P6_TA(2008)0357
Výroční zpráva ECB za rok 2007
A6-0241/2008
Usnesení Evropského parlamentu ze dne 9. července 2008 o výroční zprávě ECB za rok 2007 ( 2008/2107(INI) )
Evropský parlament
, -
s ohledem na výroční zprávu Evropské centrální banky (ECB) za rok 2007,
-
s ohledem na článek 113 Smlouvy o ES,
-
s ohledem na článek 15 Protokolu o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky připojeného ke Smlouvě,
-
s ohledem na své usnesení ze dne 2. dubna 1998 o demokratické odpovědnosti ve třetí etapě HMU Úř. věst. C 138, 4.5.1998, s. 177.
,
-
s ohledem na své usnesení ze dne 20. února 2008 o integrovaných hlavních směrech pro růst a zaměstnanost (část: obecné hlavní směry pro hospodářské politiky členských států a Společenství): zahájení nového cyklu (2008–2010) Přijaté texty, P6_TA(2008)0058 .
,
-
s ohledem na sdělení Komise s názvem "Deset let HMU: úspěchy a problémy po prvních deseti letech fungování Hospodářské a měnové unie" ( KOM(2008)0238 ),
-
s ohledem na zprávu ECB o finanční stabilitě z prosince 2007 a na její zprávu o finanční integraci v Evropě z dubna 2008,
-
s ohledem na jarní hospodářské prognózy Komise na období 2008–2009,
-
s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
-
s ohledem na zprávu Hospodářského a měnového výboru ( A6-0241/2008 ),
A.
vzhledem k tomu, že HDP eurozóny v roce 2007 i přes zvýšenou nejistotu vyplývající z neklidu na finančních trzích ve druhé polovině roku vzrostl o 2,6 % (ve srovnání s 2,7 % v roce 2006),
B.
vzhledem k tomu, že míra inflace dosáhla 2,1 % ve srovnání s 2,2 % v roce 2006 i přesto, že pro hospodářskou situaci byly příznačné výrazné tlaky na zvýšení cen,
C.
vzhledem k tomu, že ECB v roce 2007 dále upravovala úrokové sazby, a to ze 3,5 % v prosinci 2006 na 4,0 % v červnu 2007, a tuto úroveň udržela po celé druhé pololetí,
D.
vzhledem k tomu, že Mezinárodní měnový fond (MMF) a Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) ve svých vyjádřeních vyzývají k velmi obezřetnému přístupu ke zvyšování úrokových sazeb v eurozóně,
E.
vzhledem k tomu, že v roce 2007 došlo k posílení směnného kurzu eura, a to o 6,3 %, pokud sledujeme nominální efektivní kurz, a dokonce o 11,8 %, pokud jde o kurz vůči americkému dolaru,
F.
vzhledem k tomu, že neklid na finančních trzích a značná celosvětová nerovnováha představují riziko pro hospodářský růst na celém světě a pro vývoj směnných kurzů,
G.
vzhledem k tomu, že podle očekávání vzroste inflace v eurozóně v roce 2008 na úroveň mezi 2,0 % a 3,0 %, a to zejména v důsledku současného trendu rostoucích cen komodit, a poté se v roce 2009 sníží na úroveň mezi 1,2 % a 2,4 %,
H.
vzhledem k tomu, že hlavním cílem ECB a Evropského systému centrálních bank (ESCB) je udržovat cenovou stabilitu a podporovat obecné hospodářské politiky ve Společenství, jak je definováno v článku 105 Smlouvy o ES; uznávaje v této souvislosti plnou nezávislost ECB a ESCB,
I.
vzhledem k tomu, že ECB stojí před dilematem, neboť musí čelit na jedné straně výzvám rostoucí inflace a na straně druhé prvním známkám hospodářského zpomalení v důsledku neklidu na finančních trzích v posledních měsících,
J.
vzhledem k tomu, že Parlament chce pomoci posílit roli a mezinárodní autoritu ECB a eurozóny na mezinárodní úrovni,
ECB dnes
1.
vítá skutečnost, že deset let od vzniku hospodářské a měnové unie (HMU) jsou ECB i euro respektované a obecně v celosvětové ekonomice akceptované, a poznamenává, že euro se stalo měnou celosvětového významu a téměř se vyrovná americkému dolaru;
2.
připomíná, že Smlouva o ES výslovně rozlišuje mezi cíli ECB, jimiž jsou cenová stabilita na jedné straně a podpora obecných hospodářských politik na straně druhé, a že proto tyto dva cíle nelze jednoduše zaměňovat; uznává plnou nezávislost ECB při plnění tohoto dvojího úkolu a vítá skutečnost, že díky Lisabonské smlouvě by se ECB měla stát orgánem EU s právní subjektivitou a jasně vymezeným, nezávislým politickým a finančním statusem; domnívá se, že uznání ECB jako orgánu EU posílí odpovědnost Parlamentu, a zejména jeho výboru odpovědného za hospodářské a měnové záležitosti, kterému ECB odpovídá za svá rozhodnutí v oblasti měnové politiky;
3.
vítá Kypr a Maltu v HMU a bere na vědomí jejich úspěšný vstup;
Finanční stabilita
4.
je si vědom vynikající práce, kterou ECB odvedla při řešení neklidu na finančních trzích vyvolaného krizí na americkém trhu s hypotékami pro méně bonitní klienty, zejména operace zahájené 9. srpna 2007, která trhům poskytla likviditu ve výši 95 miliard EUR ve formě nabídkového řízení s pevně stanovenou sazbou 4,00 % stejným postupem jako normální tržní operace ECB; všímá si, že díky této operaci a operacím jemného doladění a následným rozsáhlým týdenním refinančním operacím se podařilo stabilizovat velmi krátkodobé úrokové sazby; domnívá se, že to znovu potvrzuje smysl společné měnové politiky, kterou ECB provádí a která stabilizuje ekonomiku v obdobích nestability;
5.
sdílí názor ECB, že rostoucí složitost finančních nástrojů a neprůhlednost ohrožení finančních institucí může způsobit vyšší nejistotu ohledně stupně rizika, konečného nositele rizika a rozsahu možných ztrát;
6.
zdůrazňuje, že je třeba vytvořit rámec EU pro finanční dohled; zdůrazňuje, že ačkoli Smlouva o ES nesvěřuje ECB přímou pravomoc v souvislosti s obezřetnostním dohledem nad úvěrovými institucemi a stabilitou finančního systému, je třeba ECB do dohledu úzce zapojit;
7.
domnívá se, že úspěšné řešení současné finanční krize ECB posílilo; vítá zvýšenou důvěryhodnost a mezinárodní uznání ECB; vyzývá Euroskupinu, aby následovala příklad ECB a posílila své odborné zázemí a koordinaci v záležitostech souvisejících s regulací a dohledem nad finančními trhy;
8.
zdůrazňuje, že je stále více zapotřebí spolupráce mezi centrálními bankami a orgány dohledu, aby se udržela stabilita na finančních trzích, zejména s ohledem na zvyšující se integraci finančních systémů; žádá ECB, aby dál usilovala o větší integraci a lepší komunikaci v rámci EU i ve svých vztazích s ostatními centrálními bankami a relevantními institucemi, a to zejména ve vztahu s Bank of England, neboť Londýn je nejdůležitějším finančním centrem v Evropské unii; vyzývá ECB, aby hrála aktivní roli v rámci různých fór projednávajících změny v dohledu, např. v pokračování Lamfalussyho procesu;
9.
je si vědom toho, že hlavní centrální banky jako ECB a americká Federal Reserve varovaly před podceněním rizik pro ekonomiku jak před splasknutím počítačové bubliny v roce 2000/2001, tak i před krizí hypoték pro méně bonitní klienty v roce 2007; poznamenává, že finanční trhy nedokázaly na tato varování účinně reagovat; žádá proto ECB, aby tuto reakci zanalyzovala a navrhla, jak zlepšit vzájemný vztah mezi takovýmito varováními do budoucna a reakcí trhu; vyzývá ECB, aby s ohledem na nedávný neklid na finančních trzích analyzovala a zhodnotila následky této finanční krize a zabývala se otázkou, zda má dostatečné nástroje pro řešení přeshraniční evropské finanční krize a jaké pravomoci potřebuje, aby mohla zlepšit v eurozóně obezřetnostní dohled na makroúrovni;
Hospodářský a měnový vývoj
10.
bere na vědomí probíhající diskusi o tom, jak definovat cenovou stabilitu, v souvislosti s níž se někteří vyslovují pro přímé inflační cílování; věří však, že nejvhodnějším způsobem měření cenové stability je dvoupilířový systém založený na peněžním agregátu M3; vyzývá ECB, aby učinila opatření směřující k průběžnému zdokonalování tohoto systému; uznává přidanou hodnotu dalších informací a včasného varování ohledně inflačního rizika a provozního uvážení, které takový systém přináší;
11.
zdůrazňuje, že rizika asymetrického hospodářského vývoje v eurozóně by se mohla zvýšit s tím, jak se rozšiřuje počet jejích členů a rostou rozdíly ve velikosti a vyspělosti jejich ekonomik; vyzývá ECB, aby věnovala této situaci zvláštní pozornost a řešila výše uvedená rizika v raném stadiu a informovala o nich členské státy;
12.
vyzývá všechny členské státy, které jsou členy eurozóny, členské státy, které si vyjednaly výjimku z eurozóny, i členské státy, které by se měly stát jejími členy, aby vzaly tato rizika na vědomí a se zřetelem k nim plně respektovaly kritéria Paktu stability a růstu a řádně plnily maastrichtská kritéria, protože všechna tato kritéria spolu s fiskální konsolidací a mzdovou politikou, která odpovídá vývoji růstu a produktivity, poskytují nejsilnější ochranu před riziky, která představuje asymetrický vývoj;
13.
zdůrazňuje, že na pozadí nedávné změny v očekávání růstu by mělo být každé další zvýšení úrokových sazeb prováděno s obezřetností, aby nebyl ohrožen hospodářský růst; zdůrazňuje, že členské státy musí v zájmu podpory hospodářského oživení provést nutné strukturální reformy a investiční činnosti;
14.
očekává, že se Rada bude ke všem členským státům žádajícím o členství v eurozóně chovat stejně a že bude plně respektovat hodnocení a doporučení ECB ohledně jejich připravenosti na vstup do eurozóny;
15.
bere na vědomí zhodnocení eura zejména ve vztahu k americkému dolaru; zdůrazňuje cíl cenové stability, ale je si vědom toho, že velké a rychlé změny směnného kurzu eura by neměly ztížit schopnost ECB určovat měnovou politiku tváří v tvář situaci, kdy euro bude zdrojem inflace, nebo naopak zkomplikuje perspektivy růstu v zemích závislých na vývozu; žádá ECB, aby tento vývoj sledovala a v případě nutnosti zasáhla, a vyzývá Euroskupinu, Komisi a ECB, aby zintenzívnily koordinaci svých kroků v oblasti devizové politiky;
16.
je si vědom zvyšujícího se tlaku na růst inflace, k němuž přispívají zejména ceny potravin a energií; vyzývá ECB, aby zintenzívnila svůj dialog s národními centrálními bankami o této záležitosti s cílem prosazovat výrazné zaměření na cenovou stabilitu v celosvětovém měřítku;
Správa a efektivní rozhodování
17.
připomíná neustálé výzvy k větší transparentnosti ECB, která by vedla k větší důvěryhodnosti a předvídatelnosti, a oceňuje zlepšení, k nimž již v této oblasti došlo; je si v tomto ohledu vědom toho, že je složité zveřejňovat zápisy ze schůzí Rady guvernérů, jelikož odlišné postoje jednotlivých členů by mohly být interpretovány jako zastupování národních zájmů, což by mohlo vést k tlaku na členy Rady guvernérů ze strany vlád členských států; žádá ECB, aby každý rok předkládala Parlamentu a veřejnosti souhrnný přehled opatření přijatých s cílem zlepšit svůj výkon v souladu s tímto usnesením;
18.
domnívá se, že měnový dialog mezi Parlamentem a ECB je úspěšný a je třeba jej dále rozvíjet; zdůrazňuje, že následné zodpovídání se ECB má prvořadý význam pro důvěru, a tedy i stabilitu, na finančních trzích; domnívá se, že pro jednotu Výkonné rady a Rady guvernérů je důležité, aby byly i nadále ve svém veřejném vystupování sebevědomé; podporuje cílenou informační politiku ECB vůči Parlamentu, Radě, Komisi a Euroskupině; je zklamán nízkou mírou odhodlání, kterou ECB projevila ve své reakci na usnesení Parlamentu ze dne 12. července 2007 o výroční zprávě Evropské centrální banky za rok 2006 Přijaté texty, P6_TA(2007)0349 .
; rozhodně zdůrazňuje, že výzvu ke zlepšení komunikační politiky ECB je nutno chápat výhradně v souvislosti se současným zachováním nezávislosti ECB a jejích orgánů;
19.
vyzývá ECB, aby ve svých prohlášeních následujících po rozhodnutích přijatých Radou guvernérů jasně vysvětlila, zda bylo v průběhu diskusí konsensu dosaženo snadno nebo zda přetrvávaly odlišné názory, neboť to by trhům poskytlo více informací, aniž by to narušilo společné evropské vnímání rozhodnutí Rady guvernérů ECB;
20.
vyzývá ECB, aby předložila své náměty, jak reformovat strukturu Rady guvernérů, neboť se očekává, že počet guvernérů bude od 1. ledna 2009 vyšší než 15; poznamenává, že s rostoucím počtem členů eurozóny budou reformy stále naléhavější; podporuje původní návrh ECB v tom, že za nejvýznamnější faktor při určování rotujících hlasovacích práv by měla být považována ekonomická váha zúčastněných členských států a že počet osob s rozhodovací pravomocí by měl být omezen, aby byla zajištěna efektivita;
21.
domnívá se, že nezávislost ECB, včetně postupu jmenování členů Výkonné rady, se osvědčila; zdůrazňuje, že v čl. 112 odst. 2 písm. b) Smlouvy o ES se stanoví, že členové Výkonné rady jsou jmenováni z uznávaných a zkušených osobností s profesionální zkušeností v měnových a bankovních záležitostech, a zdůrazňuje rovněž, že jejich státní příslušnost by neměla hrát žádnou roli a že tyto osoby budou i nadále hodnoceny důsledně podle kritérií uvedených ve Smlouvě o ES, jako je např. jejich kvalifikace; domnívá se, že demokratická odpovědnost ex ante a průhlednost by se zlepšily, kdyby Rada posoudila několik potenciálních kandidátů a kandidát navržený Radou byl poté schvalován hlasováním v Parlamentu;
22.
domnívá se, že vzhledem k tomu, že podle Lisabonské smlouvy bude mít ECB status orgánu, by měla být posílena úloha Parlamentu při jmenování členů Výkonné rady; zdůrazňuje, že je ochoten před příštím jmenováním Výkonné rady v roce 2010 společně s ostatními orgány zkoumat možnosti, jak postup jmenování zlepšit;
23.
je si vědom rostoucí role Euroskupiny a jejího předsedy při určování velké části ekonomické agendy v Evropské unii, zejména formálnější struktury a ústřední role při koordinaci hospodářské politiky v Euroskupině, jak je stanoveno v článku 136 Smlouvy o ES pozměněné Lisabonskou smlouvou, i pro členské státy, které nejsou členy eurozóny; podporuje rozvíjející se myšlenku, aby eurozóna na mezinárodních fórech hovořila jedním hlasem podle článku 138 Smlouvy o ES pozměněné Lisabonskou smlouvou a prostřednictvím předsedy Euroskupiny;
24.
vítá spolupráci mezi ECB, Komisí a odvětvím finančních služeb na úspěšném uskutečnění iniciativ Jednotné oblasti pro platby v eurech (SEPA) a krátkodobých evropských cenných papírů (STEP); považuje je za pozitivní příspěvek odvětví finančních služeb k prohlubování finanční integrace v Evropské unii;
25.
vítá zahájení operací Target 2 a závěrečnou práci na migraci na jednotnou sdílenou platformu; domnívá se, že se jedná o důležitý krok směrem k finanční integraci a snížení nákladů na zúčtování a vypořádání; je přesvědčen, že je naléhavě třeba, aby ECB předložila nový návrh struktury řízení Target 2 cenné papíry (T2S);
Vnější rozměr eura
26.
všímá si stále významnějšího postavení eura jako mezinárodní měny; poukazuje na to, že zastoupení Evropské unie v hospodářských a měnových záležitostech na mezinárodních fórech příliš neodpovídá skutečné ekonomické váze eurozóny a že to může být překážkou většího vlivu v mezinárodních finančních záležitostech; vyzývá proto, aby byly podniknuty konkrétní kroky k vytvoření jednotného zastoupení eurozóny v mezinárodních finančních institucích, jako je MMF;
27.
nabádá ECB, aby dále posilovala svůj proces koordinace v mezinárodním finančním prostředí; je přesvědčen, že silnější postavení eura na mezinárodní scéně bude mít pro eurozónu pozitivní přínos, což přiměje členské státy, které v současné době nejsou její součástí, aby usilovaly o plné členství;
o
o o
28.
pověřuje svého předsedu, aby toto usnesení předal Radě, Komisi, Euroskupině a Evropské centrální bance.
