Nasazení mírových sil EU mimo její území
Bezpečnost a obrana
2006-03-06 - 17:02
Evropská vlajka
Vyšle EU své vojáky do Demokratické republiky Kongo? K rozhodnutí dojde již brzy. Nebude to první evropská mise tohoto charakteru. EU již v nedávné minulosti zasahovala vojensky mimo své území. Jaké je opodstatnění pro nasazení vojenských jednotek EU? Jaká jsou kritéria zásahu? Jakou roli zde hraje Parlament? Tyto a další otázky zazněly během veřejného zasedání uspořádaného podvýborem EP pro bezpečnost a obranu.
Evropská Unie zastává od roku 1992 společnou bezpečnostní politiku (ESBP) a od roku 1999 má i bezpečnostní a obrannou politiku (EBOP). EU sice vytvořila politickou linii, ale stále postrádá to, co by se dalo zjednodušeně nazvat prostředky společné obrany. Jako světová ekonomická velmoc a politický subjekt patří EU k hlavním hráčům na světové scéně. Musí bránit své zájmy, pozice a hodnoty. K tomu však donedávna neměla žádné prostředky. Teprve válečný konflikt v bývalé Jugoslávii v devadesátých letech minulého století jasně ukázal, že EU není schopna adekvátně reagovat na konflikt takového rozsahu. Z tohoto důvodu se členské státy na Helsinském summitu rozhodly vytvořit "nezávislé prostředky pro akce s podporou spolehlivých vojenských sil" . Cíle nasazení až 60.000 příslušníků vojenských jednotek zatím ale dosaženo nebylo. K zahraničním intervencím využívá EU v současnosti jednotky známé jako "bojové skupiny" s počtem od 30 do 1.500 příslušníků. Od roku 2003 platí pro řízení občanských i válečných krizových situací právě Společná bezpečnostní a obranná politika. Ta umožnila EU zasáhnout různými způsoby v Bosně a Hercegovině, Makedonii, Kongu, Rumunsku, Sudánu, Iráku, Indonésii, Palestině, pásmu Gazy a na hranicích mezi Ukrajinou a Moldavskem.
Proč a kde?
S nárůstem hospodářského a politického významu na mezinárodní scéně se zvyšuje i míra odpovědnosti EU. Větší odpovědnost představuje nezbytně i občasné použití vojenské síly. Jak uvedl velvyslanec Franz CEDE , který vystoupil 23.února na parlamentním zasedání jménem rakouského předsednictví EU, musí být akce EU v souladu s Chartou OSN. Ta v zásadě zakazuje použití vojenské síly, s výjimkou zajištění kolektivní bezpečnosti a vlastní obrany. EU také může podnikat tzv. Petersbergovy mise (evakuační, humanitární i bojové mise s cílem nastolení míru). Hranice mezi prevencí a intervencí je však leckdy velmi nejasná. Dle předsedy Institutu pro mezinárodní záležitosti v Římě Stefana SILVESTRI jsou všechna opatření na kontrolu krizových situací závislá na jejich konkrétním průběhu . "Čekat, až krize vypukne" , je podle jeho názoru "sebevražedné a ve svém důsledku obnáší častější, méně kontrolované a méně účinné nasazení vojenských sil" . Z hlediska přijatých opatření (civilní a vojenské sankce a intervence) se jeví jako mnohem přirozenější tzv. přírůstková metoda, která kopíruje různé fáze konfliktu. Zástupce Centra pro studium konfliktů Johannes M. BECKER zase uvedl, že ve většině případů se právě z důvodů prevence věnuje větší pozornost otázkám rozvoje a sociálním aspektům než přímému nasazení vojenských jednotek. "80 % válek totiž nevzniká v důsledku etnických nebo náboženských rozdílů, ale kvůli nerovnosti při přerozdělování globálního bohatství," dodal.
Rámec a mandát
Intervence podniknuté jménem EU nemají nadnárodní charakter. Rozhodování o nich přísluší Radě EU. Profesor belgické Královské vojenské akademie André DUMOULIN poukázal na fakt, že skutečné opodstatnění intervence má vždy kořeny na národní úrovni. Několik řečníků také poznamenalo, že z hlediska dodržování Charty OSN, nečekají vždy členské státy před zahájením intervence na vydání rezoluce OSN. V tomto směru zdůraznil Martin ORTEGA z Evropského institutu pro bezpečnostní studie v Paříži rozdíl mezi zákonností a legitimitou intervence. Podle člena Evropské komise Stefana SANNINA může být zásah legitimní, i když má nejasný právní status. Několikrát se také diskutovalo o citlivé otázce budoucí součinnosti evropských obranných sil se Severoatlantickou aliancí. Ředitel polského Institutu mezinárodních záležitostí Roman KUZNIAR například odmítnul úvahu, že NATO a EU jednají ve shodě. Spojené státy mají rozhodující vliv v NATO, a přitom kulturní, strukturální a mocenské rozdíly mezi USA a EU jsou příliš velké, než aby byly se postoje obou partnerů shodovaly. Zástupce NATO Jamie SHEA na to reagoval slovy: "Nejsme jako Dr. Jekyll a Mr. Hyde – EU a Aliance spolupracují i v civilní oblasti, a v této spolupráci můžeme nadále pokračovat."
Demokratická kontrola
Eurposlanci, kteří vystoupili během zasedání, se zabývali také demokratickou kontrolou intervencí. Předseda podvýboru EP pro bezpečnost a obranu, německý europoslanec za křesťanské demokraty Karl von WOGAU , kritizoval současný stav. Uvedl, že role Parlamentu při rozhodování o vysílání jednotek a dozoru nad misemi EU nemá vůbec žádnou vazbu na demokratické standardy uplatňované na národní úrovni.
20060306STO05772 Europoslanci diskutují o nasazení vojenských sil při řešení mezinárodních vztahů Souhrn Evropské bezpečnostní strategie (prosinec 2003) Evropská agentura pro bezpečnost a obranu Výbor Evropského parlamentu pro zahraniční věci Výbor Evropského parlamentu pro bezpečnost a obranu Zahraniční vztahy Evropské Unie: hráč na světové scéně
CS
1
PHOTO
20050818PHT00048.jpg
CS
3
LINK
http://ue.eu.int/uedocs/cms_data/docs/2004/4/29/European%20Security%20Strategy.pdf
CS
4
LINK
http://www.eda.europa.eu/
CS
5
LINK
/activities/expert/committees/presentation.do;jsessionid=D999A09FF09D35E90FBA1D25EEEF58A2.node2?committee=1232&language=CS
CS
6
LINK
/activities/expert/committees/presentation.do?committee=1301&language=CS
CS
7
LINK
http://ec.europa.eu/publications/booklets/move/47/index_cs.htm
-//EP//TEXT IM-PRESS 20060220IPR05419 0 NOT XML V0//CS
-//EP//DTD IM-PRESS 20050901 STO DOC XML V0//EN
-//EP//STYLESHEET IM-PRESS 20050901 STO DOC XML V0//EN
