3. 2. 2010 B7-0071/2010 NÁVRH USNESENÍ předložený na závěr rozpravy o sboru komisařů a jejich programu, které představil zvolený předseda Komise
v souladu s čl. 106 odst. 4 jednacího řádu
o II. Barrosově Komisi
Rebecca Harms
,
Daniel Cohn-Bendit
za skupinu Verts/ALE
PE432.923v01-00 B7‑0071/2010 Usnesení Evropského parlamentu o II. Barrosově Komisi
Evropský parlament ,
– s ohledem na článek 17 Smlouvy o Evropské Unii,
– s ohledem na prohlášení nově zvoleného předsedy Komise, které učinil před Parlamentem dne 15. září 2009,
– s ohledem na písemná a ústní prohlášení každého navrženého komisaře v rámci slyšení před parlamentními výbory a na hodnocení těchto slyšení vypracovaná předsedy výborů a zaslaná předsedovi EP formou dopisu,
– s ohledem na čl. 106 odst. 4 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že v druhém pododstavci čl. 17 odst. 3 Smlouvy o EU se uvádí, že „členové Komise jsou vybíráni podle celkové způsobilosti a evropanství z osob, které poskytují veškeré záruky nezávislosti“,
B. vzhledem k tomu, že díky slyšení kandidátů na komisaře se ustavení Komise stává otevřenějším a transparentnějším a ukazuje, že Evropský parlament má svou úlohu při zajišťování toho, aby navržení komisaři splňovali uvedená kritéria,
1. poukazuje na to, že občané Evropy se v současnosti snaží uniknout hospodářské, sociální a ekologické krizi, což je situace, která vyžaduje pevné evropské vedení a novou politickou koncepci na úrovni jednotlivých členských států i na úrovni EU;
2. domnívá se, že práci nové Komise je nutné hodnotit s ohledem na plnění nesnadných úkolů při překonávání této trojnásobné krize, definování úlohy EU na celosvětové úrovni, politické činnosti v oblasti lidských práv, rozvoje, obchodu a zahraniční politiky, budování EU, která by byla demokratičtější a přístupnější občanům a zaručovala by jejich občanské svobody, transparentnost a demokratickou kontrolu, což jsou všechno úkoly, které vyžadují nové myšlenky a rozhodné kroky;
3. znovu zdůrazňuje, že by uvítal Komisi, která by byla energickým zastáncem evropských zájmů a hodnot a byla by odhodlána plně využít nové nástroje, jež jsou k dispozici po vstoupení Lisabonské smlouvy v platnost, včetně větší transparentnosti a účasti občanů v rozhodovacích procesech EU;
4. s politováním konstatuje, že pracovní program předsedy Komise pana Barrosa a složení navrženého sboru komisařů ve většině těchto ohledů nenabízí přesvědčivé záruky;
5. kritizuje některé členské státy, že své kandidáty nezvolily na základě jejich způsobilosti a představ, které mají s ohledem na tento klíčový post v evropských orgánech, ale spíše na základě domácích politických úvah, čímž snižují úlohu Komise a oslabují systém Společenství;
6. vyzývá k vytvoření nového postupu, podle něhož by členské státy musely navrhnout dva kandidáty na komisaře opačného pohlaví; podotýká však, že o vnitřní organizaci Komise rozhoduje zvolený předseda Komise, který je také odpovědný za stanovení a přidělení jednotlivých portfolií;
7. lituje, že již došlo k oslabení postavení jednolitých navržených komisařů, a to kvůli tomu, že pan Barroso uplatňuje politiku, která se řídí rčením „rozděl a panuj“, tj. stanovuje a přiděluje portfolia bez řádného přihlédnutí ke schopnostem jednotlivých kandidátů a k jejich vztahu k dané problematice a některé kandidáty dokonce odvolal z rezortů, v nichž se dosud jednoznačně osvědčili; poukazuje na to, že jeho nedbalý přístup již mj. vedl k rezignaci jednoho z kandidátů;
8. upozorňuje na to, že pan Barroso přeorganizoval portfolia v rámci Komise takovým způsobem, že v některých významných oblastech není jasné, jak je rozdělena odpovědnost, což jen potvrzuje tendenci k vytvoření prezidentského modelu Komise s rizikem, že může dojít k omezení úlohy jednotlivých komisařů na pouhé poradce předsedy, což by bylo v rozporu s duchem Smluv; v této souvislosti opakuje své rozčarování nad tím, že pan Barroso nevytvořil portfolio, které by se zabývalo ochranou spotřebitelů;
9. zastává názor, že má-li Komise plnit svou úlohu a stát se vůdčí silou evropského integračního procesu, musí se skládat z osob, jejichž bezúhonnost a způsobilost je nade vší pochybnost, které chtějí dosáhnout pokroku a jsou zcela oddány myšlence budování EU;
10. konstatuje, že v případě některých kandidátů na komisaře, kteří nejenže prokázali svou kompetentnost, ale také zevrubně představili svá portfolia, seznámili poslance se svými osobními názory na diskutované otázky a zavázali se k úzké spolupráci s Evropským parlamentem, si lze vytvořit jednoznačně pozitivní názor,
11. vyjadřuje své rozčarování nad lady Ashtonovou, která v průběhu slyšení neprokázala jasnou představu o své práci, svých plánech a vedoucí úloze, která je zapotřebí k vytváření zahraniční a bezpečnostní politiky v průběhu dalších pěti let; vyjadřuje nicméně svou ochotu podpořit její úlohu v nově vytvořeném úřadu vysoké zástupkyně / místopředsedkyně Komise, pokud bude do její práce nevhodným způsobem zasahovat Rada;
12. vyjadřuje své zklamání nad několika kandidáty na komisaře, kteří v průběhu slyšení zklamali alespoň v jednom z těchto ohledů: nebyli schopni vyjádřit své osobní názory na plánovaný politický přístup a cíle a neprokázali, že se v případě neshod s předsedou Komise postaví za své názory a že se v jejich případě jedná o osoby, které nejlépe splňují požadavky spojené s přidělenými portfolii;
13. opakovaně upozorňuje na to, že postup jmenování a volby komisařů je i nadále neuspokojivý: nejenže neexistuje možnost volby mezi kandidáty navrženými členskými státy, ale Parlament může Komisi schválit či odmítnout pouze jako celek, tj. nemůže samostatným hlasováním odmítnout jednotlivého navrženého komisaře;
14. s politováním konstatuje, že Smlouvy stále neumožňují vyslovit nedůvěru jednotlivým komisařům;
15. vzhledem k těmto závěrům nemůže schválit Komisi jako celek;
16. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi a dalším příslušným orgánům a institucím.
