PROZATÍMNÍ ZNĚNÍ
A6-0059/2004
2. 12. 2004
ZPRÁVA
o žádosti o zbavení Rainera Wielanda poslanecké imunity
(2004/2174(IMM))
Výbor pro právní záležitosti
Zpravodaj:
Francesco Enrico Speroni
PE 349.834v01-00
OBSAH
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU............................................................3
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ................................................................................................4
PŘÍLOHA: Článek 46 Ústavy Spolkové republiky Německo........................................................7
POSTUP.....................................................................................................................................8
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
o žádosti o zbavení Rainera Wielanda poslanecké imunity
(2004/2174(IMM))
Evropský parlament ,
– s ohledem na žádost o zbavení pana Rainera Wielanda poslanecké imunity předloženou Spolkovým ministerstvem spravedlnosti dne 17. srpna 2004 a oznámenou na plenárním zasedání dne 13. září 2004,
– poté, co byla panu Raineru Wielandovi v souladu s čl. 7 odst. 3 jednacího řádu Evropského parlamentu dána možnost být vyslyšen a poté, co prohlásil, že se zbavení své poslanecké imunity nebude bránit,
- po pana Rainera Wielanda podle čl. 7 odst. 3 jednacího řádu Evropského parlamentu, na kterém pan Wieland požádal, aby byl zbaven své poslanecké imunity,
- s ohledem na článek 10 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství ze dne 8. dubna 1965 a čl. 4 odst. 2 Aktu o volbě zastupitelů v Evropském parlamentu ve všeobecných a přímých volbách ze dne 20. září 1976,
- s ohledem na rozsudky Soudního dvora Evropských společenství ze dne 12. května 1964 a ze dne 10. července 1986
Viz Sbírka judikatury Soudního dvora 1964, s. 419, věc 101/63 (Wagner vs. Fohrmann a Krier), a Sbírka 1986, s. 2391, věc 149/85 (Wybot vs. Faure). ,
- s ohledem na článek 46 základního spolkového zákona,
- s ohledem na čl. 6 odst. 2 a článek 7 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro právní záležitosti (A6-0059/2004),
1. se rozhodl zbavit pana Rainera Wielanda poslanecké imunity;
2. pověřuje svého předsedu, aby okamžitě předal toto rozhodnutí a zprávu výše uvedeného parlamentního výboru příslušným orgánům Spolkové republiky Německo.
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ
I. SKUTEČNOSTI
Na schůzi dne 13. září 2004 oznámil předseda Parlamentu na plenárním shromáždění, že obdržel žádost o zbavení Rainera WIELANDA poslanecké imunity předloženou německými orgány.
Dopisem ze dne 16. září 2004 předal předseda Parlamentu Výboru pro právní záležitosti k projednání podle čl. 6 odst. 2 jednacího řádu žádost německých orgánů o zbavení pana Rainera WIELANDA, poslance Evropského parlamentu, poslanecké imunity.
V této žádosti požaduje generální prokurátor státního zastupitelství ve Stuttgartu povolení vést proti poslanci Evropského parlamentu panu Raineru Wielanda vyšetřování pro podezření z ublížení na těle z nedbalosti ve dvou případech, které tvoří jedinou žalobu (více poškozených při jednom trestném činu), podle článků 229 a 52 trestního zákoníku, v důsledku dopravní nehody, která se udála takto:
Dne 22. června 2004 asi v 18:54 projížděl pan Rainer Wieland oblastí Gerlingen po silnici L 1180 ve směru ze Stuttgartu. Vůz, který řídil, odbočoval na křižovatce s ulicí Fritze von Graevenitz doleva. Při tomto manévru narazil vůz pana Wielanda do motocyklu jedoucího v protisměru. Řidič motocyklu utrpěl pohmožděniny a jeho spolucestující byla vážně zraněna.
První šetření na místě nehody provedla policie, která především shromáždila důkazní prvky. Státní zastupitelství pozastavilo vyšetřování z důvodu poslanecké imunity. Pan Wieland prostřednictvím svého právního zástupce sdělil, že má sám zájem na rychlém vyřešení tohoto případu, a že se proto zbavení poslanecké imunity nebude bránit.
II. TEXTY A OBECNÉ ÚVAHY TÝKAJÍCÍ SE IMUNITY POSLANCŮ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
Článek 10 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství ze dne 8. dubna 1965 zní takto:
„V průběhu zasedání Evropského parlamentu jeho členové:
a) na území vlastního státu požívají imunit přiznávaných členům parlamentu vlastního státu,
b) na území všech ostatních členských států nemohou být zadrženi ani soudně stíháni.
Jsou chráněni imunitou rovněž během cesty na místo zasedání Evropského parlamentu a při návratu z něj.
Imunity se nelze dovolávat v případě přistižení při činu; Evropský parlament je oprávněn svého člena imunity zbavit.“
Postup v Evropském parlamentu se řídí články 5, 6 a 7 jednacího řádu v 16. vydání z července 2004.
Od prvního pětiletého období se v Evropském parlamentu ustálenou praxí vyvinuly obecné zásady , které byly s konečnou platností potvrzeny v usnesení
Úř. věst. C 99, 13.4.1987, s. 44. přijatém na zasedání dne 10. března 1987 na základě zprávy pana Donneze týkající se návrhu protokolu, kterým se reviduje Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství ze dne 8. dubna 1965, pokud jde o členy Evropského parlamentu (dok. A2-121/86 ). Z těchto obecných zásad je účelné uvést následující zásady, které se vztahují na daný případ:
Účel parlamentní imunity
Parlamentní imunita není výsadou, z níž má mít prospěch ten či onen poslanec, ale je zárukou nezávislosti Parlamentu a jeho poslanců vůči jiným orgánům. Podle této zásady nezáleží na datu, kdy ke skutkům, z nichž je dotyčný obviněn, došlo, zda před jeho zvolením poslancem nebo po jeho zvolení, jediné, co je třeba zvažovat, je ochrana výkonu parlamentní činnosti skrze ochranu jednotlivých poslanců.
Omezení doby platnosti imunity
Soudní dvůr byl dvakrát požádán, aby podal výklad slov „v průběhu zasedání Evropského parlamentu“ obsažených v článku 10 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství. Z obou rozsudků Soudního dvora (Wagner vs. Fohrmann a Krier ze dne 12. května 1964, 101/63, Sb. 1964, s. 397, a Wybot vs. Faure ze dne 10. července 1986, 149/85, Sb. 1986, s. 2403) vyplývá, že Evropský parlament koná ročně jedno zasedání v délce jednoho roku, v jehož průběhu požívají poslanci imunity stanovené v Protokolu, a to i v době, kdy je zasedání přerušeno.
Navíc ze samotného účelu parlamentní imunity vyplývá, že její účinek trvá po celou dobu funkčního období, ať se jedná o zahájení stíhání, opatření v rámci vyšetřování, opatření při výkonu soudního rozhodnutí, již vydané rozsudky či o odvolací nebo zmateční řízení.
Nezávislost parlamentní imunity ve vztahu k imunitě poslance národního parlamentu
Skutečnost, že čl. 10 druhý pododstavec písm. a) Protokolu odkazuje na imunity přiznávané poslancům národních parlamentů, neznamená, že si Evropský parlament nemůže vytvořit svá vlastní pravidla, určitou „judikaturu“, která vytvoří jednotné pojetí imunity v Evropském parlamentu, která bude ze zásady nezávislá ve vztahu k různým postupům národních parlamentů.
Uplatňování těchto zásad vedlo ke vzniku určité konstanty v rozhodnutích Parlamentu, která se stala základním kritériem při projednávání každé žádosti o zbavení imunity: ve všech případech, kdy jsou skutky, které jsou předmětem obvinění poslance Evropského parlamentu, součástí jeho politické činnosti, není poslanec imunity zbaven. Toto kritérium se oddělilo od jiných úvah pro nebo proti zbavení imunity, které se týkají zejména tzv. „ fumus persecutionis“ , tj. předpokladu, že za trestním stíháním je záměr uškodit politické činnosti poslance.
III. ODŮVODNĚNÍ NÁVRHU ROZHODNUTÍ
V den, kdy došlo k dané dopravné nehodě, tj. 22. června 2004, ještě podle čl. 3 odst. 1 Aktu o volbě zastupitelů v Evropském parlamentu ve všeobecných a přímých volbách ze dne 20. září 1976 nezačalo pětileté volební období 2004–2009. První zasedání po volbách bylo zahájeno dne 20. července 2004. Podle čl. 3 odst. 2 však funkční období pana Rainera Wielanda, který byl poslancem Evropského parlamentu v období 1999–2004, ještě neskončilo. Jak dále vyplývá ze samého účelu parlamentní imunity, jejíž účinek trvá po celou dobu funkčního období, nedošlo k přerušení imunity pana Rainera Wielanda.
Skutky, z nichž je obviňován pan Wieland, poslanec Evropského parlamentu německé státní příslušnosti, se udály na území Spolkové republiky Německo. Pan Wieland tudíž požívá imunit přiznaných poslancům Spolkového sněmu, jak vyplývají z článku 46 Ústavy Spolkové republiky Německo
Článek 46 základního zákona je obsažen v příloze. .
Článek 46 Ústavy Spolkové republiky Německo upravuje rozsah zbavení odpovědnosti a parlamentní imunity. V odstavci 1 stanoví, že s poslancem nesmí být za žádných okolností vedena soudní ani kázeňská řízení ani nesmí být volán k odpovědnosti mimo Spolkový sněm v souvislosti se svým hlasováním nebo vystoupením ve Spolkovém sněmu nebo v jednom z jeho výborů ( Indemnität ). V odstavcích 2 až 4 obsahuje tento článek pravidla pro parlamentní imunitu. Kromě toho nesmí být poslanec v souvislosti s trestným činem volán k odpovědnosti ani zatčen bez souhlasu Spolkového sněmu.
Je třeba vzít rovněž v úvahu články 9 a 10 Protokolu o výsadách a imunitách a zásady stanovené Evropským parlamentem, které se uplatňovaly v rámci osvědčené praxe v posledních několika letech při projenávání žádostí o zbavení imunity. Nelze zbavit poslance imunity, pokud skutky, ze kterých je obviňován, výplývají z jeho politické činnosti nebo s ní přímo souvisejí. Nelze rovněž zbavit poslance imunity, je-li podezření, že je za soudním řízením záměr uškodit jeho politické činnosti.
V tomto případě se vyšetřování vedené proti panu Raineru Wielandovi týká porušení trestního zákona z nedbalosti při dopravní nehodě. Vzhledem k tomu, že toto jednání nelze spojovat s politickou činností, domnívá se zpravodaj, že je nutno zbavit pana Rainera Wielanda imunity.
IV. ZÁVĚR
Na základě výše uvedených úvah a podle čl. 7 odst. 1 a 2 jednacího řádu, po prozkoumání důvodů pro a proti zbavení imunity, doporučuje Výbor pro právní záležitosti a vnitřní trh Evropskému parlamentu zbavit pana Rainera Wielanda poslanecké imunity.
PŘÍLOHA: Článek 46 Ústavy Spolkové republiky Německo
Článek 46
[Zbavení odpovědnosti a imunita]
(1) S poslancem nesmí být za žádných okolností vedena soudní ani kázeňská řízení ani nesmí být volán k odpovědnosti mimo Spolkový sněm v souvislosti se svým hlasováním nebo vystoupením ve Spolkovém sněmu nebo v jednom z jeho výborů. Toto ustanovení se nevztahuje na urážlivé výroky poškozující něčí pověst.
(2) V případě trestného činu nesmí být poslanec volán k odpovědnosti ani zatčen bez souhlasu Spolkového sněmu, pokud nebyl přistižen při činu nebo zadržen den po spáchání tohoto činu.
(3) Souhlas Spolkového sněmu je rovněž nutný k jakémukoli omezení osobní svobody poslance nebo k tomu, aby bylo proti poslanci zahájeno řízení podle článku 18.
(4) Jakékoli trestní řízení nebo řízení podle článku 18, které je vedeno proti poslanci, jakékoli jeho zadržování nebo omezování jeho osobní svobody musí být na žádost Spolkového sněmu ukončeno.
POSTUP
Název
Žádost o zbavení Rainera Wielanda poslanecké imunity
Číslo postupu
2004/2174(IMM)
Žádost o zbavení poslanecké imunity doručená od
Datum podání žádosti
Datum oznámení na zasedání
Spolkové ministerstvo spravedlnosti Spolkové republiky Německo
17. 8. 2004 13. 9. 2004
Příslušný výbor Datum oznámení na zasedání
JURI 13. 9. 2004
Právní základ v jednacím řádu
čl. 6 odst. 2 a článek 7
Zpravodaj (ové) Datum jmenování
Francesco Enrico Speroni
14. 9. 2004
Předchozí zpravodaj (ové)
Projednání ve výboru
7. 10. 2004
26. 10. 2004
30. 11. 2004
Datum schválení
30. 11. 2004
Výsledek závěrečného hlasování
pro:
proti:
zdrželi se:
15 0 0
Členové přítomní při závěrečném hlasování
Maria Berger, Marek Aleksander Czarnecki, Monica Frassoni, Piia-Noora Kauppi, Klaus-Heiner Lehne, Antonio Masip Hidalgo, Aloyzas Sakalas, Francesco Enrico Speroni, Andrzej Jan Szejna, Diana Wallis, Nicola Zingaretti, Tadeusz Zwiefka
Náhradníci přítomní při závěrečném hlasování
Manuel Medina Ortega, Ingo Schmitt
Náhradníci (čl. 178 odst. 2) přítomní při závěrečném hlasování
Satu Hassi
Datum předložení – A6
2. 12. 0000
A6-0059/2004
Poznámky
...
