18. 11. 2009 B7-0155/2009 NÁVRH USNESENÍ předložený na základě prohlášení Rady a Komise
v souladu s čl. 110 odst. 2 jednacího řádu
o sdělení komise Evropskému parlamentu a Radě o prostoru svobody, bezpečnosti a práva ve službách občanům – stockholmský program
Luigi Berlinguer
za Výbor pro právní záležitosti
Juan Fernando López Aguilar
za Výbor pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci
Carlo Casini
za Výbor pro ústavní záležitosti
PE428.773v02-00 B7‑0155/2009 Usnesení Evropského parlamentu o sdělení komise Evropskému parlamentu a Radě o prostoru svobody, bezpečnosti a práva ve službách občanům – stockholmský program
Evropský parlament ,
– s ohledem na Lisabonskou smlouvu a zejména na její ustanovení týkající se prostoru svobody, bezpečnost a práva (PSBP) a její nový právní rámec pro ochranu základních práv a posílení občanství Unie, články 2, 6 a 7 Smlouvy o Evropské unii ve znění Lisabonské smlouvy, protokol č. 8 ke Smlouvě o fungování Evropské unie vložený do Lisabonské smlouvy týkající se přistoupení Unie k evropské Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod (EÚLP) a k Listině základních práv Evropské unie (Listina), která má stejnou právní sílu jako Smlouvy,
– s ohledem na sdělení Komise ze dne 10. června 2009 nazvané „Prostor svobody, bezpečnosti a práva ve službách občanům“ ( KOM(2009)0262 ), které stanoví priority PSBP na období 2010–2014, na její hodnocení Haagského programu a akčního plánu ( KOM(2009)0263 ) a přidružený přehled provádění programu („implementation scoreboard“) ( SEK(2009)0765 ), jakož i na příspěvky, v nichž se k tématu vyslovily národní parlamenty, občanská společnost a agentury a orgány EU,
– s ohledem na návrh dokumentu předsednictví Rady ze dne 16. října 2009 nazvaný stockholmský program – otevřená a bezpečná Evropa sloužící občanům (14449/09),
– s ohledem na společná jednání Výboru pro právní záležitosti, Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci a Výboru pro ústavní záležitosti, která proběhla podle článku 51 jednacího řádu,
– s ohledem na čl. 110 odst. 2 jednacího řádu
A. vzhledem k tomu, že od chvíle, kdy vstoupila v platnost Amsterodamská smlouva, je PSBP základním cílem Evropské unie; vzhledem k tomu, že je nezbytné navrátit se k původnímu duchu tamperského programu, který obsahoval právní aspekty trestního a občanského práva, a současně se zaměřit na právní stát, dodržování lidských práv a základních svobod,
B. vzhledem k tomu, že globalizace ovlivňuje nejen finanční odvětví, ale stále více také PSBP, vzhledem k tomu, že si tento jev žádá komplexnější politický přístup a přijetí opatření, která umožní řešit naléhavé otázky migrace a azylu, a vyžaduje zejména obsáhlejší výměny a větší spolupráci mezi lidmi, kteří se zabývají politikami v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí, rozvoje, mezinárodního obchodu a sociálních věcí,
C. vzhledem k tomu, že Lisabonská smlouva, nedávno schválená buď hlasováním v parlamentech nebo prostřednictvím referenda, změní právní základy, cíle, nástroje a metody rozhodování v politikách týkajících se PSBP,
D. vzhledem k tomu, že práva a institucionální úloha, které národním parlamentům poprvé přisuzuje Lisabonská smlouva, budou mít na rozvoj a fungování PSBP pozitivní dopad, a to především proto, že bude lépe zaručeno dodržování zásady subsidiarity,
E. vzhledem k tomu, že v mnoha oblastech politiky týkající se práva a vnitřních záležitostí již nepostačují vnitrostátní řešení, a proto je třeba vypracovat odpovědi na evropské úrovni, které by reagovaly na mezinárodní úkoly v oblastech migrace, bezpečnosti a technologií, včetně informačních a komunikačních technologií,
F. vzhledem k tomu, že zrušení hraničních kontrol na vnitřních hranicích EU je jedním z největších úspěchů evropské integrace,
G. vzhledem k tomu, že občané jsou na úrovni Unie přímo zastoupeni v Evropském parlamentu a že členské státy jsou zastoupeny v Radě svými vládami, které jsou pak demokraticky odpovědné svým národním parlamentům; vzhledem k tomu, že se proto potřebná parlamentarizace Evropské unie musí opírat jak o rozšíření pravomocí Evropského parlamentu ve vztahu k veškerému rozhodování Unie, tak o posílení kontrolních pravomocí národních parlamentů vůči jejich vládám;
H. vzhledem k tomu, že společná opatření nesmí přesáhnout rámec pravomocí Společenství, a vzhledem k tomu, že k řešení na evropské úrovni lze přistoupit jen tehdy, slibuje-li větší úspěch než vnitrostátní opatření;
I. vzhledem k tomu, že je třeba dodržovat práva občanů Unie a zajistit jejich ochranu, zejména pokud jde o osobní údaje, a vzhledem k tomu, že je nutné, aby společná politika v oblasti práva a vnitřních záležitostí zůstala pod parlamentním dohledem;
J. vzhledem k tomu, že v zákonodárném procesu musí být nejdůležitější transparentnost, a vzhledem k tomu, že by národní parlamenty a občané měli být schopni sledovat a kontrolovat definici a provádění politik týkajících se PSBP,
K. vzhledem k tomu, že přistoupení Unie k evropské Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod, které předpokládá Lisabonská smlouva, se nedotkne ochrany základních práv v Unii, jež je založena na Listině základních práv a judikatuře Soudního dvora, a bude naopak představovat významný prvek dodatečné ochrany, avšak také vzhledem k tomu, že bude třeba jasně rozlišit pravomoci Evropského soudu pro lidská práva a Soudního dvora,
L. vzhledem k tomu, že v zájmu včasného a účinného boje proti organizovanému zločinu, podvodům a korupci a v zájmu ochrany finančních zájmů EU je nezbytné posílit policejní a soudní spolupráci, systematičtěji zapojovat do vyšetřování úřady Europol a Eurojust, vytvořit úřad evropského veřejného žalobce a dosáhnout účinných a měřitelných výsledků, a vzhledem k tomu, že si občané EU přejí, aby EU hrála v boji proti korupci významnější úlohu,
M. vzhledem k tomu, že priority v oblasti občanského práva na příštích pět let musí být odrazem potřeb vyjádřených jednotlivými občany a podniky,
N. vzhledem k tomu, že vzájemné uznávání, které je základním kamenem PSBP, vyžaduje vzájemnou důvěru v právní systémy ostatních zemí, a vzhledem k tomu, že tyto hodnoty mohou být zajištěny pouze na základě vzájemného poznání a pochopení, čímž se vytvoří evropská soudní kultura,
O. vzhledem k tomu, že evropský soudní prostor musí být vybudován na základě evropské soudní kultury právníků, soudců a žalobců, která je založena nejen na právu Unie, ale je také rozvíjena prostřednictvím společných znalostí a pochopení vnitrostátních soudních systémů, prostřednictvím důkladného a systematického přezkoumání univerzitních osnov, výměnných a studijních pobytů a společných školení za aktivní podpory Evropské sítě pro justiční vzdělávání a Akademie evropského práva,
P. vzhledem k tomu, že vzájemná důvěra také závisí na průběžném hodnocení efektivity a výsledků různých vnitrostátních systémů prováděném jak na vnitrostátní, tak na evropské úrovni; vzhledem k tomu, že je v této souvislosti třeba poukázat na neocenitelnou práci Evropské komise pro efektivitu soudnictví při Radě Evropy,
Q. vzhledem k tomu, že evropské sítě v různých oblastech soudního systému (Evropská síť pro justiční vzdělávání, evropská síť soudních rad, síť předsedů nejvyšších soudů Evropské unie, síť Eurojustice sdružující evropské státní zástupce, Evropská soudní síť pro občanské a obchodní věci a asociace právníků) musí hrát při dalším budování evropské soudní kultury aktivní úlohu, a s ohledem na usnesení Parlamentu ze dne 10. září 1991 o zřízení Akademie evropského práva Úř. věst. C 267, 14.10.1991, s. 33.
, na jeho stanovisko ze dne 24. září 2002 o přijetí rozhodnutí Rady, kterým se zřizuje Evropská síť pro justiční vzdělávání Úř. věst. C 273 E, 14.11.2003, s. 99.
, na jeho usnesení ze dne 9. července 2008 o úloze národního soudce v evropském soudním systému Přijaté texty, P6_TA(2008)0352 .
, a na jeho doporučení Radě ze dne 7. května 2009 o rozvoji prostoru trestního soudnictví v EU Přijaté texty, P6_TA(2009)0386 .
,
R. vzhledem k tomu, že v posledních letech významně narůstá počítačová trestná činnost, což staví soudy před složitější úkoly a zatěžuje jejich kapacitu; vzhledem k tomu, že na základě tohoto vývoje je nezbytné zvážit zřízení evropského soudu pro počítačovou trestnou činnost, který by se specializoval na otázky týkající se počítačové kriminality,
Výhled do budoucnosti PSBP v rámci Lisabonské smlouvy
1. připomíná, že nový víceletý program týkající se PSBP bude pravděpodobně přijat a prováděn v novém právním rámci stanoveném Lisabonskou smlouvou, takže již musí zahrnovat všechny inovace uvedené v této smlouvě, podle nichž:
– schengenská spolupráce, která zahrnuje volný pohyb osob v rámci EU, je jedním ze základních kamenů PSBP, a schengenský prostor by měl být dále rozšiřován;
– se občanství Unie a ochrana základních práv stane jádrem politik týkajících se PSBP a orgány EU budou vyzývány, aby dodržovaly zásady rovnoprávnosti občanů EU,
– bude posílen rozhodovací proces využitím běžného legislativního postupu, to vše pod soudním dohledem Soudního dvora,
– dodatečná ochranná opatření zaručí striktní dodržování zásad subsidiarity a proporcionality v souvislosti s PSBP tím, že zajistí, aby i několik národních parlamentů mohlo spustit „výstražný mechanismus“, a poskytnou kterémukoliv jednotlivému členskému státu právo použít „záchrannou brzdu“, pokud se bude domnívat, že návrh právního nástroje v oblasti soudní spolupráce v trestních věcech by mohl narušit klíčové prvky jeho vnitrostátního uspořádání; použití „záchranné brzdy“ povede zpravidla k posílené spolupráci základní skupiny států, které si přejí integrovat své politiky;
2. poznamenává, že opatření EU získají na důvěryhodnosti, neboť se budou opírat o nový nebo upravený právní rámec, tedy i o nová ustanovení o ochraně základních práv včetně práv národnostních menšin, nová ustanovení o odstranění všech forem nerovnosti, zejména mezi muži a ženami (článek 8 Smlouvy o fungování Evropské unie), nebo všech forem diskriminace (článek 10 uvedené smlouvy), ustanovení o podpoře transparentnosti ve všech orgánech, institucích, úřadech a agenturách EU (článek 15 uvedené smlouvy), ustanovení o ochraně osobních údajů před jejich zneužitím soukromými či veřejnými subjekty (článek 16 uvedené smlouvy), o konzulární a diplomatické ochraně (článek 23 uvedené smlouvy), o společných politikách v oblasti azylu a přistěhovalectví (článek 77 a násl. uvedené smlouvy), o posílení integrace státních příslušníků třetích zemí (čl. 79 odst. 4 uvedené smlouvy) a o zdokonalení řádné správy (článek 298 uvedené smlouvy);
3. zdůrazňuje význam neomezeného rozšiřování pravomocí Soudního dvora, které mu umožní vydávat rozhodnutí o všech předběžných otázkách týkajících se PSBP a současně poskytnou Komisi možnost zahajovat řízení o sankcích S výhradou článku 10 protokolu č. 36 o přechodných ustanoveních a článku 276 Smlouvy o fungování Evropské unie.
;
4. zdůrazňuje, že existence výjimek pro jednotlivé členské státy komplikuje přístup občanů a podniků v rámci evropského PSBP ke spravedlnosti a činí jej méně transparentním, a že v zájmu spravedlnosti, soudržnosti a zjednodušení je proto třeba těmto výjimkám v co největší míře zamezit;
5. vítá skutečnost, že Lisabonská smlouva zavádí postup spolurozhodování jakožto standardní legislativní postup v těch oblastech PSBP, v nichž se dosud neuplatňoval, čímž zajistí parlamentní dohled nad různými aspekty či opatřeními evropské politiky v oblasti práva a vnitřních záležitostí; domnívá se, že zapojení Evropského parlamentu do ratifikace mezinárodních dohod je pouze nezbytným doplněním pravomocí, které mu budou na vnitřní úrovni poskytnuty zejména v oblastech, jež v současnosti spadají do třetího pilíře;
6. domnívá se, že princip solidarity mezi členskými státy navzájem a mezi členskými státy a Unií má v souvislosti s PSBP zvláštní význam a musí se přeměnit v aktivní a povinnou solidaritu, především pokud jde o kontrolu hranic, přistěhovalectví, civilní ochranu a doložku solidarity;
Koherentnější, transparentnější a demokratičtější víceletý program
7. domnívá se, že stockholmský program by měl zejména:
– solidárně řešit problémy migrace,
– nalézt větší rovnováhu mezi bezpečností občanů (např. v ochraně vnějších hranic, v trestních řízeních vztahujících se na přeshraniční trestnou činnost) a ochranou jejich individuálních práv,
– poskytnout občanům spravedlivý přístup ke spravedlnosti, a dále
– řešit praktické problémy, s nimiž se občané v Evropské unii potýkají v záležitostech, které podléhají různým právním řádům;
8. domnívá se, že prioritním cílem při provádění stockholmského programu by v duchu loajální spolupráce mělo být zajištění rovnocenné ochrany základních práv občanů, kdykoli budou v kontaktu s veřejnou mocí, ať už ji vykonává Unie, včetně agentur a jiných subjektů, nebo členské státy, a že by nikdo neměl být znevýhodňován v uplatňování svých základních svobod, které jsou občanům Unie přiznávány na základě tradice v oblasti lidských práv a právního státu, jež je všem členským státům společná;
Meziparlamentní spolupráce
9. zdůrazňuje, že v novém právním a institucionálním rámci vytvořeném Lisabonskou smlouvou budou moci být nové činnosti týkající se PSBP rozvíjeny pouze za předpokladu, že do nich budou řádným a vhodným způsobem zapojeny Evropský parlament, národní parlamenty a občanská společnost, aby tak mohla probíhat otevřená a průběžná diskuse;
10. vyzývá k transparentnějšímu zákonodárnému procesu na úrovni EU i na vnitrostátní úrovni, a vítá využití řádného legislativního postupu, který umožní v rámci rozhodovacího procesu co nejširší uplatňování práva na přístup k dokumentům a informacím, a to zejména v případech, kdy by některý návrh mohl ovlivnit práva jednotlivce a občana, bez ohledu na to, zda je podnět předkládán Komisí nebo skupinou členských států;
11. prohlašuje, že v zájmu transparentní tvorby právních předpisů na mezinárodní úrovni, pro niž Komise získala pravomoc Společenství, takže Parlamentu zbylo pouze právo vyjádřit souhlas, o čemž svědčí zejména vývoj v souvislosti s Haagskou konferencí o mezinárodním právu soukromém, je odhodlán podrobně sledovat, jak se Haagská konference o mezinárodním právu soukromém bude dále vyvíjet; zavazuje se, že podpoří vznik parlamentního fóra, jež bude otevřené poslancům Evropského parlamentu a poslancům národních parlamentů, kteří o něj projeví zájem, a jehož cílem bude sloužit jako prostředek pro informování poslanců o vývoji konference a o její činnosti a úspěších a umožnit, aby různé s tím související otázky mohly být prodiskutovány na veřejném fóru;
12. vítá skutečnost, že Lisabonská smlouva vytvořila rámec pro hodnocení politik týkajících se PSBP a vyzývá ke zřízení konkrétního monitorovacího a hodnotícího systému, zejména pro oblast soudnictví, který by se zaměřoval na kvalitu, efektivitu a spravedlnost stávajících právních nástrojů, výkonu spravedlnosti a ochrany základních práv a do něhož by byl úzce zapojen Evropský parlament i národní parlamenty; a proto:
· konstatuje, že v současnosti je v PSBP zavedeno několik hodnotících systémů a že je nezbytné je sloučit do jediného soudržného rámce, který by zahrnoval všechny aspekty od hodnocení ex ante procesu až po hodnocení provádění právních předpisů,
· se domnívá, že hodnocení prováděná různými orgány EU by měla být lépe koordinována,
· vyzývá k vypracování systému hodnocení PSBP, na jehož základě bude mít Parlament společně s národními parlamenty přístup k informacím týkajícím se politik (článek 70 Smlouvy o fungování EU) a činností výboru pro vnitřní bezpečnost (článek 71 uvedené smlouvy), EUROPOLU (článek 88 uvedené smlouvy) a Eurojustu (článek 85 uvedené smlouvy), jakož i agentury Frontex, Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu a schengenského systému; v této souvislosti se domnívá, že Parlament by měl mít zaručené právo předkládat své závazné stanovisko ke jmenování ředitelů agentur (jelikož Parlament je rovněž rozpočtovým orgánem),
· dále má za to, že aby bylo možné lépe definovat spolupráci Parlamentu s národními parlamenty v rámci PSBP, bylo by vhodné vytvořit na politické úrovni stálé fórum zástupců (dva z každé poslanecké komory + dva náhradníci), které by zasedalo dvakrát ročně a mělo by společný pracovní prostor, v jehož rámci by bylo možné předávat si veškeré informace týkající se PSBP v reálném čase, a to i informace citlivého charakteru; rovněž se domnívá, že představitelé národních parlamentů by měli mít možnost účastnit se jednání Parlamentu na úrovni výborů a v průběhu každoroční rozpravy Parlamentu o pokroku v rámci PSBP;
13. domnívá se, že je třeba především se zaměřit na zacelení hluboké propasti mezi pravidly a politikami schválenými na evropské úrovni a jejich prováděním na úrovni jednotlivých států;
14. vyzývá k tomu, aby se pravidelné vyhodnocování výsledků dosažených v rámci víceletého programu stalo předmětem každoroční rozpravy Evropského parlamentu, do níž by měla být zapojena občanská společnost a která by měla být zaměřena na ochranu základních práv v EU a měla by být založena na zprávách Rady, Komise, evropského inspektora ochrany údajů a Agentury Evropské unie pro základní práva (FRA) i na posouzeních a studiích nezávislých odborníků, na informacích organizací občanské společnosti a na usneseních Evropského parlamentu;
Evropa práv
15. domnívá se, že účinná ochrana a podpora základních práv je základem demokracie v Evropě a nezbytnou podmínkou pro upevnění prostoru svobody, bezpečnosti a práva;
16. připomíná také, že Unie přistupuje k evropské Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod, a proto by v souvislosti s přistoupením Unie k EÚLP měla být okamžitě zahájena jednání;
17. vyzývá Komisi, aby dále pracovala na interinstitucionální dohodě s ohledem na Lisabonskou smlouvu a na důsledky vztahu mezi EÚLP, Evropským soudem pro lidská práva a orgány EU;
18. připomíná, že po přijetí Lisabonské smlouvy se Listina stane stejně závaznou jako Smlouvy, bude se bude plně vztahovat na všechna přijatá opatření týkající se PSBP a její dodržování bude kontrolováno Soudním dvorem; vyjadřuje nicméně politování nad přijetím protokolu, který omezuje účinnost Listiny v oblasti vnitrostátních právních předpisů dvou členských států, a znovu opakuje své znepokojení nad možným vznikem nerovností mezi lidmi v důsledku této skutečnosti;
19. vyzývá k důkladnému a nezávislému přezkumu nezbytnosti, proporcionality a účinnosti stávajících opatření v oblasti svobody a práva, včetně jejich dopadu na ochranu a podporu hodnot a zásad EU a na základní práva občanů, vyzývá, aby v souvislosti s každou novou politikou, legislativním návrhem i programem bylo vypracováno posouzení dopadu na základní práva a hodnoty EU, v němž by bylo jasně uvedeno, jaká základní práva mohou být dotčena a jaká opatření jsou zamýšlena na jejich ochranu v souladu se zásadami proporcionality a nezbytnosti; domnívá se, že by se měly vést konzultace s agenturou FRA během politického cyklu těch legislativních návrhů, které mají vliv na základní a lidská práva;
20. považuje trest smrti za krutý, nelidský a ponižující a naléhavě vyzývá Unii a její členské státy, aby razantně usilovaly o jeho zrušení ve všech zemích světa;
Boj proti diskriminaci, podpora integrace
21. vyzývá k úplnému přijetí opatření k tomu, aby občané EU a osoby, které zde mají trvalé bydliště, byli informováni o svých základních právech, přičemž součástí těchto opatření by byly informační kampaně zaměřené jak na širokou veřejnost, tak na zranitelné skupiny, neformální vzdělávací iniciativy, začlenění nediskriminační politiky a problematiky rovnosti žen a mužů do školních osnov, a také opatření, která EU a orgány členských států přimějí působit aktivně v oblasti PSBP, více si uvědomovat zásadní význam základních práv a najít způsoby hledání nápravy v případech, kdy jsou tato práva porušována, a to jak na vnitrostátní, tak na evropské úrovni;
22. vyzývá k tomu, aby Rada neprodleně přijala horizontální směrnici o nediskriminaci a aby byly prováděny stávající právní nástroje; domnívá se, že rozmanitost Unii obohacuje, a že Unie musí být bezpečným prostředím, v němž jsou rozdíly a citlivá národní témata respektována a ti nejzranitelnější, jako např. Romové, jsou chráněni; trvá proto na tom, že by prioritou stockholmského programu mělo být aktivní zvýšení povědomí občanů o antidiskriminačních právních předpisech a o předpisech v oblasti rovného postavení mužů a žen a dále také boj proti chudobě, diskriminaci založené na pohlaví, věku, zdravotním postižení, náboženské příslušnosti nebo víře, barvě pleti, původu nebo národnostním či etnickém původu, boj proti rasismu, antisemitismu, xenofobii a homofobii, jakož i ochrana dětí, menšin a zranitelných osob; domnívá se, že by se stávající nástroje a opatření na potírání násilí páchaného na ženách měly důrazně provádět a plně využívat; vyzývá proto španělské a následující předsednictví, aby v průběhu svých funkčních období dosáhla pokroku v jednání o evropském příkazu na ochranu obětí násilí, který zajistí stejnou ochranu obětí těchto trestných činů ve všech členských státech;
23. připomíná, že z hlediska řadového občana je jednou z největších hrozeb v oblasti vnitřní bezpečnosti sociální vyloučení; poukazuje na to, že nezaměstnanost a jiné problémy spojené s příjmy, jako je hluboká zadluženost, jež jsou prohloubeny celosvětovou finanční krizí, zvyšují riziko vyloučení, a že etnické menšiny jsou velmi zranitelné, neboť rovněž čelí nebezpečí, že se stanou oběťmi diskriminace a rasově motivovaných trestných činů;
24. vyzývá, aby agentura FRA shromáždila a sestavila spolehlivé srovnatelné statistické údaje o všech formách diskriminace, včetně diskriminace národnostních menšin, a aby k těmto různým formám přistupovala rovnocenně a zveřejnila je ve srozumitelné formě; a sdílí stanovisko tří předsednictví Rady (španělského, belgického a maďarského), že by co nejdříve měl být případně proveden přezkum mandátu agentury FRA a že tento přezkum poskytne příležitost k prohloubení spolupráce s Radou Evropy a ke zvážení případného rozšíření mandátu agentury FRA, který jí v současnosti stanoví povinnost prověřovat situaci základních práv v Evropské unii;
25. znovu potvrzuje svůj názor, že Unie a členské státy by měly spojit své síly s cílem plně začlenit zranitelné skupiny, zejména Romy, do společnosti tím, že budou podporovat jejich zařazení do vzdělávacího systému a na trh práce a bojovat proti násilí, jemuž mohou čelit;
26. zdůrazňuje, že ačkoli tvůrci právních předpisů a politik EU přijali rozsáhlý soubor zákonů týkajících se boje proti vícenásobné diskriminaci, jíž čelí ženy z menšinového prostředí, zejména Romky, nelze v této oblasti vykázat žádný výrazný pokrok; vyzývá proto členské státy, aby přezkoumaly provádění veškerých politik týkajících se vícenásobné diskriminace;
Posílená práva v souvislosti s občanstvím Unie
27 . poukazuje na to, že díky “občanské iniciativě” zavedené Lisabonskou smlouvou se budou občané přímo podílet na výkonu svrchované moci Unie tím, že budou poprvé přímo zapojeni do iniciace návrhů evropských právních předpisů; důrazně žádá, aby byl tento nový nástroj prováděn takovým způsobem, který bude občany skutečně pobízet k jeho používání, a vyzývá Komisi, aby řádně vzala v potaz veškeré iniciativy splňující právní podmínky;
28. vítá ustanovení Lisabonské smlouvy o občanské iniciativě a naléhavě vyzývá Komisi, aby při předkládání návrhu týkajícího se praktického postupu provádění tohoto ustanovení řádně zohlednila úlohu Parlamentu a stávající petiční právo;
29. hodlá předložit návrh na zásadní reformu právního předpisu, který upravuje volby do Evropského parlamentu; opakuje své stanovisko, že k tomu, aby byli evropští občané vybízeni k účasti ve volbách do Evropského parlamentu v místě svého bydliště, by Rada měla při přijímání příslušných opatření stanovit takové podmínky, které usnadňují výkon hlasovacího práva a práva být volen;
30. vyzývá členské státy k plnému uplatňování práv souvisejících s občanstvím Unie, aby tak občané Unie mohli spolu se svými rodinnými příslušníky využívat právo na volný pohyb, které jim umožňuje cestovat, pracovat, studovat, odejít do důchodu, účastnit se politického a demokratického života a vést rodinný život v kterémkoli členském státě EU bez omezení, při současném zajištění toho, aby byla zachována práva těchto občanů na veškeré sociální výhody bez ohledu na místo pobytu; domnívá se, že členské státy by měly zajistit, aby občané EU mohli bez potíží vykonávat své právo volit v obecních volbách;
31. vyzývá členské státy k zajištění toho, aby se zásada vzájemného uznávání vztahovala také na páry stejného pohlaví v EU, zejména sezdané páry, registrované partnery nebo páry, které spolu žijí de facto, alespoň pokud jde o práva týkající se volného pohybu;
32. vyzývá Komisi a členské státy, aby prověřily různé možnosti, jak lze občanům EU usnadnit volný pohyb tím, že těm občanům EU, kteří se rozhodnou toto právo uplatnit, pomohou s jejich integrací a zapojením do života společnosti v zemi, kterou si k pobytu zvolí v rámci svého práva na volný pohyb v Evropské unii;
33. domnívá se, že uplatňování těchto svobod musí být zajištěno i za vnitrostátními hranicemi a že občané EU musí mít možnost plně uplatnit svá specifická práva, a to i za hranicemi Unie; zdůrazňuje proto význam posílení koordinace a spolupráce v oblasti konzulární ochrany;
34. vyzývá členské státy, aby spravedlivým a jednotným způsobem plnily svou povinnost zajišťovat občanům Unie konzulární a diplomatickou ochranu uplatňováním dohody o minimální míře konzulární pomoci poskytované občanům EU mimo území EU;
35. vyzývá Radu a Komisi, aby se přednostně zaměřily na zlepšení transparentnosti a přístupu k dokumentům, což je základním předpokladem pro docílení toho, aby byla EU bližší občanům;
36. vítá skutečnost, že stockholmský program zmiňuje účast na demokratickém životě Evropské unie; naléhavě žádá Radu, aby do stockholmského programu začlenila zvláštní kapitolu o vhodných opatřeních, která jsou nutná pro posílení účasti žen ve volebních kampaních a v politickém životě vůbec, a odstranila tak demokratický deficit, který nadále přetrvává v důsledku nedostatečného zastoupení žen v obecních a celostátních volbách a volbách do Evropského parlamentu;
Migrace
37. domnívá se, že jakýkoli komplexní přístup k přistěhovalectví musí v prvé řadě zohledňovat faktory, které tyto osoby vedou k opuštění jejich vlasti, a vyžaduje jasné plány rozvoje a investic v zemích původu a tranzitu, jichž lze dosáhnout zejména usnadněním převodů finančních prostředků migrantů do země původu či zavedením obchodních a zemědělských politik, jež podporují hospodářské příležitosti, ale také rozvíjením demokracie, právního státu, lidských práv a základních svobod;
38. zdůrazňuje, že hromadná legalizace nelegálních přistěhovalců není vhodným řešením, protože takovéto opatření neřeší skutečné příčiny problému a celkovou situaci by mohlo ještě zhoršit tím, že by působilo jako „pobídka“;
39. zdůrazňuje, že je zapotřebí neustále vyvíjet dostatečně financované a ambiciózní programy ochrany na regionální úrovni v úzké spolupráci s Vysokým komisařem OSN pro uprchlíky (UNHCR) a zainteresovanými třetími zeměmi;
40. vyzývá k upevnění a uplatňování takové přistěhovalecké a azylové politiky, která zajistí vhodnou rovnováhu mezi svobodami a veřejnou bezpečností; naléhavě vyzývá k tomu, aby integrační, přistěhovalecká a azylová politika byly založeny na plném dodržování základních práv a důstojnosti všech osob, a zdůrazňuje, jak je důležité, aby právní předpisy Společenství byly plně slučitelné s mezinárodními právními nástroji v této oblasti, aby se tak zajistil jednotný přístup a rozvinul koherentní postup, a to nejen v boji proti nedovolenému přistěhovalectví, ale také při poskytování pomoci uprchlíkům v nouzi; vítá preventivní opatření zaměřená na minimalizaci přílivu nelegálních přistěhovalců;
41. naléhavě vyzývá k vypracování důraznější přistěhovalecké politiky, která bude úzce propojena s ostatními politikami Společenství, zejména s politikou zaměstnanosti, s cílem ustanovit legální přistěhovalectví jako alternativu k nedovolenému přistěhovalectví a maximalizovat kladný dopad na členské státy i na blaho samotných přistěhovalců;
42. trvá na potřebě sjednotit celkový přístup EU k migraci způsobem, který by nabídl nové možnosti zapojení se do politického dialogu a spolupráce se třetími zeměmi, s cílem lépe využít migračních toků, předcházet humanitárním tragédiím a přizpůsobit tyto toky požadavkům trhu práce;
43. zdůrazňuje, že je nutné úzce propojit migrační a rozvojovou politiku a zintenzívnit dialog se zeměmi původu a tranzitu s cílem zabránit zejména nedovolenému přistěhovalectví; v této souvislosti zdůrazňuje, že účinným společným bojem proti nedovolenému přistěhovalectví se členským státům otevírají lepší předpoklady pro úpravu legálního přistěhovalectví;
Azylová politika
44. vyzývá k dalšímu vývoji společného evropského azylového systému s cílem vybudovat „Evropu azylu“, jak je uvedeno v Evropském paktu o přistěhovalectví a azylu; domnívá se, že společný postup by měl zajistit větší soudržnost a kvalitu rozhodovacích procesů týkajících se azylu napříč členskými státy, a zacelit tak v Evropě mezeru v oblasti ochrany;
45. naléhavě vyzývá Radu a členské státy, aby se řídily právní definicí uprchlíka zakotvenou v Úmluvě OSN o právním postavení uprchlíků;
46. domnívá se, že ačkoli solidarita musí zůstat základem společné přistěhovalecké a azylové politiky, její součástí musí být také solidarita s členskými státy, které dodržují své mezinárodní závazky v oblasti ochrany uprchlíků a žadatelů o azyl, a proto je třeba zajistit, aby žádný členský stát v tomto ohledu neselhal;
47. vybízí k projednání již předložených i plánovaných legislativních návrhů o evropských nástrojích azylové politiky s cílem dosáhnout vyšších norem a řešit mezery ve stávajícím právním rámci;
48. dále vybízí k solidaritě mezi členskými státy na jedné straně a žadateli o azyl a ostatními uprchlíky na straně druhé;
49. vyzývá členské státy, aby prokázaly svůj pevný závazek a aktivně se zapojily do mechanismů solidarity, jakým je například pilotní projekt pro vnitřní přemístění osob požívajících mezinárodní ochrany, který navrhla Komise, i do dalších iniciativ vedoucím ke skutečně dlouhodobé solidaritě mezi členskými státy, a aby podporovaly regionální programy ochrany; v této souvislosti zastává názor, že by měl být zaveden transparentní systém posuzování příslušných přijímacích kapacit členských států a vyjasněna úloha, kterou v tomto směru zastává evropský podpůrný úřadu; na tomto základě vyzývá k otevřené diskusi o různých možnostech, pokud jde o vymezení povinného mechanismu účinné solidarity, především prostřednictvím vnitřního přesídlení;
50. v tomto ohledu vyzývá k rychlé formalizaci zásady solidarity a spravedlivého sdílení odpovědnosti, jak je uvedeno v článku 80 Smlouvy o fungování EU, což by mělo zahrnovat systém „povinné a neodvolatelné solidarity“ společně s výraznější spoluprací se třetími zeměmi, a to zejména sousedními zeměmi, s cílem napomoci při vytváření jejich systémů azylu a ochrany způsobem, který respektuje základní práva a mezinárodní normy ochrany, vytváří realistická očekávání a neohrožuje přístup k ochraně v rámci Evropské unie, ani se jej nesnaží nahradit;
51. domnívá se, že vůči zemím původu a tranzitu je zapotřebí přístupu partnerství, aby se zajistilo, že budou hrát aktivní úlohu při napomáhání řízení migračních proudů, prevenci nelegálního přistěhovalectví informováním potenciálních migrantů o možných rizicích a vytváření účinných informačních kampaní o možnostech legálního vstupu do členských států EU a/nebo práce v těchto státech;
52. zdůrazňuje, že veškeré dohody se zeměmi původu a tranzitu, jako je Turecko a Libye, by měly zahrnovat kapitoly o spolupráci v oblasti přistěhovalectví, řádně zohledňovat situaci v členských státech, jež jsou nejvíce vystaveny migračním proudům, a klást důraz na boj proti nelegálnímu přistěhovalectví a obchodu s lidmi usnadněním práce agentury FRONTEX;
53. vyzývá k další spolupráci při posilování opatření na zajištění účinného a rychlého navracení nelegálních migrantů, kteří nepotřebují ochranu, při upřednostnění dobrovolných návratů;
54. žádá přijetí opatření, která by se zabývala překážkami při vykonávání práva na sloučení rodiny státních příslušníků třetích zemí, kteří legálně pobývají v členských státech;
55. upozorňuje na to, že by se měla podporovat „cirkulační migrace“, ale připomíná, že tento přístup nesmí znamenat mzdový a sociální dumping a nesmí ignorovat nezbytnost integračních opatření;
Hranice a víza
56. vyzývá k přijetí souhrnného návrhu stanovujícího obecné cíle a strukturu strategie EU pro integrovanou správu hranic s cílem skutečně zavést společnou politiku v oblasti azylu, přistěhovalectví a kontroly vnějších hranic v souladu s čl. 67 odst. 2 Smlouvy o fungování EU;
57. žádá strategický přístup v oblasti vízové politiky za účelem zachování soudržnosti činností, vnitřních pravidel a vnějších závazků, včetně zaručení rovného zacházení, pokud jde o členské státy, ze strany třetích zemí;
58. naléhavě vyzývá Komisi, aby s cílem účinněji vykonávat zásadu vízové vzájemnosti se třetími zeměmi a zajistit tak v tomto ohledu rovné zacházení se všemi občany EU aktualizovala svou strategii tím, že použije všechny nástroje, které má k dispozici, jako jsou sankce, a zahrnula toto téma do svých jednání s příslušnými třetími zeměmi;
59. domnívá se, že Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (FRONTEX) musí jako zásadní nástroj globální strategie EU v oblasti přistěhovalectví plně respektovat lidská práva migrantů; žádá větší parlamentní kontrolu její činnosti a podporuje přezkum jejího mandátu – včetně stanovení jasného rámce pro návratové operace, který bude splňovat mezinárodní normy pro lidská práva, a zřízení specializovaných a regionálních úřadů, – aby se posílila úloha této agentury; domnívá se, že by agentura FRONTEX měla být zapojena do readmisních jednání se třetími zeměmi;
60. připomíná, že pro agenturu FRONTEX je zcela nezbytné, aby pro koordinaci jednotlivých společných operací i pro své stálé mise mohla počítat s prostředky poskytovanými členskými státy;
61. požaduje, aby byly předloženy iniciativy, které ve spolupráci s UNHCR umožní zavést systém společného posuzování žádostí o azyl v zemích mimo Evropskou unii;
62. vyzývá všechny dotčené členské státy, aby vyřešily potenciální praktické a právní problémy spojené s využíváním zdrojů členských států, které se účastní společných operací;
63. připomíná, že je zcela nezbytné, aby systémy SIS II a VIS mohly zahájit svou činnost co nejdříve; domnívá se, že systém SIS II přinese značné zlepšení a nové funkce, jako je začlenění biometrických údajů a vzájemné propojení poplašných hlášení, což přispěje k lepší kontrole vnějších hranic a ke zvýšení bezpečnosti;
64. trvá na tom, že by neměly být zaváděny nové nástroje správy hranic nebo rozsáhlé systémy ukládání údajů, dokud jsou stávající nástroje plně funkční, bezpečné a spolehlivé, a vyzývá k podrobnému vyhodnocení nezbytnosti a proporcionality nových nástrojů týkajících se takových záležitostí, jako je systém vstupu / výstupu, program registrovaných cestujících, jmenná evidence cestujících a systém předběžného cestovního povolení;
Ochrana dětí
65. zdůrazňuje význam Lisabonské smlouvy, která dává Listině základních práv právní závaznost, přičemž článek 24 uvedené listiny konkrétně upravuje práva dítěte a stanoví mj., že „[při] všech činnostech týkajících se dětí, ať už uskutečňovaných veřejnými orgány nebo soukromými institucemi, musí být prvořadým hlediskem nejvlastnější zájem dítěte“;
66. domnívá se, že je nezbytné, aby všechna opatření EU v této oblasti respektovala a propagovala práva dětí tak, jak je stanoveno v Úmluvě OSN o právech dítěte a zakotveno v Listině základních práv Evropské unie, a vyzývá k posílení činnosti EU v oblasti ochrany dětí v rámci PSBP;
67. vyzývá členské státy, aby dodržovaly a uplatňovaly práva dítěte zakotvená v Úmluvě OSN o právech dítěte;
68. naléhavě vyzývá EU, aby důrazněji postihovala veškeré protiprávní jednání proti dětem, jako je násilí, diskriminace, sociální vyloučení a rasismus, dětská práce, prostituce a obchod s dětmi, a aby podporovala koordinované úsilí o jejich ochranu a prosazování jejich práv; při tomto úsilí by měla vycházet z Úmluvy OSN o právech dítěte, jež by měla sloužit jako základ pro činnost EU a podklad pro změnu stávajících právních předpisů;
69. domnívá se, že je třeba naléhavě řešit otázku ochrany dětí bez doprovodu a dětí odloučených od rodiny vzhledem ke specifickým rizikům, jimž jsou vystaveny;
70. zdůrazňuje, že je důležité, aby byla v souvislosti s přistěhovaleckou politikou zohledňována práva dítěte a aby byla věnována zvláštní pozornost dětem v obzvláště citlivé situaci; domnívá se, že v této oblasti musí být vypracována ambiciózní evropská strategie;
71. naléhavě vyzývá členské státy, aby zajistily, že v rámci politiky EU v oblasti azylu, migrace a obchodování s lidmi bude s dětmi migrantů zacházeno v prvé řadě jako s dětmi, a aby zajistily, že budou využívat svých práv vyplývajících z postavení dítěte bez jakékoli diskriminace; trvá proto na tom, že veškeré akční plány EU pro mladistvé původem ze třetí země bez doprovodu dospělých musí zajistit, aby:
(a) se veškerým dětem bez doprovodu na území EU dostalo zvláštní ochrany a pomoci;
(b) EU určila opatření na podporu členských států při hledání bezpečného, konkrétního a trvalého řešení pro každé dítě, a to v nejlepším zájmu dítěte;
(c) byl zahájen řádný postup pro návrat a reintegraci ve spolupráci se zemí návratu, pokud je návrat do třetí země v nejlepším zájmu dítěte; a
(d) EU spolupracovala se třetími zeměmi s cílem zabránit takové migraci, k níž dochází za nebezpečných okolností, a poskytnout dětem v daných zemích vhodné příležitosti;
72. žádá, aby byla věnována zvláštní pozornost mladistvým, ať už jsou v doprovodu dospělých či nikoli, s cílem zajistit, aby nebyli drženi v žádném vazebním zařízení;
73. poukazuje na to, že děti původem ze třetích zemí mohou být, pokud jde o vykořisťující práci, obzvláště zranitelné, zejména v zemích, v nichž se jim v důsledku jejich mimoevidenčního postavení nedostává odpovídající pomoci a ochrany; trvá na tom, že politiky EU v oblasti práce, azylu, migrace a obchodování s lidmi musí tento problém uznat a vyřešit;
Ochrana údajů a bezpečnost
74. bere na vědomí rostoucí význam internetu a pozoruje, že globální a otevřený charakter internetu vyžaduje globální normy pro ochranu údajů, bezpečnost a svobodu projevu; vyzývá Radu a Komisi, aby vyvinuly úsilí o zřízení globální platformy pro vypracování takovýchto norem; považuje za mimořádně důležité, aby případy, kdy lze od soukromé společnosti působící na internetu vyžadovat poskytnutí informací vládním orgánům, byly přísně omezeny, definovány a regulovány, a aby se zajistilo, že se na využití těchto údajů ze strany vládních orgánů budou vztahovat nejpřísnější normy na ochranu údajů;
75. naléhavě žádá záruky, že oblast základních práv v rámci ochrany údajů a právo na soukromí budou dodržovány ve všech politikách Unie;
76. zdůrazňuje, že je třeba upravit ochranu osobních údajů a soukromí s ohledem na rozvoj technologií a vznik rozsáhlých informačních systémů;
77. domnívá se, že je naprosto nezbytné klást důraz na ochranu soukromí již v počáteční fázi vypracovávání jakýchkoli opatření, která by mohla vést k ohrožení bezpečnosti osobních údajů týkajících se jednotlivců a k ohrožení důvěry veřejnosti v subjekty, které informacemi o ní disponují;
78. připomíná, že zásada dostupnosti může vést k výměně osobních údajů, jež nebyly získány zákonnou cestou v souladu s právními předpisy, a že je tuto skutečnost třeba stanovit ve společných pravidlech; vyjadřuje své námitky vůči tomu, aby se umožňovaly operační činnosti , jež nezahrnují evropské standardy pro tajné vyšetřování, sledování občanů atd. a společné normy v této oblasti;
79. domnívá se, že dříve, než se v této oblasti připraví nějaká akce EU, je třeba stanovit jasná kritéria pro vyhodnocení proporcionality a nezbytnosti omezení základních práv; dále se domnívá, že před přijetím rozhodnutí by se vždy měla provést důkladná analýza dopadů příslušného návrhu;
80. vítá návrh mezinárodních norem v oblasti ochrany údajů; zdůrazňuje, že dohody o ochraně údajů se třetími zeměmi by se měly uzavírat zcela transparentně, v rámci demokratické kontroly Parlamentu, a že minimální podmínkou pro uskutečnění výměny údajů je, aby v dané třetí zemi existovaly normy v oblasti ochrany údajů na evropské úrovni;
81. vítá návrh komplexního režimu ochrany údajů v EU a se třetími zeměmi; vyzývá k důkladnému zhodnocení veškerých relevantních právních předpisů v oblasti ochrany soukromí a údajů (týkajících se boje proti terorismu, policejní a soudní spolupráce, přistěhovalectví, transatlantických dohod atd.);
82. vítá skutečnost, že stockholmský program klade v souvislosti s účinnou ochranou osobních údajů a soukromí zvláštní důraz na význam technologií;
83. naléhavě žádá Evropskou unii, aby prokázala své odhodlání zohledňovat ve všech svých politikách zvláštní potřeby zranitelných osob;
84. zdůrazňuje potřebu jasnějších a přísnějších omezení, pokud jde o výměnu informací mezi členskými státy a používání společných rejstříků EU; domnívá se, že vytváření rozsáhlých rejstříků na úrovni EU by jinak mohlo vést k tomu, že bude ohrožena ochrana soukromí a rejstříků se stanou neefektivními, přičemž se bude zároveň zvyšovat nebezpečí úniků informací a korupce;
85. vyzývá členské státy k posílení vzájemné důvěry a důvěry v oboustrannou schopnost zvýšit bezpečnost; domnívá se, že vzájemná důvěra také závisí na účinném a přísném průběžném hodnocení efektivity a výsledků činností rozličných členských států;
Občanské a obchodní právo pro rodiny, občany a podniky
Lepší přístup k občanskému právu pro občany a podniky
86. domnívá se, že priority v oblasti občanského práva musí především plnit potřeby vyjádřené jednotlivými občany a podniky a zároveň musí probíhat neustálé zjednodušování soudního aparátu a musí být vytvářeny jednodušší, jasnější a přístupnější postupy, aby bylo zaručeno řádné uplatňování základních práv a ochrany spotřebitele; zatímco oceňuje rozhodnutí Komise předložit návrh v oblasti závětí a dědictví a Zelenou knihu o majetkových vztazích mezi manželi v souvislosti s odlukou a rozvodem, vyzývá za tímto účelem k:
– dalšímu úsilí o prosazení alternativních řešení sporů s cílem zejména zlepšit přístup ke spravedlnosti pro spotřebitele; zavedení mechanismů pro skupinové žaloby na úrovni Společenství, které zaručí občanům a podnikům lepší přístup ke spravedlnosti; přitom ovšem konstatuje, že tento krok nesmí vést ke zbytečné fragmentaci vnitrostátního procesního práva;
– předložení návrhů na jednoduchý a autonomní evropský systém pro obstavení bankovních účtů a dočasné zmrazení bankovních vkladů, vzájemné uznávání a vymáhání úředních listin, zrušení požadavků na ověřování dokumentů, ustanovení na doplnění mezer v nařízení „Řím II“ Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 864/2007 ze dne 11. července 2007 o právu rozhodném pro mimosmluvní závazkové vztahy (Řím II) (Úř. věst. L 199, 31.7.2007, s. 40).
v oblasti osobnostních práv a ochrany osobnosti, definitivní vyřešení problému dvoustranných dohod v oblasti jurisdikce a uznávání a vymáhání rozsudků, v případě nutnosti formou protokolu k příští přístupové smlouvě, která se bude uzavírat; posouzení návrhu na mezinárodní nástroj, který umožní, aby veškeré rozsudky z třetích zemí mohly být před jejich uznáním a uplatněním v členském státě důkladně prověřeny; a ustanovení k doplnění mezer, na které upozornil Soudní dvůr v oblasti podnikového práva, návrhu na ochranu zranitelných dospělých osob a návrhu nařízení o rozhodném právu ve věcech manželských a ve věcech rodičovské odpovědnosti, založeném na ochraně nejlepších zájmů dítěte a na nediskriminaci mezi partnery, který by byl v případě nutnosti přijat v rámci posílené spolupráce;
– podrobnému zvážení určité formy předběžného opatření Společenství, které by doplňovalo opatření vnitrostátních soudů, rozdílných vnitrostátních právních přístupů k výhradě vlastnictví a jiným podobným mechanismům, uznávání mezinárodních adopcí a celé otázky vzájemného uznávání vnitrostátních dokladů prokazujících rodinný stav;
– přijetí kodexu Společenství pro řešení konfliktů shromažďujícího do jednoho nástroje všechny předpisy, které v této oblasti přijal či přijme zákonodárný orgán Společenství do roku 2013 – roku, kdy si připomeneme 45. výročí Bruselské úmluvy, jejíž uzavření bylo významným mezníkem ve vývoji mezinárodního práva soukromého;
– praktickému uplatnění velkého množství inovativních právních předpisů, které byly dosud přijaty v oblasti evropského občanského práva procesního, jež je třeba prostudovat a zjednodušit tam, kde to bude možné, a sloučit je do jednoho nástroje, do něhož budou začleněny všechny právní předpisy Společenství přijaté v této oblasti;
87. trvá na tom, že zrušení doložky vykonatelnosti v kontextu nařízení Brusel I Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, 16.1.2001.).
by se nemělo uspěchat a mělo by být provázeno přiměřenými ochrannými opatřeními;
88. se zájmem by přezkoumal návrhy směřující k vytvoření dobrovolného „28. režimu“ pro občanskoprávní otázky s přeshraničním rozměrem v oblastech týkajících se rodinného práva, práv osob a majetku;
89. zdůrazňuje, že je i nadále třeba podporovat mezinárodní zapojení EU v právní oblasti prostřednictvím globálních řešení a mnohostranných nástrojů; je přesvědčen, že zvláště důležitá je úzká spolupráce s mezinárodními organizacemi, jako je Haagská konference o mezinárodním právu soukromém a Rada Evropy; dále se domnívá, že by EU měla podněcovat a podporovat přistoupení třetích zemí k mezinárodním právním dohodám, zejména jedná-li se o země sousedící s EU, a že je to zvláště důležité zejména v oblasti rodinného práva a ochrany dětí;
Plně využít výhod jednotného trhu prostřednictvím evropského smluvního práva
90. vyzývá Komisi, aby urychlila svou práci na evropském smluvním právu na základě odborného návrhu společného referenčního rámce a jiných odborných prací v oblasti evropského smluvního práva a aby plně zapojila Parlament do otevřeného a demokratického procesu, který musí vést k přijetí společného referenčního rámce politického charakteru; zdůrazňuje, že takový společný referenční rámec by měl vyústit v dobrovolný a přímo použitelný nástroj, který smluvním stranám – mimo jiné podnikům a spotřebitelům – umožní svobodně si zvolit evropské smluvní právo jako právo použitelné pro jejich transakci;
91. opakuje, že návrh společného referenčního rámce by měla Komise spolu s jinými vědeckými pracemi zpřístupnit v co největším počtu příslušných jazyků, aby byla zajištěna jejich dostupnost všem zúčastněným stranám, a že by tento rámec měly zákonodárné orgány na evropské i vnitrostátní úrovni již nyní používat jako nezávazný právní nástroj; trvá na tom, aby se relevantní ustanovení návrhu společného referenčního rámce již dnes systematicky a detailně zohledňovala ve všech připravovaných návrzích Komise a v hodnoceních dopadu týkajících se smluvního práva;
92. vybízí Komisi k realizaci jejího nového záměru, aby byly standardní smlouvy pro dobrovolné použití v konkrétních odvětvích navrhovány na základě společného referenčního rámce;
Zlepšování právní úpravy v oblasti práva
93. zdůrazňuje, že je nutné, aby evropské právní předpisy týkající se soudní spolupráce byly co nejkvalitnější a vycházely z řádně provedených hodnocení dopadu, a poskytly tak občanům a podnikům účinné nástroje; vyjadřuje politování nad skutečností, že v minulosti nebyla v této oblasti prováděna řádná hodnocení dopadu; bere na vědomí nedávné zlepšení a zavazuje se k tomu, že hodnocení dopadu vypracované Komisí podrobí v nejbližší době kritickému rozboru;
94. je pevně přesvědčen, že by za účelem zaručení minimální úrovně nezávislé kontroly návrhů na hodnocení dopadů měl být vytvořen nezávislý panel odborníků, který by namátkovými kontrolami monitoroval kvalitu stanovisek předkládaných Výborem pro posouzení dopadu a že by se měli na provádění hodnocení podílet také zástupci zúčastněných stran;
95. domnívá se, že klíčem k většímu sblížení postupů nejen v občanskoprávních, ale také v trestněprávních řízeních v různých členských státech je právní spolupráce; domnívá se proto, že sbližování procesních práv občanů mezi členskými státy by mělo být podporováno rovnou měrou v občanskoprávních i trestněprávních řízeních;
Budování evropské soudní kultury
96. vyzývá k vytvoření evropské soudní kultury, která bude zahrnovat všechny aspekty práva; v této souvislosti zdůrazňuje, že:
– síť předsedů nejvyšších soudů, evropská síť soudních rad, sdružení státních rad a nejvyšších správních soudů a evropská síť státních zástupců, členů justice a právníků Eurojustice mohou být velmi přínosné pro koordinaci a podporu odborného vzdělávání v soudnictví a vzájemného pochopení právních systémů ostatních členských států a pro usnadnění řešení přeshraničních sporů a problémů, jejich činnosti je tedy třeba usnadňovat a poskytovat na ně dostatečné finanční prostředky; tyto kroky musí vést k plně financovanému plánu evropského odborného vzdělávání v oblasti soudnictví připravenému ve spolupráci s výše uvedenými soudními sítěmi, který zabrání zbytečnému zdvojování programů a struktur a povede k vytvoření Evropské justiční akademie složené z Evropské sítě pro justiční vzdělávání a Akademie evropského práva;
– musí existovat aktivní politiky určené k podpoře vzájemných znalostí a pochopení cizího práva, jež umožní dosáhnout větší právní jistoty a povzbudí vzájemnou důvěru, která je pro vzájemné uznávání nezbytná; součástí těchto politik musí být výměny zkušeností, výměnné pobyty, návštěvy, informace a kurzy pro právníky a členy justice, jakož i koordinace existujících vnitrostátních systémů právního vzdělávání v EU a poskytování základních výukových kurzů vnitrostátního práva pro právníky a soudce;
97. vyzývá proto Komisi, aby podporovala vytvoření jednotného systému přidělování bodů/kreditů za odborné vzdělávání soudců a právníků, který by vypracovaly univerzity, jiné specializované instituce vysokoškolského vzdělávání a kompetentní profesní organizace; vyzývá Komisi, aby napříč Unií vybudovala síť subjektů poskytujících právní vzdělání, které budou mít oprávnění pořádat průběžně základní výukové kurzy vnitrostátního, srovnávacího a evropského práva pro právníky a soudce;
E-justice: nástroj pro občany, právníky a členy justice
98. v zájmu zlepšení přístupu k justici pro občany a podniky vyzývá k většímu úsilí v oblasti podpory a rozvoje e-justice na úrovni Společenství a domnívá se, že:
– členské státy, které spolupracují na dvoustranných projektech, by měly zajistit, že jejich činnost bude převoditelná na úroveň Společenství, aby nedocházelo k jejímu zbytečnému zdvojování;
– stávající soubor právních předpisů Společenství v oblasti občanského práva, zejména právo procesní, by měl lépe odpovídat využívání informačních technologií, zejména pokud jde o evropský platební příkaz a řízení o drobných pohledávkách, nařízení o dokazování v občanských věcech Nařízení (ES) č. 1206/2001 ze dne 28. května 2001 o spolupráci soudů členských států při dokazování v občanských nebo obchodních věcech (Úř. věst. L 174, 27.6.2001, s.1).
a alternativní řešení sporů, a měla by být přijata opatření v oblasti elektronických spisů a transparentnosti aktiv dlužníků; cílem by mělo být dosáhnout jednodušších, levnějších a rychlejších občanských řízení v přeshraničních věcech;
– měly by se dále rozvíjet elektronické nástroje, jako je Evropský informační systém rejstříku trestů (ECRIS) a Schengenský informační systém;
99. domnívá se, že by portál e-justice měl zjednodušit přístup občanů k právní pomoci, zkrátit soudní řízení a zvýšit jejich efektivitu; vyzývá proto k tomu, aby součástí budoucího mnohojazyčného portálu e-justice byl přístup k právním databázím, elektronickým opravným prostředkům soudní i mimosoudní povahy, inteligentním systémům, které mají občanům pomáhat při hledání řešení právních problémů, a ke komplexním rejstříkům, adresářům právníků i jednoduchým informativním brožurám o právních systémech jednotlivých členských států;
100. domnívá se, že by portál měl být rovněž navržen tak, aby jej mohli jako nástroj využívat soudci, soudní úředníci, úředníci ministerstev spravedlnosti členských států a právníci, kteří by všichni měli oprávnění k bezpečnému přístupu k příslušným částem portálu; vyzývá k tomu, aby tato část portálu umožňovala bezpečnou komunikaci, videokonference, vzájemnou výměnu dokumentace mezi jednotlivými soudy i mezi soudy a stranami řízení (dematerializace řízení) a ověřování elektronických podpisů, zajišťovala náležité ověřovací systémy a poskytovala prostředky k výměně informací;
101. vyzývá Komisi, aby zajistila, že všechny budoucí občanskoprávní předpisy budou vytvořeny v takové podobě, že u nich bude možné využívat žádosti podávané přes internet, v nichž bude nutné doplnit pouze minimální množství textu; vyzývá k opatřením, která by v potřebných případech zajistila pomoc přes internet ve všech úředních jazycích a dostupnost elektronických překladatelských služeb poskytovaných po internetu; ze stejného důvodu by měla být přijata opatření, která by v případě, kdy je nutné zajistit předávání dokumentů, zabezpečila, že dokumenty mohou být předány a komunikace může proběhnout prostřednictvím elektronické pošty a podpis lze provést elektronicky, a v případě, kdy je třeba získat ústní svědectví, by mělo být podporováno použití videokonference; dále se domnívá, že by všechny budoucí návrhy měly obsahovat odůvodněné prohlášení Komise o tom, že byl proveden audit z hlediska vhodnosti pro e-justici;
102. vyzývá k tomu, aby byly v systému ECRIS uváděny na předním místě záznamy o násilí páchaném na základě pohlaví;
Priority v trestním soudnictví
103. vyzývá k vytvoření prostoru trestního soudnictví EU založeného na dodržování základních práv, zásadě vzájemného uznávání a nutnosti zachovat soudržnost vnitrostátních systémů trestního práva, který se bude budovat prostřednictvím:
· ambiciózního právního nástroje v oblasti procesních záruk v trestním řízení založeného na presumpci neviny, který bude plně uplatňovat práva na obhajobu,
· spolehlivého právního nástroje, který zajistí dodržování základní zásady ne bis in idem , umožní předání trestního řízení mezi členskými státy a řešení sporů týkajících se soudní příslušnosti při zachování vysoké úrovně záruk a práv na obhajobu a zajistí efektivní přístup k těmto právům a k mechanismům právní nápravy;
● komplexního právního rámce poskytujícího na úrovni členských států co největší ochranu obětem trestných činů, zejména obětem terorismu, organizovaného zločinu, obchodování s lidmi a násilí páchaného na základě pohlaví, a to včetně přiměřeného odškodnění,
● společného právního rámce poskytujícího co největší ochranu svědkům,
● minimálních norem pro podmínky ve vězeňských a vazebních zařízeních a společného souboru práv vězňů v EU, včetně vhodných pravidel pro odškodnění osob, které byly neoprávněně zadrženy nebo odsouzeny, podporovaných uzavřením dohod mezi EU a třetími zeměmi ohledně vracení odsouzených státních příslušníků těchto zemí, plným prováděním rámcového rozhodnutí Rady 2008/909/SVV ze dne 27. listopadu 2008 o uplatňování zásady vzájemného uznávání rozsudků v trestních věcech, které ukládají trest odnětí svobody nebo opatření spojená se zbavením osobní svobody, za účelem jejich výkonu v Evropské unii Úř. věst. L 327, 5.12.2008, s. 27.
a poskytováním dostatečných finančních prostředků EU jak na budování nových vazebních zařízení v členských státech postižených přeplněností věznic (v kontextu regionálních bezpečnostních plánů), tak na realizaci programů přesídlování ze sociálních důvodů; a komplexního právního nástroje pro přijímání a přípustnost důkazů v trestním řízení,
● přijetí evropského právního nástroje, který by umožňoval zabavit zisky a majetek mezinárodních zločineckých organizací a využít je pro sociální účely,
· komplexního právního nástroje pro přijímání a přípustnost důkazů v trestním řízení,
● opatření k zajištění právní pomoci přidělením dostatečných rozpočtových prostředků,
● opatření na boj proti násilí, zejména násilí na ženách a dětech;
104. zdůrazňuje, že činnost v oblasti nelegálního přistěhovalectví musí brát v potaz úsilí o boj proti obchodování s lidmi a nesmí v žádném případě připustit penalizování zvláště zranitelných obětí zločinu, zejména žen a dětí, či ohrožování jejich práv;
105. zdůrazňuje, že každá čtvrtá žena v Evropě byla nebo je obětí násilí páchaného mužem; vyzývá proto Komisi ke konsolidaci právního základu v současném systému EU, aby byly všechny formy násilí na ženách řešeny na základě široké definice násilí na ženách vycházející ze skutečnosti, že se jedná o násilí páchané na základě pohlaví; žádá, aby EU na základě tohoto právního základu předložila směrnici a evropský akční plán týkající se násilí na ženách za účelem prevence násilí, ochrany obětí a trestního stíhání pachatelů; vyzývá členské státy, aby náležitě zohlednily zvláštní situaci přistěhovalkyň, zejména mladých dívek, které jsou v EU již dobře integrovány (často mají dvojí občanství) a které se z náboženských, kulturních nebo tradičních důvodů stávají oběťmi únosů, nezákonného omezování svobody pohybu, fyzického násilí a psychického týrání ze strany rodičů či partnera, a aby zajistily přijetí opatření zaručujících účinný přístup k mechanismům pomoci a ochrany;
106. trvá na tom, že otázka pohlaví musí být zohledňována ve všech fázích přípravy politiky zaměřené proti obchodování s lidmi;
Komplexní mnohovrstevná bezpečnostní strategie: Evropa, která chrání své občany (boj proti trestné činnosti při zaručení práv občanů)
107. je nespokojen s tím, že neexistuje komplexní rámcový plán, jenž by stanovoval obecné cíle a celkovou strukturu strategie bezpečnosti a správy hranic EU, a že nejsou k dispozici podrobné informace o tom, jak mají společně fungovat všechny související programy a režimy (ať již existují, připravují se nebo jsou součástí vypracovávané politiky) a jak lze propojení mezi nimi optimalizovat; domnívá se, že by Komise při zvažování struktury strategie bezpečnosti a správy hranic EU měla úplně nejdříve provést analýzu efektivnosti stávajících právních předpisů, aby mezi nimi dosáhla optimální součinnosti;
108. naléhavě vyzývá Komisi a členské státy, aby zajistily, že budoucí činnosti EU v této oblasti budou plně respektovat klíčový význam základních práv a svobod a dosáhnou správné rovnováhy mezi bezpečností a svobodou a že tento cíl bude řádně sledován a racionalizován;
109. v rámci nového institucionálního rámce vytvořeného Lisabonskou smlouvou je odhodlán pracovat s Komisí a Radou na tom, aby byla při vytváření právního rámce EU v trestních věcech podporována svoboda občanů EU; dokonce se domnívá, že by nutnost ochránit občany před terorismem a organizovaným zločinem měla být podpořena efektivními legislativními a operačními nástroji, které zohlední globální rozměr těchto jevů, a začleněna do jasného legislativního rámce, jenž občanům EU umožní plné uplatňování jejich práv, včetně práva bránit se proti nepřiměřeným nebo nejasným pravidlům či proti nevhodnému uplatňování pravidel;
110. domnívá se, že by členské státy měly prověřit, do jaké míry lze vytvoření právního rámce EU v trestních věcech dosáhnout;
111. vyzývá EU, aby uznala důstojnost, odvahu a utrpení nepřímých obětí terorismu, a zdůrazňuje, že by ochraně a podpoře práv obětí terorismu a následnému poskytnutí finanční náhrady těmto obětem měla být věnována prvořadá pozornost; je si vědom mimořádné zranitelnosti nepřímých obětí terorismu z řad žen;
112. vyzývá k přijetí komplexního právního rámce, jenž obětem poskytne odpovídající ochranu a odškodnění, a to přijetím návrhu rámcového rozhodnutí, kterým se změní stávající nástroje na ochranu obětí; domnívá se, že je zásadně důležité vytvořit společný přístup, jenž se bude vyznačovat jednotnou a posílenou reakcí na potřeby a práva všech obětí a jenž obětem zajistí, že s nimi bude zacházeno jako s oběťmi, nikoli jako se zločinci;
113. vítá skutečnost, že švédské předsednictví přikládá prvořadý význam podpoře obětí trestné činnosti, včetně žen, které byly vystaveny násilí a sexuálnímu obtěžování; naléhavě žádá Radu, aby do stockholmského programu zařadila komplexní evropskou strategii k vymýcení násilí páchaného na ženách, která by zahrnovala preventivní opatření (například zvyšování informovanosti o násilí, které na ženách páchají muži), politiky na ochranu obětí, včetně zvláštního oddílu věnovaného právům obětí trestné činnosti, opatření zlepšující pomoc poskytovanou obětem trestné činnosti, zejména mladým dívkám, na nichž jsou závažné trestné činy páchány stále častěji, a konkrétní opatření ke stíhání pachatelů; vyzývá španělské předsednictví, aby během svého funkčního období provedlo v plném rozsahu akční plán uvedený ve stockholmském programu a každý měsíc informovalo Parlament o dosaženém pokroku;
114. považuje cíl bezpečné Evropy za legitimní a souhlasí s tím, že je důležité, aby se neustále rozvíjela a posilovala společná politika EU v oblasti boje proti terorismu, organizovanému zločinu, nedovolenému přistěhovalectví, obchodování s lidmi a sexuálnímu vykořisťování;
115. vyzývá k vytvoření komplexní celoevropské strategie pro boj s organizovanou trestnou činností, jež by spojila úsilí a zdroje, které jsou k dispozici na úrovni jednotlivých členských států, evropských orgánů, specializovaných agentur EU a sítí pro výměnu informací; v tomto okamžiku zdůrazňuje, že organizovaná hospodářská trestná činnost, jako je pašování tabáku, vede ke ztrátám v příjmech, které zhoršují již tak závažnou situaci, v níž se v mnoha členských státech EU nacházejí veřejné finance, a vyzývá k neprodlenému přijetí efektivních preventivních opatření;
116. domnívá se, že další postup proti organizované trestné činnosti a terorismu by měl být zaměřen spíše na ochranu základních práv a jeho součástí by měla být přiměřená ochrana svědků, pobídky pro ty, kteří spolupracují na rozkrývání teroristických sítí, a prevenční a integrační politiky zaměřené zejména na osoby patřící do vysoce rizikových kategorií, při upřednostnění etických preventivních opatření na ekonomické a sociální úrovni a kompenzace a odškodnění obětí terorismu, a to za všech okolností;
117. domnívá se, že je zvláště důležité, aby EU vynaložila velké úsilí na boj proti obchodování s lidmi, které je rostoucím problémem, že je proti nezákonnému obchodování třeba bojovat vně i uvnitř hranic EU a že je nutné, aby u všech návrhů opatření byla provedena analýza z hlediska pohlaví; dále se domnívá, že EU a členské státy by se zejména měly zabývat poptávkou po službách obětí obchodování s lidmi, a to zavedením sankcí, vzdělávacích opatření i zahájením informačních kampaní na zvýšení povědomí; je toho názoru, že jelikož má obchodování s lidmi za sexuálními účely jednoznačně největší podíl na tomto typu trestné činnosti (podle údajů OSN se jedná o 79 %), musí být vyjasněna a rozpoznána souvislost mezi poptávkou po nákupu těchto služeb a touto trestnou činností; dále se domnívá, že bude-li poptávka po nákupu sexuálních služeb pod kontrolou, dojde i k omezení obchodování s lidmi;
118. vyzývá k podpoře transparentnosti a integrity a k důraznějšímu boji proti korupci na základě plánu založeného na stanovených cílech a pravidelného vyhodnocování protikorupčních opatření přijatých členskými státy, zejména uplatňování nástrojů, které vytvořila sama EU, se zvláštním přihlédnutím k přeshraniční korupci; dále vyzývá k rozvoji komplexní protikorupční politiky a k pravidelnému přezkumu jejího uplatňování;
119. vyzývá k aktivní podpoře kontroly korupce a bezúhonnosti ze strany občanské společnosti i k zapojování občanů do boje proti korupci, a to nikoli pouze prostřednictvím otevření politických konzultací veřejnosti a vytvořením přímých komunikačních kanálů, ale rovněž vyčleněním zdrojů a programů na tyto účely, aby mohli občané snadno využívat prostoru, který jim byl poskytnut;
120. upozorňuje na množící se případy krádeže totožnosti a naléhavě vyzývá k vytvoření komplexní strategie EU pro boj s počítačovou kriminalitou, na němž se budou podílet poskytovatelé internetu a organizace uživatelů, i k vytvoření kanceláře EU, která by poskytovala pomoc obětem krádeže totožnosti a jejího podvodného využívání;
121. vyzývá k vyjasnění pravidel týkajících se soudní příslušnosti a právního rámce vztahujícího se na kyberprostor, aby bylo usnadněno přeshraniční vyšetřování a poskytnuta podpora dohodám o spolupráci mezi orgány činnými v trestním řízení a operátory, zejména za účelem boje proti dětské pornografii na internetu;
122. vyzývá k vytvoření efektivnějších politik více zaměřených na dosažení výsledků, jež by dále prohlubovaly policejní a soudní spolupráci v trestních věcech, a to systematičtějším zapojováním Europolu a Eurojustu do vyšetřování, zejména v případech organizované trestné činnosti, podvodu, korupce a dalších závažných trestných činů, které závažným způsobem ohrožují bezpečnost občanů a finanční zájmy EU;
123. vyzývá ke každoročnímu zveřejňování komplexní zprávy o trestné činnosti v EU, která bude souhrnem zpráv týkajících se konkrétních oblastí, k nimž patří posouzení hrozby organizované trestné činnosti a výroční zpráva agentury Eurojust, a zdůrazňuje, že k předcházení a boji proti terorismu a přeshraničním trestným činům, jako je obchodování s lidmi a počítačová kriminalita, je třeba zaujmout interdisciplinární přístup a připravit komplexní strategii;
124. vyzývá Komisi a členské státy, aby úzce spolupracovaly při výměně osvědčených postupů a zkušeností získaných v oblasti politik zaměřených na boj proti radikalizaci; v tomto ohledu se domnívá, že ke sdílení osvědčených postupů v boji proti radikalizaci a polarizaci by mělo docházet zejména na úrovni místních a regionálních orgánů, a žádá proto, aby byly zapojeny do tvorby protiteroristických strategií;
125. vyzývá k podpoře policejní spolupráce mezi členskými státy prostřednictvím podpory vzájemného poznávání a důvěry, společné odborné přípravy a vytvoření společných týmů policejní spolupráce a programu studentských výměn realizovaného ve spolupráci s Evropskou policejní akademií;
126. vyzývá Komisi a Evropskou radu, aby co nejdříve napravily právní situaci, která vznikla v důsledku rozhodnutí přijatých Soudním dvorem ve věcech týkajících se vytváření černých listin, zejména ve věci Kadi Věc Kadi v. Rada a Komise , C-402/05 P, Sb. rozh. 2008, s. I-6351.
, a aby při uskutečňování této nápravy plně zohledňovaly základní práva všech zúčastněných, včetně práva na řádný proces a nápravu;
127. vyzývá k posílení systému ECRIS, aby bylo možné zabránit opakovanému páchání trestné činnosti v různých členských státech, zejména v souvislosti s trestnými činy páchanými na dětech;
128. vyzývá zejména Komisi, aby zahájila úvodní diskuse a konzultace se zainteresovanými zúčastněnými stranami, včetně občanské společnosti, o všech aspektech souvisejících s vytvořením úřadu evropského veřejného žalobce pro boj proti trestným činům poškozujícím nebo ohrožujícím finanční zájmy Unie, jak stanoví článek 86 Smlouvy o fungování EU;
129. zdůrazňuje, že je třeba vytvořit komplexní evropskou bezpečnostní strategii, jež bude založena na bezpečnostních plánech členských států, hlouběji zakotvené zásadě solidarity a na objektivním hodnocení přínosu agentur a sítí EU a také výměn informací, ke kterým v rámci EU dochází; má v úmyslu spolu s národními parlamenty pozorně sledovat všechny činnosti vykonávané Radou v rámci operativní spolupráce týkající se vnitřní bezpečnosti EU;
130. naléhavě žádá Radu a Komisi, aby vypracovaly bezpečnostní strategie, které budou zaměřeny na vnitřní i vnější aspekty mezinárodního organizovaného zločinu a terorismu; trvá na tom, aby EU přijala jednotnější postoj k evropské bezpečnostní a obranné politice a k otázkám spravedlnosti a vnitřních věcí;
131. vyzývá Radu, Komisi a členské státy, aby posoudily a přezkoumaly stávající mezinárodní, evropské a vnitrostátní právní předpisy a politiky týkající se drog a aby podporovaly politiky zaměřené na zmírňování poškození zdraví, zejména s ohledem na konference, které jsou o těchto otázkách pořádány na úrovni OSN;
132. vybízí Komisi a členské státy k navázání přeshraniční spolupráce v oblasti vynucování práva za účasti takových agentur, jako je Frontex a Europol, s cílem posilovat bezpečnost a přispívat k hladkému průběhu mezinárodních masových shromáždění veřejnosti, jako jsou sportovní akce (například olympijské hry v roce 2012 a fotbalové mistrovství Evropy v roce 2012);
Operační orgány a agentury a technické nástroje
133. přisuzuje velký význam posílení agentur Eurojust a Europol a je odhodlán plně se spolu s národními parlamenty účastnit definování, hodnocení a kontroly jejich činnosti, především s cílem zjistit, zda by bylo možné pokročit v úsilí o vytvoření úřadu evropského veřejného žalobce;
134. vyzývá k přezkumu rámcového rozhodnutí Rady 2008/977/SVV ze dne 27. listopadu 2008 o ochraně osobních údajů zpracovávaných v rámci policejní a justiční spolupráce v trestních věcech Úř. věst. L 350, 30.12.2008, s. 60.
i nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů Úř. věst. L 8, 12.1.2001, s. 1.
a článku 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31.
;
135. vyzývá k užší a hlubší spolupráci mezi vnitrostátními správními orgány, evropskými agenturami a společnými operačními skupinami prostřednictvím specializovaných sítí (jako je schengenský informační systém II (SIS II), vízový informační systém (VIS), celní informační systém, EURODAC a soudní sítě) a ke specifické spolupráci mezi zpravodajskými a policejními službami na vnitrostátní i evropské úrovni v boji proti terorismu a organizované trestné činnosti; domnívá se, že by v Evropě měla být zaručena účinnější policejní spolupráce mezi všemi třetími zeměmi a členskými státy Evropské unie, kterou by měla doprovázet náležitá ochranná opatření zajišťující přiměřenou úroveň ochrany osobních údajů;
136. vyjadřuje politování nad skutečností, že nebylo dosaženo dostatečného pokroku při provádění modernizovaného systému SIS II a nového systému VIS, a naléhavě žádá Komisi a členské státy, aby na své úrovni zajistily posílení všech přípravných prací tak, aby se zabránilo dalšímu zpoždění;
137. zdůrazňuje, že pro velké evropské IT systémy, jako je SIS II, VIS a Eurodac, je nezbytné vybudovat efektivní, dlouhodobě udržitelnou a spolehlivou správu, která zajistí, aby všechna ustanovení vztahující se na tyto systémy, pokud jde o jejich účel, přístupová práva, bezpečnostní opatření či opatření na ochranu údajů, byla uplatňována v plném rozsahu; v této souvislosti zdůrazňuje, že je nezbytné, aby EU měla komplexní a jednotná pravidla upravující ochranu osobních údajů;
138. připomíná, že v některých oblastech bylo pro vytváření PSBP velmi prospěšné zřizování agentur – například Evropské agentury pro základní práva, Eurojustu, Europolu, Frontexu a Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu; domnívá se, že vzhledem k tomu, že schengenský prostor je jádrem PSBP, je zcela zásadní a nezbytné, aby byla vytvořena evropská agentura pro správu významných informačních systémů v této oblasti, tj. SIS II, VIS a Eurodac, neboť se jedná o nespolehlivější řešení;
Naléhavé záležitosti
139. vyzývá Komisi, aby s cílem přistupovat k této problematice koherentně neprodleně navrhla sloučení 1 200 různých opatření přijatých v souvislosti s PSBP od roku 1993, a to s ohledem na nové mise a úlohy Unie i na nový právní rámec vytvořený Lisabonskou smlouvou a počínaje oblastmi, které budou po dohodě s Evropským parlamentem považovány za prioritní; připomíná Komisi, že Parlament její závazky v této oblasti posoudí v průběhu nadcházejících slyšení komisařů;
140. je toho názoru, že pokud byl nějaký legislativní postup zahájen podle ustanovení Niceské smlouvy, která stanoví pouhou konzultaci s Parlamentem, jako je tomu v případě mnoha oblastí souvisejících s PSBP, a pokud bylo stanovisko Parlamentu již předloženo, měl by se legislativní postup podle Lisabonské smlouvy opakovat od prvního čtení, aby tak Parlament získal příležitost vyjádřit se v souladu se svými výsadami;
141. žádá Komisi, aby zjednodušila finanční programy zřízené na podporu vytváření PSBP a učinila je přístupnějšími; v této souvislosti klade důraz na potřebu finanční solidarity při přípravě nového finančního výhledu;
142. vyhrazuje si právo při konzultaci tohoto legislativního akčního programu znovu předložit konkrétní návrhy;
143. vyzývá k tomu, aby se nejpozději na začátku roku 2012 uskutečnil přezkum stockholmského programu v polovině období a jeho vyhodnocení;
o
o o
144. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi a vládám a parlamentům členských států.
