KONEČNÉ ZNĚNÍ
A6-0029/2005
8. 2. 2005
ZPRÁVA
o podpoře zdraví a bezpečnosti při práci
(2004/2205(INI))
Výbor pro zaměstnanost a sociální věci
Zpravodaj:
Jiří Maštálka
PE 349.899v02-00
OBSAH
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU ...........................................................3
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ................................................................................................9
STANOVISKO Výboru pro práva žen a rovnost pohlaví ...............................15
POSTUP...................................................................................................................................18
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
K podpoře zdraví a bezpečnosti při práci
( 2004/2205(INI) )
Evropský parlament ,
– s ohledem na sdělení Komise o praktickém provádění ustanovení směrnic 89/391 o zdraví a bezpečnosti při práci (rámcová směrnice), 89/654 (pracoviště), 89/655 (pracovní zařízení), 89/656 (osobní ochranné prostředky), 90/269 (ruční manipulace s břemeny) a 90/270 (zobrazovací jednotky) ( KOM(2004)0062 ),
– s ohledem na pracovní dokument Komise o provádění směrnice 91/383/EHS, kterou se doplňují opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci zaměstnanců v pracovním poměru na dobu určitou nebo v dočasném pracovním poměru ( SEC(2004)0635 ),
– s ohledem na zprávu Komise nazvanou „27. výroční zpráva Poradního výboru pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci 2002“ ( KOM(2004)0539 ),
– s ohledem na sdělení Komise o přizpůsobení se změnám v práci a ve společnosti: nová strategie Společenství pro oblast bezpečnosti a ochrany zdraví při práci na období 2002–2006 ( KOM(2002)0118 ),
– s ohledem na čl. 112 odst. 2 a na článek 45 jednacího řádu,
– s ohledem na zprávu Výboru pro zaměstnanost a sociální věci a na stanovisko Výboru pro práva žen a rovnost pohlaví ( A6-0029/2005 ),
A. vzhledem k tomu, že v čl. 31 odst. 1 Charty základních práv a svobod Evropské unie se uvádí, že „každý pracovník má právo na pracovní podmínky respektující jeho zdraví, bezpečnost a důstojnost“,
B. vzhledem k tomu, že si Evropské společenství v čl. 137 odst. 1 písm. a) Smlouvy o ES stanovilo za cíl podporovat a doplňovat činnost členských států v oblasti zlepšování pracovního prostředí s cílem chránit zdraví a bezpečnost pracovníků,
C. vzhledem k tomu, že v čl. 152 odst. 1 Smlouvy o ES se uvádí, že „při vymezení a provádění všech politik a činností Společenství je zajištěn vysoký stupeň ochrany lidského zdraví“,
D. vzhledem k tomu, že bezpečnost a zdraví při práci, jež je třeba považovat za cíl prvořadého významu, je jednou z nejvýznamnějších oblastí politiky EU; vzhledem k tomu, že bezpečné a zdravé pracovní prostředí a organizace práce rovněž pozitivně ovlivňují výkonnost ekonomiky a fungování společnosti,
E. vzhledem k tomu, že se evropský pracovní trh a jeho obyvatelstvo v mnoha směrech změnily – rozšíření Evropské unie, lepší možnosti volného pohybu podniků i pracovní síly, pružná pracovní doba včetně práce na zkrácený pracovní úvazek, roztříštění trhů práce, využívání subdodavatelů, zaměstnání na dobu určitou a příležitostná práce, stárnoucí populace a klesající populace, což je třeba považovat za hlavní výzvy v zájmu dosažení cíle, jímž je ekonomika, která bude vytvářet více lepších pracovních míst,
F. vzhledem k tomu, že úsilí Společenství v oblasti pracovního prostředí je velmi důležité s ohledem na dosažení cíle Lisabonské strategie vytvořit více lepších pracovních míst; vzhledem k tomu, že lepší pracovní prostředí nejen vytváří pro evropské pracovníky lepší pracovní podmínky, ale také přispívá k produktivitě a růstu v Evropě,
G. vzhledem k tomu, že směrnice Společenství v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci se nevztahují na pracovníky pracující doma, z nichž většinu tvoří ženy,
H. vzhledem k tomu, že tři členské státy původní EU 15 dosud nepředložily přes četné upomínky Komise národní zprávy o provádění směrnice 91/383/EHS,
1. vítá, že Komise vypracovala analýzu provádění právních předpisů v oblasti zdraví a bezpečnosti při práci a že hodnotí, jak jsou směrnice uplatňovány na pracovišti, a s radostí očekává hodnocení Komise týkající uplatňování zbývajících jednotlivých směrnic; považuje pokles počtu nehod na pracovišti jako kladný výsledek, a poznamenává, že opatření na ochranu zdraví a bezpečnosti na pracovišti přispívají ke zlepšení pracovních podmínek a podporují produktivitu, konkurenceschopnost a zaměstnanost; vyjadřuje však lítost nad opožděným zveřejněním zprávy Komise, neboť zprávy členských států o provádění směrnic měly být předloženy již v roce 1997; požaduje, aby příští hodnotící zprávy lépe posuzovaly, do jaké míry byly dodržovány právní předpisy v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci v členských státech dodržovány;
2. vítá obecné závěry Komise, ale je toho názoru, že je pro budoucí strategie Společenství v oblasti ochrany zdraví a bezpečnosti zapotřebí více zaměřená a systematičtější orientace; vyzývá v této souvislosti Komisi a Radu, aby zvážily možnost rozšíření rámcové směrnice o nezahrnuté skupiny, např. osoby samostatně výdělečně činné; zdůrazňuje rovněž potřebu věnovat pozornost zejména situaci v odvětvích, jako je stavebnictví, rybolov a zemědělství, a také zdravotnictví; současně Komisi vyzývá, aby co nejdříve zhodnotila provádění strategie Společenství v oblasti zdraví a bezpečnosti při práci na období 2002-2006;
3. vítá záměr Komise provést studii, která bude analyzovat a hodnotit praktické provádění směrnice 91/383/EHS; podporuje návrh Komise předložit jednu zprávu o praktickém provádění všech směrnic ve všech 25 členských státech; vyzývá Komisi, aby se aktivně zasazovala o sladění a o lepší srovnatelnost národních systémů sběru údajů; a rovněž v s cílem lepšího sběru údajů pro řádné hodnocení rizik a kontrolu a pro hodnocení dopadů outsourcingu, využívání subdodávek a příležitostného zaměstnání;
4. považuje za nezbytné, aby se zlepšil systém statistické evidence pracovních úrazů, protože bez spolehlivých a srovnatelných statistických údajů je obtížné vypracovat politiky Společenství a účinně je prosazovat, zejména po začlenění 10 nových členských států;
5. domnívá se, že Poradní výbor pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci by se měl plně účastnit všech jednání o této jednotné zprávě a její přípravy, a rovněž jednání o jednotlivých zprávách, z nichž je složena, a jejich přípravy, a že národní zprávy by měly vznikat na základě konzultací tripartity, což se v současné době ne vždy děje;
6. zdůrazňuje zásadní úlohu sociálních partnerů, kteří jsou jak v rámci národní, tak evropské legislativy, oprávněni a povinni účastnit se sociálního dialogu při plnění základních podmínek, jež umožní, aby odbory a zástupci pracovníků pracovali řádně (zejména, pokud jde o informace, konzultace a účast, další vzdělávání, účast na hodnocení rizik) a aby se zlepšily možnosti pro rozšíření zastoupení; zdůrazňuje, že je třeba posilovat kulturu prevence začleněním otázek bezpečnosti a zdraví při práci do základního vzdělání a učňovských programů a dalšího vzdělávání; vyzývá rovněž Komisi, aby podněcovala sociální dialog o zdraví a bezpečnosti mezi sociálními partnery, a vyzývá členské státy, aby na pracovišti podněcovaly sociální dialog s ohledem na pracovní prostředí;
7. domnívá se, že směrnice o ochraně zdraví a bezpečnosti při práci nabízí větší možnosti vyváženého zastoupení zaměstnanců a zaměstnavatelů při navrhování preventivní strategie, která trvale zlepšuje ochranu zdraví a bezpečnosti; zdůrazňuje nezbytnost vyššího zastoupení žen v řídících orgánech odborových organizací a organizací zaměstnavatelů, aby byly zohledňovány jejich potřeby v oblasti ochrany zdraví a bezpečnosti a aby byla vytvořena opatření pro vhodné politiky, které by těmto potřebám vycházely vstříc,
8. zdůrazňuje, že podle nedávného výzkumu nemá až 50 % pracovníků v EU přístup k službám pro prevenci, že většina stávajících služeb není plně multidisciplinární a řada z nich neodpovídá řádně hierarchii preventivních opatření stanovených v rámcové směrnici; vyzývá Komisi, aby podrobněji prozkoumala, v jakém stavu jsou preventivní systémy členských států, a aby ve spolupráci s příslušnými národními orgány předložila návrhy rámce pro koherentní preventivní politiky členských států založených na obecné strategii EU;
9. důrazně vyzývá členské státy, aby přijaly konkrétní opatření na zlepšení uplatňování příslušných směrnic v MSP a ve veřejném sektoru, a potvrzuje své usnesení ze dne 23. října 2002
Úř. věst. C 300 E, ze dne 11.12.2003, s. 290. , v němž vyslovil pro vypracování metodických pokynů pro uplatňování současných směrnic, jež by měly být doprovázeny lepšími školícími materiály a kvalitnějšími informacemi, zejména pokud jde o MSP, v rizikových odvětvích a v situacích, kde existují specifická, trvalá a opakující se rizika; domnívá se, že je třeba podpořit zařazení disciplín zabývajících se prevencí rizik do školících programů pro MSP; vyzývá Komisi a členské státy, aby zohlednily faktory pohlaví, věku a kultury, uplatňovaly právní předpisy jednotným, účinným a ekvivalentním způsobem a věnovaly zvláštní pozornost diskriminaci na základě pohlaví, rasového či etnického původu, náboženství či vyznání, zdravotního postižení, věku či sexuální orientace;
10. poukazuje na to, že úroveň informací poskytovaných malým a středním podnikům, a to zejména o rámcové směrnici 89/391/EHS, je nedostatečná a je třeba ji zlepšit;
11. domnívá se, že by financování programů na celkové zlepšení ochrany pracovníků, informovanosti, účasti na rozhodování, spolupráci v sociálním dialogu o bezpečnosti a ochraně zdraví při práci atd. z rozpočtu EU, a zejména v rámci MSP nebo v jejich prospěch, mělo probíhat na základě jednodušších postupů a že by odpovídající finanční prostředky, s nimiž se počítá v rozpočtových plánech těchto programů a projektů, měly být přiděleny včas;
12. důrazně vyzývá členské státy, aby zvýšily počet, kvalitu a pravomoci pracovních inspektorátů a aby zvýšily a rozšířily přípravu a kvalifikaci inspektorů bezpečnosti práce; vyzývá Komisi, aby podporovala činnost Senior Labour Inspectors Committee (Výboru vrchních pracovních inspektorů); domnívá se však, že základem prevence pracovních rizik by neměla být činnost inspektorů bezpečnosti práce, ale rovněž spolupráce mezi sociálními partnery, zejména mezi zaměstnavateli a pracovníky přímo na pracovišti;
13. zdůrazňuje, že navzdory často úspěšným řízením pro porušení Smlouvy vykazuje řada členských států nedostatky (např. pokud jde o definice odborné způsobilosti a schopnosti personálu služeb pro prevenci, definice povinností zaměstnavatele a pracovníků v oblasti bezpečnosti a přejímání různých směrnic); vyzývá Komisi, aby nadále stíhala členské státy za tyto nedostatky v rámci řízení pro porušení Smlouvy;
14. zdůrazňuje zásadní význam tzv. mainstreamingu, tj. začleňování problematiky rovnosti pohlaví do činnosti a analýz v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci, a upozorňuje na to, že „strategie Společenství v oblasti ochrany zdraví a bezpečnosti při práci“ podporuje začlenění hlediska rovnosti pohlaví do oblasti ochrany zdraví a bezpečnosti při práci; vyzývá členské státy, aby toto hledisko systematicky a efektivně zaváděly a podporovaly;
15. zdůrazňuje, že diskriminace, kterou trpí ženy na trhu práce a na pracovišti, má dopad na jejich zdraví a bezpečnost; vyzývá členské státy, aby zavedly směrnici 2002/73/ES
6 Směrnice 2002/73/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a pracovní podmínky (Úř. věst. 269, 5.10.2002, s. 15) 6 , jejímž cílem je odstranit diskriminaci, zejména sexuální obtěžování a další formy diskriminace v souvislosti s mateřstvím; vyzývá proto Komisi, aby po převzetí směrnice do národních právních předpisů provedla kvalitativní a srovnávací hodnocení zavedených právních opatření a podporovala výměnu a šíření nejlepší praxe;
16. vyzývá Komisi, aby do svých akčních programů začlenila problémy týkající se pohlaví, s nimiž se setkávají muži i ženy, a kladla přitom důraz na:
(i) péči o specifické problémů v oblasti zdraví a bezpečnosti a jejich kontrolu,
(ii) rizika a dlouhodobá psychická onemocnění v souvislosti s povoláním (např. syndrom vyhoření a deprese) v důsledku dvojí zátěže mužů a žen, snažících se sladit pracovní a rodinný život, či v důsledku neúměrného tlaku na trhu práce,
(iii) stres a násilí, šikana a obtěžování na pracovišti,
(iv) nedostatečnou pozornost, kterou jim věnují kvalitní služby pro prevenci,
(iva) nezdravé pracovní podmínky z ergonomického hlediska ;
17. upozorňuje na nutnost zintenzívnit výzkum a prevenci nemocí z povolání a přikládat přitom onemocněním psychosociální povahy význam, který jim náleží, aniž by se však tyto snahy omezovaly výlučně na ně;
18. bere na vědomí, že směrnice Společenství týkající se ochrany zdraví a bezpečnosti při práci nezahrnují práci v domácnosti a práci manželek/manželů pomáhajících v rodinných podnicích, zejména v obchodním odvětví, řemeslné výrobě a zemědělství; vyzývá Komisi, aby vyvinula iniciativy ve prospěch ochrany zdraví a bezpečnosti všech pracujících, a zejména aby konečně navrhla změnu směrnice Rady 86/613/EHS ze dne 11. prosince 1986 požadovanou 21. února 1997
1 Úř. věst. C 85, 17.3.1997 1 a 3. června 2003
2 Úř. věst. C 74, 24.3.2004 2 Evropským parlamentem o uplatňování zásady rovného zacházení s muži a ženami samostatně výdělečně činnými, včetně oblasti zemědělství, a o ochraně v mateřství;
19. vyjadřuje hluboké znepokojení nad nadmíru vysokou úrazovostí u dočasných a krátkodobých zaměstnanců, která je v některých členských zemích nejméně dvojnásobná oproti stálým pracovníkům; zdůrazňuje, že ačkoli podle směrnice 91/383/EHS mají dočasní zaměstnanci zásadně stejná práva v oblasti zdraví při práci jako ostatní zaměstnanci, nejsou ve směrnici stanoveny zvláštní mechanismy, které by tuto zásadu prosadily v praxi, vyzývá Komisi, aby tento nedostatek napravila; vyzývá vlády členských států, aby se co nejdříve dohodly na návrhu směrnice Komise o dočasných pracovnících;
20. bere na vědomí, že nejnovější údaje
3 Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů o praktickém zavádění opatření stanovených v nařízení o ochraně zdraví a bezpečnosti při práci (KOM(2004) 0062) v textilním a oděvním průmyslu, v obchodu, v opravárenských, hotelových, stravovacích a finančních službách a ve správě. 3 naznačují nárůst výskytu úrazů, i když nepatrný, v odvětvích zaměstnávajících především ženy; vyzývá Komisi a členské státy, aby navrhly nová opatření vztahující se na specifické problémy, kterým ženy čelí na pracovišti; zároveň také vyzývá členské státy, aby začlenily pracovní rizika žen mezi ukazatele používané při sledování ochrany zdraví a bezpečnosti při práci (národní zprávy o úrazech, výzkum a studie);
21. vyzývá Komisi, aby zajistila, že členské státy budou provádět specifická preventivní opatření na ochranu pracovníků ve zdravotnictví před poraněními způsobenými injekčními jehlami a jinými ostrými předměty s ohledem na riziko infekce způsobené potenciálně smrtelnými krevními patogeny (biologická agens 3. skupiny); upozorňuje na to, že by tato opatření měla zahrnovat řádné proškolení, používání bezpečných pracovních postupů a prostředků zdravotnické techniky s prvky ochrany před poraněním ostrými předměty, a že by při stanovování minimálních norem ochrany měly být využity pokyny Evropské agentury pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci (FACTS 29, ISSN 1681-2123); domnívá se však, že směrnice 2000/54/ES o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s vystavením biologickým činitelům při práci rovněž vyžaduje další revizi, aby se vztahovala na rizika vznikající při práci s jehlami a jinými ostrými předměty;
22. vyzývá Komisi, aby pomocí vhodných opatření snížila zdravotní rizika, která představují nestandardní pracovní smlouvy;
23. zdůrazňuje význam a rozsah nedávného rozšíření, a je zvláště znepokojen občasnou nízkou úrovní uplatňování směrnic EU v nových členských státech, a poznamenává, že nové členské státy měly velmi málo času na převzetí a praktické uplatnění právních předpisů, přičemž současně musely čelit problémům spojeným s hospodářskou a sociální transformací; domnívá se, že pracovníkům musí být v celé EU poskytována stejná úroveň ochrany stanovená ve směrnicích;
24. vyzývá Komisi a Radu, aby trvaly na neomezeném provádění „acquis communautaire“, nejprve prostřednictvím výměny osvědčených postupů a zvýšením spolupráce ve všech 25 členských státech a v případě potřeby přijaly vhodná opatření k jejich skutečnému provádění; aby prakticky podpořily všechny členské státy, které zaostávají za požadovanými normami, a to zejména nové členské státy, zajištěním přiměřených zdrojů, výměnou osvědčených metod a zkušeností a posílením spolupráce; v této souvislosti vyzývá Komisi, aby ve spolupráci s Poradním výborem pro bezpečnost, hygienu a ochranu při práci prozkoumala možnost zavedení zvláštní otevřené metody koordinace v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci;
25. důrazně vyzývá Komisi, aby neprodleně předložila akční plán, který by stanovil další kroky směřující k vyřešení problémů nastíněných v její vlastní analýze, a aby co nejdříve vypracovala střednědobou a dlouhodobou strategii následných kroků; rovněž vyzývá Komisi, aby důkladně prozkoumala možnost zavedení globálního přístupu k problematice ochrany zdraví při práci, který by zahrnoval všechny druhy rizik, jako např. stres, šikanování, obtěžování a násilí, přičemž vítá opatření, která dosud Komise přijala, pokud jde o sexuální obtěžování a stres; vyzývá rovněž sociální partnery v členských státech, aby jak na bilaterální úrovni, tak na úrovni EU vyvinuli své vlastní strategie boje se šikanou a násilím na pracovišti a vyměňovaly si zkušenosti o osvědčených postupech v této oblasti;
26. žádá Komisi, aby poskytla informace o krocích, pokud jde o ty členské státy, které včas neposkytly informace, které se zavázaly poskytnout;
27. vyjadřuje znepokojení nad návrhy směrnic o pracovní době a o službách, zejména pokud jde o zvyšování intenzity práce a o možnosti kontroly, riziko nadměrné flexibility pracovní doby a nebezpečí individuálních výjimek, a staví se proti jakékoli opětovné regulaci v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví, která nezaručí rovnocennou úroveň ochrany pro všechny pracovníky v EU;
28. domnívá se, že sdílená sociální odpovědnost se vztahuje nejen na společnost, ale i na samotné podniky; vyzývá zaměstnavatele a odbory zaměstnanců, aby zajistili řádné uplatňování právních předpisů poskytujících ochranu pracujícím ženám, a zejména aby jim pomohli sladit rodinný a pracovní život; zároveň vyzývá sociální partnery, aby vytvořili příznivé podmínky a odpovídající pracovní prostředí pro těhotné ženy a kojící matky;
29. trvá na tom, že je třeba přezkoumat plánovanou směrnici o službách (návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady o službách na vnitřním trhu
1 Návrh směrnice o službách na vnitřním trhu ( KOM(2004)0002 konečné znění). 1 z hlediska pravděpodobných důsledků pro zdraví a bezpečnost a kvalitu pracovních míst;
30. považuje za nepřijatelné, že tři země nesplnily svou povinnost podat zprávu o uplatňování opatření týkajících se pracovních smluv na dobu určitou;
31. domnívá se, že podniky stále ve velké míře potřebují více konkrétních informací a pokynů a technickou podporu;
32. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě a Komisi a vládám a parlamentům členských států.
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ
1. Úvod
Dne 5. února 2004 Komise Evropských společenství předala Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů sdělení o praktickém uplatňování opatření rámcové směrnice o zdraví a bezpečnosti při práci 89/391 (Rámcová), 89/654 (Pracoviště), 89/655 (Pracovní zařízení), 89/656 (Osobní ochranné prostředky), 90/269 (Ruční manipulace s břemeny) a 90/270 (Zobrazovací jednotky).
Základem této zprávy je toto sdělení a rovněž sdělení Komise KOM (2004) 0539, 27. Výroční zpráva poradního výboru pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci, a SEC (2004) 0635, dokument pracovního týmu Komise o uplatňování směrnice 91/383/EHS, která doplňuje opatření ke zlepšení bezpečnosti a zdraví při práci u pracovníků v dočasném pracovním poměru a v pracovním poměru na dobu určitou.
Není pochyb o tom, že zdraví a bezpečnost při práci tvoří jednu z nejdůležitějších politik EU, a že bezpečné a zdravé pracovní prostředí a organizace práce mají také velmi důležitý pozitivní dopad na ekonomiku a konkurenceschopnost. Přestože bylo obecně dobře přijímáno, vydala Komise své sdělení velmi opožděně. Zmíněné směrnice vstoupily v platnost 31. prosince 1992 a první národní zprávy členských státech o uplatňování těchto směrnic byly naplánovány na rok 1997. Zprávy všech členských států však byly doručeny teprve v roce 2004. Podle názoru zpravodaje za toto zpoždění odpovídají jak členské státy, tak Komise.
Při zpracovávání této zprávy se vycházelo ze široké škály podkladů tak, aby zde byly zohledněny názory všech zainteresovaných skupin. Byly použity například následující materiály: informace Evropské agentury pro bezpečnost a zdraví při práci (Bilbao Agency), stanoviska zástupců zaměstnavatelů (UNICE), stanoviska a studie Evropské technické odborové kanceláře pro zdraví a bezpečnost, stanoviska skupiny zastupující zaměstnance v lucemburském poradním výboru, stanoviska Evropské odborové konfederace, národní zprávy členských států a další analýzy, informace, studie, atd.
2. Analýza zprávy Komise
V první části se zpráva zabývá právním vlivem nové legislativy a kontrolou a shodou transpozice.
V druhé části pak hodnotí základy pro praktickou implementaci jako jsou zveřejňování a prosazování nové legislativy, zvyšování povědomí a systémy vynucování. Podrobně analyzuje základní stavební prvky Rámcové směrnice mezi něž patří:
- hodnocení rizika, jeho dokumentace a kontrola,
- zavedení ochranných a preventivních služeb,
- informování, konzultováni, participace a trénink zaměstnanců a
- organizace a řízení zdraví a bezpečnosti při práci.
Speciálně se zabývá specifickými příklady - segmentem malých a středních podniků a sektorem veřejných služeb.
Třetí část je věnována hodnocení účinnosti nově implementované legislativy na základě pracovní úrazovosti a nemocí z povolání, nákladů a zisků v podnicích, ekonomických dopadů a vlivů na zaměstnanost a konkurenceschopnost.
Závěrečná část posuzuje pozitivní dopady implementace i její hlavní obtíže a předkládá návrhy ke zlepšení a nakonec řeší další kroky pro usnadnění úplné a správné aplikace v celé rozšířené Evropské unii.
3. Komentář zpravodaje
V úvodu je nutné upozornit na skutečnost, že implementaci předmětných směrnic nelze v považovat za úplnou a že v mnoha státech došlo vlivem směrnic pouze ke „kosmetickým úpravám“, aby byly splněny požadavky právních předpisů společenství. Zpravodaj vyjadřuje hluboké politování nad velmi opožděným předáním národních zpráv a pozdním zveřejněním hodnotící zprávy Komise.
Jako hlavním pozitivní bod zprávy Komise lze vnímat skutečnost, že se pokouší hodnotit, jak jsou směrnice aplikovány na pracovišti namísto toho, aby se zastavila jen u obecného popisu transponované legislativy. To je nepochybně užitečné a pozitivní pojetí. Komise vyvinula opravdu snahu, aby ukázala, jak byly příslušné směrnice implementovány v praxi.
Podle názoru zpravodaje se Komise omezila pouze na monitorování stávající situace a na pojmenování a konstatování existujících problémů, ale dosud nepředložila žádný konkrétní program či strategii toho, jak dosáhnout zlepšení současného stavu.
Další zásadní nedostatek lze spatřovat v tom, že se Komise nezabývá tím, jak zvýšit participaci zástupců zaměstnanců na národním systému BOZP, a zejména ve veřejném sektoru. Zdá se, že Komise v tomto ohledu dostatečně nezohledňuje stávající důkazy vycházející ze zkušeností. Statistiky ukazují, že pokud existuje organizovaná participace zástupců zaměstnanců na systému BOZP, situace se rapidně zlepšuje. Je však nutné tyto zástupce také vybavit potřebnými pravomocemi, deklarovat jejich statut (v zemích, kde existence organizací zastupujících zaměstnance závisí výslovně na uznání zaměstnavatelů, se situace jeví zcela neuspokojivá). Zdá ze, že si Komise neuvědomuje význam organizovaných orgánů a organizované participace jednotlivých zaměstnanců ve vymezování politiky prevence v podnicích. V tomto případě je tomu však jinak. Snížená participace zastupujících orgánů zaměstnanců by vedla ke snížení ochrany zdraví a bezpečnosti při práci (v některých státech lze tyto trendy již nyní pozorovat).
I když je jedním z témat Komise sociální dialog a BOZP je jeho součástí, nelze celkový přístup Komise k participaci zastupujících orgánů zaměstnanců považovat za dostatečný. Statistické údaje, které jsou ve zprávě Komise obsaženy, jsou alarmující jak pro Komisi, tak i pro Evropský parlament: v důsledku pracovních úrazů umírá 5 200 pracovníků. Celkově v EU dochází cca k 4,8 pracovních úrazů ročně. Okolo 2/3 úrazů vede k absenci delší než 3 dny, téměř 14% pracovníků utrpí více než jeden pracovní úraz ročně. Každoročně je tak zameškáno okolo 158 milionů pracovních dnů a každý rok je přiznám téměř 300 000 pracovníkům určitý stupeň trvalé nezpůsobilosti jako následek pracovního úrazu nebo nemoci z povolání. Je odhadováno, že celkově přijdou EU ztráty způsobené nemocemi a pracovními úrazy na 2,6 až 3,8% HDP. Tyto údaje dokládají vysoké ekonomické náklady způsobené absencí vhodné sociální politiky, což tvoří hlavní překážky naplňování strategického cíle plné zaměstnanosti. Zpravodaj se obává, že bude-li tento trend pokračovat, může příští sělení Komise, které se bude týkat také nových členských států, přinést ještě horší výsledky.
Zpravodaj se dále domnívá, že i přes úsilí Komise využít všechny dostupné nástroje, včetně přestupkových řízení proti některým členským státům v případech nesprávné transpozice rámcové směrnice, je diskutabilní, zda má dostatečné pravomoci, které jí umožní vymáhat správnou transpozici účinně a tedy reagovat pružně a uspokojivě na zjištěné nedostatky a omezit zpoždění.
Podle názoru zpravodaje by rámcová směrnice obecně mohla být ambicióznější a konkrétnější, v oblasti BOZP je nepřítomnost strategie, pokud jde o účinnou politiku prevence. Strategie založená pouze na úrovni podniku není dostatečná, protože takto není možné zajistit stejně vysokou úroveň ve všech podnicích a je proto třeba silná národní strategie, samozřejmě s účastí odborů, která by kompenzovala a napravovala špatné podmínky v některých podnicích.
Rámcová směrnice není dostatečně konkrétní v oblasti preventivních služeb. To, co v této oblasti funguje v současné době, by se dalo označit jako „samoregulační systém“. Je na členských státech, jak budou aplikovány požadavky rámcové směrnice v praxi. Právní úprava preventivních služeb je zcela nedostatečná, pokud se omezuje pouze na požadavek, že tyto má provádět kompetentní orgán, ale nespecifikuje jeho povahu.
V oblasti preventivních služeb by měl existovat tzv. multidisciplinární model, který by zahrnoval bezpečnostní inženýry, lékaře, psychology, toxikology, odborníky na problematiku ergonomie atd., a to buď interní nebo interní, podle velikosti a možností jednotlivých podniků. Je nezbytné, aby preventivní služby pokryly všechny zaměstnance, a to v praxi zdaleka není splněno. Podle finské studie je pokryto méně než 50% populace původních 15ti členských států EU.
Oblast psychických podmínek je v rámcové směrnici také upravena, ale ne příliš jasně. Problematika psychických podmínek by měla být upravena jasněji a srozumitelněji než je tomu dosud. Inspirací by mohla být Evropská dohoda o pracovním stresu.
Jak ze sdělení vyplývá, situace v MSP je horší než ve velkých podnicích. Během minulého desetiletí se průměrní velikost podniků v EU zmenšila. 90% podniků v EU zaměstnává méně než 20 pracovníků. Počet MSP nejen roste, ale v těchto firmách je navíc obrovská fluktuace, což lze kvalifikovat jako nestabilitu pracovních podmínek s těmito podniky spojenou. Neformální organizační skupiny, malá zkušenost s řízením, prevencí i úrazy, působení v tradičně rizikových sektorech, nedostatek zdrojů, obtížný přístup ke kvalifikované pomoci rovněž nepomáhají zlepšení stavu. Podle názoru zpravodaje se analýza Komise omezuje pouze na vyjmenování problémů a spíše obecné návrhy na zlepšení situace. Změna v pojetí odpovědnosti za prevenci i pracovní úrazy při tzv. subdodávkách by jistě velmi přispěla ke zlepšení současného stavu. Odpovědnost by měl mít nejen subdodavatel, ale i hlavní zadavatel zakázky, poté by jistě subdodavatelé nebyli vybíráni pouze podle ceny, ale i podle toho, jak mají zajištěnou BOZP. Jednou z možných cest by mohlo být posílení povinné certifikace, anebo v 1.fázi alespoň zavedení modelu dobrovolné certifikace tak, jak tomu je např. v Německu.
Pokud jde o veřejný sektor, panuje chybný názor, že rizika jsou zde ve srovnání s privátním sektorem zanedbatelná. Komise v této oblasti správně poukázala na existující problémy, kterými jsou především: nízká kultura bezpečnosti, povědomí a motivace pracovníků pro zlepšení podmínek v oblasti BOZP v tomto sektoru. Podle názoru zpravodaje se však Komise omezila pouze na vyjmenování problémů a na rozdíl od oblasti MSP zde nenavrhla obecný či konkrétní směr činnosti vedoucí k nápravě této situace.
Zvláštní pozornost je třeba věnovat hlavně rizikovým skupinám, kterými jsou hlavně krátkodobí zaměstnanci, nejistí zaměstnanci, imigranti a ženy. Nemělo by se opomíjet, že u imigrantů může hrát velmi důležitou roli i jazyková bariéra, která jim často znesnadňuje seznámit se se všemi informacemi, které by pro ně byly nezbytné v oblasti BOZP.
Ke zlepšení situace by také přispělo větší množství pracovních inspektorů, což by se pozitivně odrazilo ve zvýšené četnosti inspekcí práce. Důraz by měl být kladen především na to, aby pracovní inspektoři byli dostatečně trénovaní a vzdělaní v dané problematice, a to nejen teoreticky, ale i prakticky, tak aby při preventivních inspekcích byli schopni odhalit případné rizikové faktory. Inspektoři samozřejmě musejí být vybaveni i více kompetencemi, aby sankce, které existují v legislativě byly také důsledně uplatňovány v praxi. V žádném případě by však pracovní inspektoři neměli nahrazovat činnost zástupců zaměstnanců v této oblasti, protože jsou to právě zástupci zaměstnanců, kteří kontrolují stav BOZP permanentně, kdežto pracovní inspektoři přicházejí, bohužel, pouze nahodile anebo až v okamžiku, kdy dojde k pracovnímu úrazu. Úsilí inspekce práce by pak mělo být doplněno „srovnávacími testy“. Tuto problematiku by bylo třeba do budoucna upravit i na evropské úrovni.
I když se zpravodaj zaměřuje hlavně na Rámcovou směrnici, protože lze říci,že správná implementace této směrnice se pozitivně odrazí i na implementaci individuálních směrnic, je třeba poukázat na nutnost přepracování směrnice o zobrazovacích jednotkách a ruční manipulaci s břemeny, protože z průzkumů vyplývá, že současná úprava a praxe v této oblasti často vede k svalovým chorobám a chorobám páteře.
Směrnice 91/383/EHS neposkytuje dostačující řešení pro kategorie pracovníků, jichž se týká. Pracovní dokument Komise, který se zabývá implementací této směrnice, správně zdůrazňuje, zcela nedostatečnou spolupráci ze strany členských států. Zpravodaj vyzývá Komisi, aby aktivně usilovala o zajištění úplného uplatňování směrnice 91/383/EHS ve všech členských státech. Zpravodaj je toho názoru, že tato směrnice musí rovněž stanovit specifické mechanismy, které zajistí, aby zaměstnanci na dobu určitou mohli v praxi uplatňovat táž práva na ochranu zdraví jako jiní zaměstnanci.
Podle názoru zpravodaje by Komise měla rovněž aktivněji monitorovat žádné uplatňování těchto směrnic ve všech členských státech, a to i pomocí přestupkových řízení. Příručka Společenství vysvětlující opatření jednotlivých směrnic by rovněž byla užitečným krokem. Protože směrnice obecně stanoví minimální evropské normy, přeje si zpravodaj vyzvat členské státy, aby využily svých pravomocí a ve svých národních právních předpisech požadovaly normy ještě vyšší.
Komise by v rámci strategie měla usilovat o rozšíření počtu signatářů Konvence 161/1988. Toto rozšíření by jistě mělo pozitivní vliv na zlepšení úrovně BOZP.
Ze studií a analýz vyplývá, že nově přistoupivší státy jsou výrazně pozadu oproti původní '15'. Úroveň BOZP legislativy je v těchto státech neuspokojivá a implementace EU legislativy ještě horší. Příčinu lze hledat především v jejich historických podmínkách a národních tradicích. Některé země sice informovaly o plné harmonizaci s legislativou EU, ale v mnoha případech zůstává obrovská propast mezi teorií a praxí.
Národní zprávy nicméně hlásí, že dopady nové legislativy se podílejí na zlepšení pracovních podmínek a podporují produktivitu, konkurenceschopnost a zaměstnanost. Přesto některé členské státy došly k závěru, že úroveň BOZP vytvoří stav, kdy nebudou ve vztahu k zemím východní Evropy dost konkurenceschopně, pokud i zde nebude zajištěna plná harmonizace s acquis a stejně tak účinná aplikace.
Mezi největší nedostatky lze zařadit: příliš slabou nebo vágní BOZP legislativu, naprostý nedostatek spolehlivých dat, nedostatek finančních zdrojů na rozvoj BOZP v zemích, které bojují s vysokou nezaměstnaností, nízkými platy a zastaralými technologiemi, neschopnost či neochota porozumět komplexnosti a důležitosti adekvátní BOZP
Z výše uvedeného vyplývá, že je třeba vytvořit nové, vylepšené strategie se širokým akčním radiem, aby i v těchto zemích byla zabezpečena alespoň základní požadovaná úroveň BOZP.
4. Závěry
Přes opožděné zveřejnění zprávy Komise je pozitivní, že tato zpráva pouze nepopisuje, jak členské státy převzaly směrnice do národních právních předpisů, ale rovněž hodnotí , jak byly uplatněny na pracovišti.
Vyslovuje závěr, že právní předpisy EU měly pozitivní vliv na národní standardy a přispěla k postupnému důrazu na preventivní zaměření. Pokud jde o uplatňování právních předpisů, stále však existují problémy.
Pro budoucnost se jako nezbytné kroky jeví následující:
- provést analýzu problematiky BOZP v rozšířené EU
- je nezbytné vypracovat středně a dlouhodobou strategii, která se promítne do všech politik EU a bude obsahovat konkrétní opatření
- pro podporu pozitivních změn v oblasti BOZP se jeví jako účelné prosazovat rozšíření počtu signatářů Konvence 161
- v rámci strategie Společenství v oblasti zdraví a bezpečnosti zjednodušení a racionalizace právního rámce a nástrojů pro praktickou aplikaci v podnicích a ve veřejném sektoru
- v případě institucí by se mělo počítat s možností konsolidovat stávající úroveň ochrany a zlepšit ji tam, kde jsou nedostatky zvlášť výrazné
- budoucí programy musí být zaměřeny na podporu zvyšování informovanosti, tréninku, aktivní spoluúčasti podniků a pracovníků a musí být podpořeny odpovídajícími finančními zdroji na evropské i národní úrovni
- zlepšení situace vyžaduje systematické podpůrné akce, příručky Komise, zvýšení participace reprezentantů zaměstnanců, také spolurozhodování pokud jde o i kontrolu
- Komise by měla mezi své priority zařadit zlepšování systému hodnocení rizik, snižování objemu nejisté práce, problém gender a rámcové koherentní národní preventivní politiky
- pozitivní změny v oblasti zdraví a bezpečnosti při práci budou od nadále vyžadovat ze strany Komise uplatňování konzistentního přístupu v přestupkových řízeních a ze strany členských států lepší reakce v otázkách implementace, neboť není v zájmu Komise ani členských států čekat na zahájení veřejných přestupkových řízení na veřejnosti
- pro zlepšení současné situace je nezbytné zaměřit se na multidisciplinární pojetí, adaptaci stávajících norem tak, aby odpovídaly technologickému vývoji, posilování prevence a kontroly
- Komise by měla i nadále dbát o co nejpřesnější hodnocení jak negativních, tak i pozitivních dopadů přijatých směrnic.
27. 1. 2005
STANOVISKO Výboru pro práva žen a rovnost pohlaví
pro Výbor pro zaměstnanost a sociální věci
k podpoře ochrany zdraví a bezpečnosti v práci
( 2004/2205(INI) )
Navrhovatelka:
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou
NÁVRHY
Výbor pro práva žen a rovnost pohlaví vyzývá Výbor pro zaměstnanost a sociální věci jako příslušný výbor, aby do svého návrhu usnesení začlenil tyto návrhy:
1. zdůrazňuje, že „strategie Společenství v oblasti ochrany zdraví a bezpečnosti při práci“
1 Sdělení Komise nazvané „Přizpůsobení změnám v práci a ve společnosti: nová strategie Společenství v oblasti ochrany zdraví a bezpečnosti při práci na období 2002 - 2006“ (KOM(2002) 0118) 1 podporuje začlenění hlediska rovnosti pohlaví do oblasti ochrany zdraví a bezpečnosti při práci; vyzývá členské státy, aby toto hledisko systematicky a efektivně zaváděly a podporovaly;
2. bere na vědomí, že nejnovější údaje
2 Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů o praktickém zavádění opatření stanovených v nařízení o ochraně zdraví a bezpečnosti při práci (KOM(2004) 0062) v textilním a oděvním průmyslu, v obchodu, v opravárenských, hotelových, stravovacích a finančních službách a ve správě. 2 naznačují nárůst výskytu úrazů, i když nepatrný, v odvětvích zaměstnávajících především ženy; vyzývá Komisi a členské státy, aby navrhly nová opatření vztahující se na specifické problémy, kterým ženy čelí na pracovišti; zároveň také vyzývá členské státy, aby začlenily pracovní rizika žen mezi ukazatele používané při sledování ochrany zdraví a bezpečnosti při práci (národní zprávy o úrazech, výzkum a studie);
3. bere na vědomí, že směrnice Společenství týkající se ochrany zdraví a bezpečnosti při práci nezahrnují práci v domácnosti a práci manželek/manželů pomáhajících v rodinných podnicích, zejména v obchodním odvětví, řemeslné výrobě a zemědělství; vyzývá Komisi, aby vyvinula iniciativy ve prospěch ochrany zdraví a bezpečnosti všech pracujících, a zejména aby konečně navrhla změnu směrnice Rady 86/613/EHS ze dne 11. prosince 1986 požadovanou 21. února 1997
3 Usnesení o „situaci manželů/manželek pomáhajících osobám samostatně výdělečně činným“ 3 a 3. června 2003
4 Usnesení o „situaci žen v zemědělských oblastech Evropské unie s výhledem na průběžnou revizi společné zemědělské politiky“ (Úř. věst. C 74 E, 24.3.2004,s. 882) 4 Evropským parlamentem o uplatňování zásady rovného zacházení s muži a ženami samostatně výdělečně činnými, včetně oblasti zemědělství, a o ochraně v mateřství
5 Úř. věst. L 359, 19.12.1986, s.56 5 ;
4. zdůrazňuje, že diskriminace, kterou trpí ženy na trhu práce a na pracovišti, má dopad na jejich zdraví a bezpečnost; vyzývá členské státy, aby zavedly směrnici 2002/73/ES
6 Směrnice 2002/73/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a pracovní podmínky (Úř. věst. 269, 5.10.2002, s. 15) 6 , jejímž cílem je odstranit diskriminaci, zejména sexuální obtěžování a další formy diskriminace v souvislosti s mateřskými povinnostmi; zároveň vyzývá Komisi, aby, jakmile bude dokončeno provedení směrnice v národních právních předpisech, provedla kvalitativní a srovnávací hodnocení zavedených legislativních opatření a podporovala výměnu a šíření správních postupů;
5. domnívá se, že sdílená sociální odpovědnost se vztahuje nejen na společnost, ale i na samotné podniky; vyzývá zaměstnavatele a odbory zaměstnanců, aby zajistili řádné uplatňování právních předpisů poskytujících ochranu pracujícím ženám a zejména aby jim pomohli sladit rodinný a pracovní život; zároveň vyzývá sociální partnery, aby vytvořili příznivé podmínky a odpovídající pracovní prostředí pro těhotné ženy a kojící matky;
6. domnívá se, že směrnice o ochraně zdraví a bezpečnosti při práci nabízí větší možnosti rovnoměrného zastoupení mužů a žen při navrhování preventivní strategie, která vytrvale vylepšuje ochranu zdraví a bezpečnosti; zdůrazňuje nezbytnost vyššího zastoupení žen v řídících orgánech odborových organizací a organizací zaměstnavatelů, aby se zohlednily jejich potřeby v oblasti ochrany zdraví a bezpečnosti a aby byla vytvořena opatření pro vhodné politiky, které by těmto potřebám vycházely vstříc.
POSTUP
Název
Podpora ochrany zdraví a bezpečnosti v práci
Číslo postupu
2004/2205(INI)
Příslušný výbor
EMPL
Výbor požádaný o stanovisko
Datum oznámení na zasedání
FEMM 18. 11. 2004
Užší spolupráce
ne
Navrhovatelka Datum jmenování
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou 25. 11. 2004
Projednání ve výboru
24. 1. 2005
Date de l'adoption des suggestions
25. 1. 2005
Výsledek závěrečného hlasování
pro:
proti:
zdrželi se:
jednomyslně
0
0
Členové přítomní při závěrečném hlasování
Edit Bauer, Emine Bozkurt, Maria Carlshamre, Ilda Figueiredo, Věra Flasarová, Lissy Gröner, Anneli Jäätteenmäki, Lívia Járóka, Rodi Kratsa-Tsagaropoulou, Urszula Krupa, Pia Elda Locatelli, Astrid Lulling, Angelika Niebler, Siiri Oviir, Doris Pack, Marie Panayotopoulos-Cassiotou, Christa Prets, Marie-Line Reynaud, Teresa Riera Madurell, Raül Romeva i Rueda, Amalia Sartori, Eva-Britt Svensson, Britta Thomsen, Corien Wortmann-Kool, Anna Záborská
Náhradníci přítomní při závěrečném hlasování
Katerina Batzeli, Jillian Evans, Anna Hedh, Sophia in 't Veld, Elisabeth Jeggle, Karin Jöns, Christa Klaß, Karin Resetarits, Zuzana Roithová, Marta Vincenzi
Náhradníci (čl. 178 odst. 2) přítomní při závěrečném hlasování
Kathy Sinnott
POSTUP
Název
Podpora zdraví a bezpečnost při práci
Číslo postupu
2004/2205(INI)
Základ v jednacím řádu
článek 45
Příslušný výbor
Datum, kdy bylo na zasedání oznámeno udělení svolení
EMPL
18. 11. 2004
Výbory požádané o stanovisko Datum oznámení na zasedání
JURI 18. 11. 2004
FEMM 18. 11. 2004
ENVI 18. 11. 2004
Nezaujaté stanovisko Datum rozhodnutí
JURI 24. 11. 2004
ENVI 30. 11. 2004
Zpravodaj Datum jmenování
Jiří Maštálka 20. 9. 2004
Předchozí zpravodaj(ové)
[Bart Staes]
Projednání ve výboru
2. 12. 2004
17. 1. 2005
Datum přijetí
1. 2. 2005
Výsledek hlasování
pro:
proti:
zdrželi se:
40
1
0
Členové přítomní při závěrečném hlasování
Jan Andersson, Roselyne Bachelot-Narquin, Jean-Luc Bennahmias, Philip Bushill-Matthews, Milan Cabrnoch, Alejandro Cercas, Ole Christensen, Derek Roland Clark, Luigi Cocilovo, Jean Louis Cottigny, Ottaviano Del Turco, Harald Ettl, Richard Falbr, Carlo Fatuzzo, Ilda Figueiredo, Stephen Hughes, Karin Jöns, Jan Jerzy Kułakowski, Sepp Kusstatscher, Jean Lambert, Raymond Langendries, Bernard Lehideux, Elizabeth Lynne, Mary Lou McDonald, Thomas Mann, Mario Mantovani, Jiří Maštálka, Ana Mato Adrover, Maria Matsouka, Ria Oomen-Ruijten, Csaba Őry, Siiri Oviir, Jacek Protasiewicz, José Albino Silva Peneda, Kathy Sinnott, Jean Spautz, Anne Van Lancker, Gabriele Zimmer
Náhradníci přítomní při závěrečném hlasování
Udo Bullmann, Richard Howitt, Jamila Madeira, Dimitrios Papadimoulis, Eva-Britt Svensson, Evangelia Tzampazi, Anja Weisgerber, Tadeusz Zwiefka
Datum předložení – A6
8. 2. 2005
A6‑0029/2005
Poznámky
...
