, že je v tomto stadiu složité vymezit obecnou právní úpravu smluvních následků při neposkytnutí informací, která by zohlednila vlastnosti každého typu smlouvy;
Právo odstoupit od smlouvy
Délka lhůty a pravidla pro její výpočet
24. zdůrazňuje potřebu sjednotit pravidla pro počátek lhůty a výpočet její délky, při upřednostnění metody výpočtu na základě kalendářních dnů, aby byla posílena právní jistota transakcí;
25. domnívá se, že by délka lhůty měla být sjednocena, pokud je to objektivně opodstatněno;
Možnosti uplatnění práva odstoupit od smlouvy
26. zdůrazňuje, že důvěra spotřebitele ve vnitřní trh bude posílena, jestliže horizontální nástroj spotřebiteli umožní, aby od smlouvy odstoupil; domnívá se, že podmínky odstoupení musí být harmonizovány za účelem poskytnutí vyšší právní jistoty jak spotřebitelům, tak hospodářským subjektům; domnívá se také, že by horizontální nástroj měl stanovit, že spotřebitelé nebudou hradit jiné výlohy než přímé náklady na vrácení zboží;
27. domnívá se, že v případě horizontálního nástroje by mohly členské státy na vnitrostátní úrovni stanovit výjimky z pravidla o odstoupení od smlouvy, pokud je smlouva vyhotovena ve formě autentického nástroje;
28. domnívá se, že zavedení „jednotné formy odstoupení od smlouvy“ ve všech jazycích Společenství by zjednodušilo postupy, snížilo náklady a zvýšilo transparentnost a důvěru spotřebitelů;
Zavedení obecných smluvních opravných prostředků
29. domnívá se, že zavedení obecných smluvních opravných prostředků přesahuje rámec tohoto přezkumu, jelikož tento pojem spadá pod smluvní právo použitelné v každém členském státě;
30. připomíná diskusi o kolektivním domáhání se práv („collective redress“) a věří, že si zaslouží více pozornosti navzdory odlišnostem při uplatňování obchodních pravidel v jednotlivých členských státech;
Zvláštní pravidla prodeje spotřebního zboží
Typy smluv, na které se pravidla uplatní
31. považuje za vhodné provést přezkum otázek týkajících se ochrany spotřebitele v případě, že uzavře smlouvu o poskytování digitálního obsahu, s ohledem na úroveň ochrany, kterou již zaručuje směrnice 1999/44/ES o některých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží; žádá Komisi, aby se touto otázku podrobněji zabývala s cílem zjistit, zda je vhodné navrhnout specifické právní předpisy nebo rozšířit pole působnosti pravidel stanovených v uvedené směrnici na tento typ smluv;
Použité zboží prodávané na veřejných aukcích
32. navrhuje vyjmout tuto otázku z oblasti působnosti horizontálního nástroje a i nadále ponechat členským státům možnost, aby se pojem spotřebního zboží nevztahoval na použité zboží prodávané na veřejných aukcích; doporučuje nicméně přijetí zvláštních pravidel pro internetové aukce;
Definice pojmu dodávka a právní úprava přenosu rizika
33. domnívá se, že pojem dodávky a právní úprava přenosu rizika jsou úzce spojeny; navrhuje tudíž, aby byla do horizontálního nástroje začleněna společná definice pojmu dodávka, ve které by mělo být v zásadě upřednostněno smluvní ujednání;
Shoda plnění se smlouvou
34. domnívá se, že by horizontální nástroj mohl účelně prodloužit dobu trvání zákonné záruky o dobu, po kterou je zboží nedostupné z důvodu oprav;
35. zdůrazňuje nicméně, že by horizontální nástroj neměl stanovit zvláštní pravidla pro použité zboží, aby byla respektována pravidla přijatá členskými státy v souladu s jejich vlastními právními tradicemi;
Důkazní břemeno
36. navrhuje zachování zásady vyvratitelné domněnky v její stávající formě;
Náprava
Pořadí, v němž lze uplatňovat prostředky náhrady škody
37. domnívá se, že by horizontální nástroj mohl určit pořadí dostupných prostředků náhrady škody, přičemž zrušení smlouvy by se uplatnilo pouze v případě jednoznačného neplnění nebo obzvlášť závažných porušení smlouvy;
Oznámení rozporu se smlouvou
38. považuje za vhodné, aby horizontální nástroj odstranil rozpory, které jsou v současné době zdrojem zmatku;
Přímá odpovědnost výrobce za rozpor zboží se smlouvou
39. domnívá se, že není vhodné začlenit přímou odpovědnost výrobců za rozpor zboží se smlouvou;
Obchodní záruky
40. zdůrazňuje, že otázky týkající se obchodních záruk (obsah, přenos, omezení) nejsou předmětem právní úpravy, ale podléhají zásadě smluvní svobody; domnívá se tudíž, že by tyto otázky neměly být součástí horizontálního nástroje;
Zelená kniha a evropské smluvní právo
41. trvá na tom, že by měl být tento přezkum, který se bude zabývat spotřebitelskými smlouvami, koherentně začleněn do práce probíhající na smluvním právu obecně v rámci pokračujícího postupu k dosažení společného referenčního rámce; zdůrazňuje proto, že je nutné, aby se tento přezkum a práce na společném referenčním rámci vzájemně doplňovaly, přičemž uznává, že by dosažení tohoto souladu nemělo prodloužit lhůty stávajícího procesu přezkumu;
Účinné uplatňování spotřebitelského práva
42. zdůrazňuje, že je nutné zajistit účinnost spotřebitelského práva, aby byla posílena důvěra spotřebitelů ve vnitřní trh;
43. naléhavě vyzývá Komisi, aby zlepšila stávající mechanismy ochrany spotřebitelů, včetně dohledu nad správným uplatňováním a dodržováním platných pravidel;
44. naléhá na Komisi, aby důkladně posoudila dopad veškerých opatření navržených v rámci tohoto přezkumu, aby tak zajistila, že tato opatření zvyšují důvěru spotřebitelů, aniž by ukládala zbytečnou zátěž zejména MSP, a že přispívají k dokončení vnitřního trhu;
45. naléhá na Komisi, aby svá opatření vnitřně koordinovala a zvýhodnila soudržný vývoj odvětvových právních předpisů;
46. doporučuje svědomité uplatňování zásad zlepšování tvorby právních předpisů;
47. vyzývá členské státy, aby posílily spolupráci mezi svými vnitrostátními orgány pro uplatňování spotřebitelského práva a usnadnily jak soudní, tak mimosoudní nápravu umožňující spotřebitelům uplatnit svá práva na evropské úrovni;
48. vyzývá členské státy, aby přijaly odpovědnost za dokončení vnitřního trhu zboží a služeb a aby se při přijímání evropských spotřebitelských právních předpisů zdržely nadměrné vnitrostátní úpravy, ale aby se dohodly na soudržné strategii pro cílenou harmonizaci spotřebitelských právních předpisů ve spojení s ustanovením o vnitřním trhu, které by zvýšilo důvěru spotřebitelů ve fungování vnitřního trhu;
49. podporuje současné i plánované iniciativy Komise týkající se vzdělávání spotřebitelů; je toho názoru, že lepších výsledků by se mohlo dosáhnout spoluprací mezi vládami a odvětvím obchodu zaměřenou na podporu poskytování kvalitního vzdělání v oblasti financí, tak aby se zlepšila finanční gramotnost, kvalita produktů a legitimita tohoto odvětví jako celku; vítá skutečnost, že byla zadána studie o iniciativách zaměřených na všeobecnou finanční gramotnost v EU, jejíž výsledky by měly být známy na konci roku 2007;
0
0 0
50. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi a vládám a parlamentům členských států.
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ
I. Souvislosti – úvod do problematiky
Zelená kniha Komise o přezkumu spotřebitelského acquis zapadá do kontextu závazků přijatých v rámci iniciativy „zlepšení tvorby právních předpisů“. Cílem je zjednodušení a doplnění platného předpisového rámce v zájmu vytvoření skutečného spotřebitelského vnitřního trhu.
Zelená kniha je rovněž jádrem velkého legislativního projektu ve prospěch spotřebitelů. Jako zpravodajka proto sdílím ideál vyjádřený v zelené knize – na konci procesu přezkumu by mělo být možné říci evropským občanům: „nezáleží na tom, kde se v EU nacházíte nebo kde nakupujete, vaše základní práva jsou stejná“.
Mezi přezkumem spotřebitelského acquis a prací na evropském smluvním právu existují přímé vazby. Toto omezení zvyšuje komplexitu zelené knihy, aniž by ospravedlňovalo odklad přezkumu podle – přinejmenším nepřesného – časového plánu, podle něhož se vytváří evropské smluvní právo. Přesto nesmíme zapomenout, že určité pojmy pocházejí z obecného smluvního práva (jednání v dobré víře, možnost obrátit se soud).
Některá zjištění, která uvádí Komise, jsou nesporná a sama o sobě dostatečným způsobem zdůvodňují nutnost reformy. V důsledku rychlého rozvoje trhu, a zejména vzniku nových forem obchodních transakcí, jako je elektronický obchod, je stávající legislativa již částečně zastaralá.
Zelená kniha však obsahuje v tomto ohledu určitý rozpor, na nějž je třeba upozornit. Vyjímá totiž z oblasti, jíž se přezkum věnuje, směrnici o elektronickém obchodě. Jako zpravodajka však doporučuji, aby byl přezkum rozšířen jak na tento text, tak i na směrnice o finančních službách na dálku, spotřebitelských úvěrech a nekalých obchodních praktikách, neboť tyto předpisy jsou součástí evropské legislativy na ochranu spotřebitele.
Rozpory a rozdíly v právech a povinnostech stran účastnících se obchodních transakcí vznikají také v důsledku roztříštěnosti právní úpravy , způsobené především velkou volností, kterou mají členské státy při provádění směrnic.
Tento soubor právních předpisů je tedy nezbytné modernizovat, a přispět tak k rozvoji vnitřního trhu zvýšením právní jistoty spotřebitelů i hospodářských subjektů.
Hlavním problémem však zůstává účinné uplatňování spotřebitelského práva , kterému se zelená kniha nevěnuje.
Nejlepším způsobem, jak obnovit důvěru spotřebitelů a hospodářských subjektů, je zajistit účinnost práva. Pokud se totiž spotřebitelé zdráhají uzavírat smlouvy za hranicemi státu, v němž mají své bydliště, je to v prvé řadě proto, že se obávají, že nebudou moci v případě sporu uplatnit svá práva. Je proto naprosto nezbytné zlepšit provádění a uplatňování těchto předpisů.
II. Legislativní přístup
1. Volba smíšeného přístupu
Snaha o vyjasnění a sladění předpisů vyžaduje, aby byl přijat horizontální právní rámec, který by shrnoval otázky společné všem oblastem ochrany spotřebitele. Tento horizontální nástroj by měl větší pružnost: jakmile bude nutné reagovat na změnu tržních podmínek, bude přezkum tohoto jediného nástroje mnohem jednodušší a rychlejší než změna několika různých směrnic.
Kromě toho je několik otázek vázáno na konkrétní odvětví a nemohou být upraveny jedním společným nástrojem. Proto je nutné zachovat i vertikální přístup.
Jako zpravodajka tedy doporučuji smíšený přístup.
2. Oblast působnosti horizontálního nástroje
Horizontální nástroj by se podle mého názoru měl použít v co největší míře na veškeré spotřebitelské smlouvy bez ohledu na to, zda se jedná o vnitrostátní nebo přeshraniční transakce.
Pokud by se totiž spotřebitelé museli řídit různými právními úpravami podle povahy transakce, bylo by to v rozporu s cílem revize a do právní úpravy by tak vstupoval další prvek, který by zvyšoval její komplexitu.
3. Stupeň harmonizace
Právní předpisy Společenství v oblasti ochrany spotřebitele se řídí principem minimální harmonizace, který členským státům umožňuje stanovit úroveň ochrany vyšší, než jakou požadují směrnice.
V žádném případě není přípustné, aby se spotřebitel vzdal dosavadního ustanovení, které mu poskytuje vyšší ochranu. Výhody maximální harmonizace navíc nejsou prokázány. Jediným příkladem tohoto typu harmonizace je směrnice o nekalých obchodních praktikách, která byla přijata teprve nedávno, takže zatím nemůže sloužit jako podklad pro posouzení přínosu tohoto přístupu.
Jako zpravodajka proto navrhuji kombinovaný přístup. Zatímco horizontální nástroj by vycházel z principu maximální harmonizace, základem odvětvových nástrojů by zůstal princip minimální harmonizace, s výjimkou směrnic, které již byly přijaty v duchu maximální harmonizace, jako je například směrnice o nekalých obchodních praktikách. V prvním období se můžeme skromně omezit jen na otázky, o nichž panuje skutečná shoda, protože buď odpovídají objektivní nutnosti trhu, nebo mezi právními předpisy členských států nejsou podstatné rozdíly.
Tento přístup nevyhnutelně vede k otázce právní úpravy v odvětvích, která nejsou zcela harmonizována. V zájmu ochrany spotřebitele navrhuji následující formulaci: „aniž je dotčeno uplatňování mezinárodních úmluv o kolizi norem, zejména úmluvy Řím I, řídí se spotřebitel zákonnými ustanoveními platnými v místě jeho obvyklého bydliště.“
III: Obsah horizontálního nástroje
1. Definice spotřebitele a „profesionála“
Jako zpravodajka doporučuji začlenit do definice spotřebitele výhradně fyzické osoby jednající pro účely mimo rámec jejich živnosti, podnikání nebo profese.
Systematické vyloučení právnických osob z oblasti působnosti tohoto pojmu je opodstatněné vzhledem ke stanovenému cíli, jímž je dosáhnout větší jasnosti. Je vhodné přijmout co nejobjektivnější kritéria: „velikost“ podniku je pojem, který je možno interpretovat mnoha způsoby. Jako zpravodajka upřednostňuji negativní přístup založený na účelu dohody, který zřejmě převládá jak v právu Společenství, tak ve vnitrostátních právních předpisech.
Protože je spotřebitel chráněn pouze v případě, kdy uzavře smlouvu s „profesionálem“ doporučuji jednoduchou a jednoznačnou definici tohoto pojmu, čímž by byly odstraněny četné termíny, které se používají (prodejce, dodavatel, distributor). V tomto ohledu není nutné rozlišovat podle povahy vykonávané činnosti (obchodní, průmyslová, řemeslná, svobodné povolání), jestliže je provozována coby činnost výdělečná. Je samozřejmé, že „profesionál“ může být osobou fyzickou či právnickou.
Jako zpravodajka se kromě toho domnívám, že smlouvy mezi soukromými osobami musí být považovány za smlouvy spotřebitelské, pokud alespoň jedna ze smluvních stran jedná prostřednictvím „profesionála“. Je skutečně logické, aby v případě, kdy soukromá osoba použije služeb profesionálního zmocněnce s cílem využít jeho technických a právnických znalostí, byla druhá smluvní strana chráněna stejným způsobem, jako by tomu bylo při uzavírání smlouvy s „profesionálem“.
2. Nepřiměřené podmínky
Oblast působnosti
V současné době se ustanovení týkající se nepřiměřených smluvních podmínek uplatňují pouze na podmínky, které nebyly jednotlivě sjednané.
Jako zpravodajka se domnívám, že by mohlo být v určitých případech nutné chránit spotřebitele proti jednotlivě sjednaným podmínkám. Smluvní svoboda musí samozřejmě zůstat obecnou zásadou, avšak oproti „profesionálovi“, který disponuje technickými znalostmi, není spotřebitel vždy schopen posoudit dosah svých závazků.
Seznamy
Seznam, který je přílohou současné směrnice, má výhradně informační charakter, a je tudíž předmětem rozdílných interpretací v různých členských státech. Aby byla posílena důvěra spotřebitelů ve vnitřní trh, navrhuji jako zpravodajka zavedení pružného mechanismu, který by lépe chránil spotřebitele:
– zakázané podmínky: krátký seznam podmínek, které jsou typické pro nejvýraznější smluvní nedostatky;
– podmínky považované za nepřiměřené: seznam podmínek, u kterých by mohl být „profesionál“ schopen prokázat jejich přiměřenost;
– jiné podmínky: veškeré další podmínky, jejichž nepřiměřenost by spotřebitel mohl prokázat soudní cestou.
Oblast působnosti zkoušky nepřiměřenosti
Jako zpravodajka doporučuji, aby byla zkouška nepřiměřenosti rozšířena i na nejpodstatnější smluvní podmínky, včetně ustanovení týkajících se předmětu smlouvy a odhadu ceny. Například některé pojišťovací smlouvy vskutku obsahují ustanovení o vyloučení záruky, u kterých může být nepřiměřenost vyloučena na základě stávajících pravidel, neboť právě tato záruka je předmětem smlouvy.
4. Právo odstoupit od smlouvy
Délka lhůty a pravidla pro její výpočet
Jako zpravodajka doporučuji sjednotit pravidla pro výpočet lhůty na základě metody výpočtu založené na kalendářních dnech (při započtení dnů pracovního klidu, u kterých se zohlední rozdíly mezi členskými státy).
Je také vhodné jednoznačně stanovit okamžik, kterým začíná lhůta běžet. Jako zpravodajka navrhuji stanovit tento počátek jako okamžik, kdy je spotřebitel s to dát svůj svobodný a informovaný souhlas, tj. jakmile má zboží k dispozici.
Nicméně se domnívám, že délku lhůty pravděpodobně nebude možné sjednotit. Členské státy mají v této věci rozdílné tradice, které si přejí dodržovat. Tyto lhůty navíc odpovídají rozdílným cílům, což zajisté ospravedlňuje také jejich rozdílné délky. V případě prodeje na dálku jde o to umožnit spotřebiteli, aby se rozhodl o nákupu zboží, které neměl v okamžiku uzavření smlouvy k dispozici, na rozdíl od podomního prodeje, u kterého se jedná o to, aby měl spotřebitel možnost vzít zpět rozhodnutí, které mohl přijmout v okamžiku překvapení.
Způsob uplatnění uvedeného práva
Významné rozdíly existují jak mezi členskými státy, tak mezi provedenými směrnicemi (písemné oznámení, doporučený dopis, vrácení zboží). Určité praktiky, které omezují možnosti uplatnění práva odstoupit od smlouvy, se navíc dále rozvíjejí (povinnost získat tzv. návratné číslo před odesláním zásilky se zbožím, povinnost odeslat zboží v nepoškozeném původním obalu apod.) A konečně rozvoj nových technologií je argumentem pro to, aby pro vyjádření odstoupení postačovala prostá elektronická zpráva.
Jako zpravodajka se domnívám, že důvěra spotřebitele ve vnitřní trh bude výrazně posílena, jestliže horizontální nástroj umožní spotřebiteli, aby od smlouvy jakýmkoli způsobem odstoupil, přičemž v případě, že bude třeba prokázat odstoupení, ponese důkazní břemeno sám.
5. Prodej spotřebního zboží
Definice pojmu dodávka a právní úprava přenosu rizika
Otázka, kdo nese riziko a hradí případné poškození prodávaného zboží, je v současnosti upravena rozdílně v závislosti na členském státu. V některých státech nese riziko kupující od okamžiku uzavření smlouvy, v jiných dochází k přenosu okamžikem dodání.
Jako zpravodajka navrhuji začlenit tyto otázky společně do horizontálního nástroje. Aby byla ochrana spotřebitele přiměřená, domnívám se, že dodávkou je třeba rozumět okamžik, kdy spotřebitel fyzicky přejímá zboží, neurčily-li strany jinak. K přenosu rizika tak dochází v okamžiku dodání.
Přímá odpovědnost výrobce v případě rozporu zboží se smlouvou
Jako zpravodajka se domnívám, že není vhodné, aby horizontální nástroj stanovil přímou odpovědnost výrobců v případě rozporu zboží se smlouvou. Směrnice o některých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží byla totiž v některých členských státech provedena nedávno a doposud nedisponujeme dostatečným odstupem, který by umožňoval zhodnotit, zda jsou případné změny relevantní či nikoli.
Stanovení přímé odpovědnosti výrobce navíc působí několik právních problémů, z nichž některé spadají do působnosti smluvního práva (např. zásada účinku smlouvy pouze na smluvní strany).
28. 6. 2007
STANOVISKO Hospodářského a měnového výboru
pro Výbor pro vnitřní trh a ochranu spotřebitelů
o zelené knize o přezkumu spotřebitelského acquis
( 2007/2010(INI) )
Navrhovatel:
Olle Schmidt
NÁVRHY
Hospodářský a měnový výbor vyzývá Výbor pro vnitřní trh a ochranu spotřebitelů jako příslušný výbor, aby do svého návrhu usnesení začlenil tyto návrhy:
1. jednoznačně podporuje přezkum spotřebitelského acquis, o němž se domnívá, že má největší význam pro zlepšení fungování vnitřního trhu, přilákání investic a dosažení udržitelného růstu a zaměstnanosti v souladu s revidovanou lisabonskou strategií;
2. připomíná, že toto stanovisko se týká hlavně spotřebitelských aspektů v odvětví finančních služeb a přímých investic;
3. poukazuje na to, že na přezkumu spotřebitelského acquis se musejí podílet zúčastněné strany, v souladu se zásadami řádné správy; zdůrazňuje, že v oblasti financí je pro zlepšení spolehlivosti a fungování vnitřního trhu obzvláště významné :
– vypracování výroční zprávy o stížnostech a reklamacích uživatelů v této oblasti,
– uskutečňování vzdělávacích programů a programů zaměřených na podporu finanční kultury;
4. zdůrazňuje význam řádného fungování směrnice pro spotřebitelské acquis;vyjadřuje politování nad tím, že směrnice Rady 87/102/EHS ze dne 22. prosince 1986 pro sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se spotřebitelského úvěru
Úř. věst. L 278, 11.10.1988, s. 33. nevytvořila harmonizovaný systém na evropské úrovni;
5. podporuje spíše přístup založený na formulaci zásad než přístup normativní; domnívá se, že je potřebné zhodnotit, za jakých okolností by horizontální přístup umožnil úpravu zvláštních právních předpisů pro toto odvětví, tak aby se v nich projevila skutečná rizika pro spotřebitele; je přesvědčen, že by se v oblasti finančních služeb měla případně uplatňovat zvláštní pravidla na ochranu spotřebitele nad rámec obecných pravidel a v souladu s nedávno vydanou zelenou knihou o maloobchodních finančních službách na jednotném trhu ( KOM(2007)0226 ); zdůrazňuje však, že by se při přípravě nebo přezkumu právních předpisů nemělo zapomínat na prosazování integrovaného, komplexního a systematického přístupu, který by byl v souladu se spotřebitelským acquis a se zásadami zlepšování právní úpravy;
6. konstatuje, že provádění ustanovení MiFID přinese maloobchodním investorům v EU vyšší úroveň ochrany spotřebitele;
7. vítá záměr Komise zjednodušit a zmodernizovat stávající legislativní rámec, a usnadnit tak přeshraniční obchod, podporovat investice a zvýšit důvěru spotřebitelů;
8. vítá úsilí Komise zjednodušit a zmodernizovat stávající spotřebitelské acquis, a usnadnit tak přeshraniční obchod a zvýšit důvěru spotřebitelů;
9. domnívá se, že finanční služby doplácejí na nesrovnalosti mezi stávajícími pravidly, zejména proto, že platná pravidla v mnoha případech neodpovídají praktickým potřebám obchodu a spotřebitelů; podporuje přezkum těchto pravidel s cílem vytvořit logická, snadno srozumitelná a proveditelná pravidla na kvalitativně vysoké úrovni ochrany spotřebitele; v této souvislosti se vyslovuje zejména pro sloučení převážně technických pravidel, která jsou významná pro všechna odvětví – tj. definice, povinnosti týkající se poskytování informací před uzavřením smlouvy a způsoby uplatnění práva odstoupit od smlouvy – do horizontálního nástroje, čímž by odpovídající pravidla měla dostat konečnou podobu; zdůrazňuje, že pro jakýkoli návrh na revizi pravidel na ochranu spotřebitele je nutno vypracovat analýzu nákladů a výnosů;
10. konstatuje, že zatímco investiční produkty, jako jsou například SKIPCP a životní pojištění, se mohou prodávat přes hranice, přetrvávají nedořešené otázky ohledně klasických maloobchodních bankovních služeb, například hypotečních úvěrů, spotřebitelských úvěrů a bankovních účtů;
11. připomíná, s ohledem na závěrečnou zprávu a doporučení svého dočasného vyšetřovacího výboru ke krizi společnosti Equitable Life Assurance Society, že ani spotřebitelé, ani poskytovatelé služeb nejsou vždy schopni určit, který právní režim se použije na jednotlivé aspekty jejich činností, tzn. zda se uplatní občanské právo, nebo právní úprava hostitelské nebo domovské země;
12. vyzývá Komisi, aby jasně definovala interakci mezi nástroji mezinárodního soukromého práva a nástroji vnitřního trhu, aby se vyloučily pochybnosti, zda se uplatní právní předpisy nebo úprava domovské či hostitelské země, a aby byly odstraněny nedostatky v režimu odpovědnosti, který platí pro poskytovatele služeb;
13. připomíná diskusi o kolektivní nápravě a věří, že si zaslouží další pozornost navzdory vnitrostátním odlišnostem při uplatňování obchodních pravidel; žádá Komisi, aby předložila posouzení kolektivní nápravy z vědeckého a právního hlediska;
14. podporuje současné i plánované iniciativy Komise týkající se vzdělávání spotřebitelů; je toho názoru, že lepších výsledků by se mohlo dosáhnout spoluprací mezi vládami a odvětvím obchodu zaměřenou na podporu poskytování kvalitního vzdělání v oblasti financí, tak aby se zlepšila finanční gramotnost, kvalita produktů a legitimita tohoto odvětví jako celku; vítá skutečnost, že byla zadána studie o iniciativách zaměřených na všeobecnou finanční gramotnost v EU, jejíž výsledky by měly být známy na konci roku 2007;
15. vyzývá zástupce tohoto odvětví, aby schválili zásady zpřístupnění informací a aby se jimi řídili, a zajistili tak odpovídající informace maloobchodním investorům o veškerých maloobchodních finančních produktech;
16. vyzývá členské státy, aby prováděly směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/65/ES ze dne 23. září 2002 o uvádění finančních služeb pro spotřebitele na trh na dálku
Úř. věst. L 271, 9.10.2002, s. 16. uceleným způsobem s cílem zvýšit důvěru veřejnosti v produkty přeshraničních finančních služeb.
POSTUP
Název
Zelená kniha o přezkumu spotřebitelského acquis
Číslo postupu
2007/2010(INI)
Příslušný výbor
IMCO
Výbor, který vypracoval stanovisko Datum oznámení na zasedání
ECON 18.1.2007
Užší spolupráce – datum oznámení na zasedání
Navrhovatel Datum jmenování
Olle Schmidt 13.2.2007
Předchozí navrhovatel
Projednání ve výboru
8.5.2007
11.6.2007
18.6.2007
Datum přijetí
27.6.2007
Výsledek závěrečného hlasování
+:
–:
0:
34
1
0
Členové přítomní při závěrečném hlasování
Mariela Velichkova Baeva, Zsolt László Becsey, Pervenche Berès, Sharon Bowles, Ieke van den Burg, David Casa, Elisa Ferreira, Jean-Paul Gauzès, Donata Gottardi, Benoît Hamon, Gunnar Hökmark, Sophia in 't Veld, Othmar Karas, Guntars Krasts, Kurt Joachim Lauk, Andrea Losco, Astrid Lulling, Cristobal Montoro Romero, Lapo Pistelli, John Purvis, Alexander Radwan, Heide Rühle, Eoin Ryan, Antolín Sánchez Presedo, Olle Schmidt, Margarita Starkevičiūtė
Náhradník(ci) přítomný(í) při závěrečném hlasování
Katerina Batzeli, Harald Ettl, Werner Langen, Gianni Pittella, Kristian Vigenin, Corien Wortmann-Kool
Náhradník(ci) (čl. 178 odst. 2) přítomný(í) při závěrečném hlasování
Slavi Binev, Philip Bushill-Matthews, Adam Gierek
Poznámky (údaje, které jsou k dispozici jen v jednom jazyce)
...
26. 6. 2007
STANOVISKO Výboru pro právní záležitosti
pro Výbor pro vnitřní trh a ochranu spotřebitelů
k zelené knize o přezkumu spotřebitelského acquis
( 2007/2010(INI) )
Navrhovatelka:
Diana Wallis
NÁVRHY
Výbor pro právní záležitosti vyzývá Výbor pro vnitřní trh a ochranu spotřebitelů jako příslušný výbor, aby do svého návrhu usnesení začlenil tyto návrhy:
1. vítá zelenou knihu Komise o přezkumu spotřebitelského acquis , zejména uvedený cíl modernizace, zjednodušení a zdokonalení regulačního režimu pro odborníky a spotřebitele;
2. trvá na propojení mezi tímto přezkumem, který se bude zabývat spotřebitelskými smlouvami, a prací, která se obecně provádí v oblasti celého smluvního práva v rámci probíhajícího procesu zaměřeného na vytvoření referenčního rámce pro evropské smluvní právo, a zdůrazňuje proto, že tento přezkum a práce na společném referenčním rámci musí postupovat tak, aby se vzájemně doplňovaly, přičemž uznává, že toto propojení by nemělo zkomplikovat nebo zdržet současný proces přezkumu;
3. domnívá se, že je nutné mít jasnou celkovou představu o tom, jak se různé právní a regulační režimy ovlivňující činnost v oblasti spotřebitelského a obchodního práva na úrovni EU vzájemně ovlivňují a jak společně fungují, především pokud jde o vztah mezi jakýmkoli nástrojem vytvořeným v rámci tohoto přezkumu, nástroji týkajícími se kolizních norem (Řím I a Řím II) a dalšími nástroji, které vycházejí ze zásady země původu (např. směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu
Úř. věst. L 178, 17.7.2000, s. 1. („směrnice o elektronickém obchodu“));
4. domnívá se, že je nezbytné, aby zákonodárné orgány Společenství přijaly příslušná opatření k odstranění rozporů mezi jednotlivými revidovanými spotřebitelskými směrnicemi;
5. poukazuje na to, že harmonizace by měla vést ke srovnatelné úrovni ochrany spotřebitele ve všech členských státech, aniž by se nutně harmonizovala všechna vnitrostátní opatření;
6. navrhuje, aby odvětvové směrnice vycházely ze zásady minimální harmonizace, aniž se vyloučí možnost cílené úplné harmonizace, co se týče určitých jednoznačných ustanovení;
7. vítá návrh Komise na vytvoření horizontálního nástroje a uznává možné výhody směrnice, kterou někteří nazývají základní směrnicí o „právech spotřebitele“; má však nadále obavy z maximální úrovně harmonizace, ke které by mohl každý takový přístup vést, a z následné ztráty některých vnitrostátních práv;
8. navrhuje, aby průřezová ustanovení horizontálního nástroje vycházela ze zásady cílené úplné harmonizace, aby se tak zajistila právní soudržnost;
9. pokud jde o neharmonizované úseky v koordinované oblasti, doporučuje uplatňování zásady vzájemného uznávání užívané na vnitřním trhu, a to začleněním ustanovení o vnitřním trhu; toto ustanovení by umožnilo uplatňování práva hospodářského subjektu, stanoví-li platné spotřebitelské právo přísnější pravidla a klade-li neodůvodněnou překážku vnitřnímu trhu, překážku, která není opodstatněná z hlediska veřejného pořádku a veřejné bezpečnosti, ochrany veřejného zdraví nebo životního prostředí; konstatuje, že v těch úsecích, jež nespadají do koordinované oblasti, se budou spotřebitelé těšit výhodám ze závazných ustanovení právních předpisů země, kde mají obvyklé bydliště, jak stanoví zejména Římská úmluva ze dne 19. června 1980 o právu platném pro smluvní závazkové vztahy;
10. poukazuje na to, že příloha I zelené knihy obsahuje v bodech 4 a 5 rozsáhlý seznam právních otázek souvisejících se spotřebitelskými smlouvami, že některé z těchto otázek již byly součástí práce na společném referenčním rámci a že mnohé z nich mají vysoce „politický“ charakter; konstatuje, že pokud by se mělo jakékoli obecné ustanovení stát součástí harmonizovaného nástroje na úrovni EU, byla by nutná rozsáhlá (i veřejná) diskuse a posouzení;
11. domnívá se, že jak důvěře spotřebitelů, tak přeshraničnímu obchodu by mohlo napomoci vytvoření tzv. systému modré vlajky, který by stranám umožnil zvolit si jednu z řady možných standardních obchodních podmínek schválených EU, a že by se takovýmto praktickým řešením mělo věnovat více pozornosti.
POSTUP
Název
Zelená kniha o přezkumu spotřebitelského acquis
Číslo postupu
2007/2010(INI)
Příslušný výbor
IMCO
Výbor, který vypracoval stanovisko
Datum oznámení na zasedání
JURI
Užší spolupráce – datum oznámení na zasedání
Navrhovatel Datum jmenování
Diana Wallis
10.4.2007
Předchozí navrhovatel
Projednání ve výboru
11.6.2007
Datum přijetí
25.6.2007
Výsledek závěrečného hlasování
+:
–:
0:
17
0
0
Členové přítomní při závěrečném hlasování
Bert Doorn, Cristian Dumitrescu, Giuseppe Gargani, Lidia Joanna Geringer de Oedenberg, Othmar Karas, Piia-Noora Kauppi, Klaus-Heiner Lehne, Manuel Medina Ortega, Hartmut Nassauer, Francesco Enrico Speroni
Náhradník(ci) přítomný(í) při závěrečném hlasování
Sharon Bowles, Luis de Grandes Pascual, Kurt Lechner, Marie Panayotopoulos-Cassiotou, Gabriele Stauner, József Szájer, Jacques Toubon
Náhradník(ci) (čl. 178 odst. 2) přítomný(í) při závěrečném hlasování
Poznámky (údaje, které jsou k dispozici jen v jednom jazyce)
...
POSTUP
Název
Zelená kniha o přezkumu spotřebitelského acquis
Číslo postupu
2007/2010(INI)
Příslušný výbor
Datum, kdy bylo na zasedání oznámeno udělení svolení
IMCO 18.1.2007
Výbor(y) požádaný(é) o stanovisko
Datum oznámení na zasedání
ECON 18.1.2007
ITRE 12.7.2007
JURI
12.7.2007
Nezaujaté stanovisko
Datum rozhodnutí
ITRE 6.3.2007
Užší spolupráce
Datum oznámení na zasedání
Zpravodaj(ové)
Datum jmenování
Béatrice Patrie 19.12.2006
Předchozí zpravodaj(ové)
Projednání ve výboru
21.3.2007
10.4.2007
5.6.2007
27.6.2007
9.7.2007
Datum přijetí
9.7.2007
Výsledek závěrečného hlasování
+:
–:
0:
34
3
0
Členové přítomní při závěrečném hlasování
Charlotte Cederschiöld, Gabriela Creţu, Rosa Díez González, Evelyne Gebhardt, Malcolm Harbour, Edit Herczog, Pierre Jonckheer, Kurt Lechner, Arlene McCarthy, Toine Manders, Nickolay Mladenov, Bill Newton Dunn, Béatrice Patrie, Zita Pleštinská, Zuzana Roithová, Luisa Fernanda Rudi Ubeda, Heide Rühle, Leopold Józef Rutowicz, Christel Schaldemose, Andreas Schwab, Alexander Stubb, Eva-Britt Svensson, Horia-Victor Toma, Jacques Toubon, Bernadette Vergnaud, Barbara Weiler, Nicola Zingaretti
Náhradník(ci) přítomný(í) při závěrečném hlasování
André Brie, Wolfgang Bulfon, Othmar Karas, Wolf Klinz, Manuel Medina Ortega, Joseph Muscat, Catherine Neris, Olle Schmidt, Marc Tarabella, Gary Titley, Anja Weisgerber
Náhradník(ci) (čl. 178 odst. 2) přítomný(í) při závěrečném hlasování
Dieter-Lebrecht Koch, Klaus-Heiner Lehne, John Purvis
Datum předložení
16.7.2007
Poznámky (údaje, které jsou k dispozici jen v jednom jazyce)
...
