4. 3. 2010 B7-0160/2010 NÁVRH USNESENÍ předložený na základě otázky k ústnímu zodpovězení B7‑0000/2010
v souladu s čl. 115 odst. 5 jednacího řádu
o opatřeních v návaznosti na neformální zasedání Evropské rady, které se konalo dne 11. února
Lena Ek
za skupinu ALDE
PE433.022v01-00 B7‑0160/2010 Usnesení Evropského parlamentu o opatřeních v návaznosti na neformální zasedání Evropské rady, které se konalo dne 11. února
Evropský parlament ,
– s ohledem na neformální zasedání Evropské rady, které se konalo dne 11. února 2010,
– s ohledem na závěry předsednictví po jednáních Evropské rady v březnu 2000, 2001, 2005, 2006, 2007 a v prosinci 2009,
– s ohledem na veřejnou konzultaci, kterou zahájila Komise na téma strategie EU 2020 a její výsledky (SEK(2010)116),
– s ohledem na hodnocení Lisabonské strategie vypracované Komisí (SEK(2010)114),
– s ohledem na dokument Evropské rady „Sedm kroků k uskutečnění evropské strategie pro růst a zaměstnanost“,
– s ohledem na otázku Komisi ze dne 23. února 2010 o zemědělství a budoucí strategii EU 2020 ( O-0023/2010 – B7‑0000/2010),
– s ohledem na čl. 115 odst. 5 a čl. 110 odst. 2 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že evropští občané se domnívají, že právní předpisy EU jsou často příliš administrativně náročné, složité a nákladné,
Obecné poznámky
1. vítá ochotu členských států uznat, že se Lisabonské strategii nepodařilo, aby se EU do roku 2010 stala nejdynamičtější a nejkonkurenceschopnější ekonomikou světa založenou na znalostech, schopnou udržitelného hospodářského růstu s více a lepšími pracovními místy, lepší sociální soudržností a úctou k životnímu prostředí; vyzývá členské státy, aby využily této příležitosti a strategii od základu přehodnotily;
2. lituje skutečnosti, že neúspěšné plnění Lisabonské strategie oslabilo postavení Evropské unie v rámci současné krize;
3. lituje, že HDP za rok 2009 poklesl o 4 %, že poklesem se průmyslová výroba dostala zpět na úroveň 90. let a že výše nezaměstnanosti dosahuje 10 %, což představuje více než 23 milionů žen a mužů bez práce; domnívá se, že situace, kdy více než 80 milionů lidí žije pod hranicí chudoby představuje lidskou a hospodářskou katastrofu;
4. lituje skutečnosti, že nebyly splněny důležité evropské cíle; vítá rozhodnutí Evropské rady stanovit méně cílů, které jsou lépe měřitelné;
5. zdůrazňuje své pevné přesvědčení, že orgány a instituce Evropské unie a členských států, včetně vnitrostátních a místních vládních orgánů, budou považovat za svou povinnost přizpůsobit právní a správní rámec změněné situaci ve světovém hospodářství, která je důsledkem finanční krize;
6. vyjadřuje své pevné přesvědčení, že budoucí návrat k růstu, jež zaručuje blahobyt, více než kdykoli jindy závisí na úspěšné mobilizaci potenciálu každého jednotlivce v naší občasné společnosti, na vědě a hospodářství;
Nutnost lepší správy
7. je toho názoru, že Lisabonská strategie neuspěla kvůli nedostatečnému úsilí a nedostatečné odpovědnosti členských států, což vedlo k neúspěchu při provádění schválených akčních plánů, a také kvůli neexistujícím účinným podnětům a závazným nástrojům na úrovni EU;
8. naléhavě žádá Evropskou radu, aby upustila od otevřené metody koordinace založené na výměně osvědčených postupů a vzájemném tlaku v oblasti hospodářské politiky, vyzývá však Radu, aby tuto metodu používala v sociální oblasti a aby ji posílila stanovením ambiciózních a měřitelných cílů na evropské a vnitrostátní úrovni;
9. vybízí Komisi, aby použila články Lisabonské smlouvy, jako např. články 121, 122, 136, 172, 173 a 194, ke koordinaci hospodářských reforem a akčních plánů členských států;
10. zdůrazňuje, že výroční zprávy Komise o pokroku členských států při plnění cílů EU 2020, které obsahují doporučení a varování v oblasti politik, by měly být založeny na rozhodnutích Evropské rady a s cílem zajistit transparentnost by měly být před zahájením jednání Evropské rady zveřejněny;
11. je toho názoru, že by členské státy v úzké spolupráci s Komisí měly vypracovat vnitrostátní akční plány, přičemž by dodržovaly evropský kodex konvergence stanovující maximální a minimální hodnoty, které by měly být použity pro některé makroekonomické aspekty jejich ekonomik; tento kodex konvergence by měl být vypracován Komisí a schválen Evropskou radou;
12. zdůrazňuje potřebu lepší spolupráce s Evropským parlamentem, vnitrostátními parlamenty a občanskou společností a připomíná, že zapojení více činitelů povede k tomu, že se zvýší tlak na vnitrostátní správy, pokud jde o vykazování výsledků;
13. naléhavě žádá Komisi, aby snížila administrativní překážky vzhledem k tomu, že dobře zamýšlené programy na podporu hospodářské soutěže a utváření udržitelné ekonomiky řádně nefungují a že tyto překážky odrazují MSP, univerzity a nadnárodní společnosti od účasti na evropských programech;
14. vybízí Komisi a členské státy, aby provedly finanční audity s cílem určit, jaké existují v rámci rozpočtu EU možnosti; naléhavě vyzývá Komisi, aby zajistila přísnější dohled nad touto oblastí; domnívá se, že budoucí rozhodnutí o strategii EU 2020 se musí zakládat na důvěryhodných a správných finančních údajích;
Ochrana silného eura posílením finančního dohledu
15. zdůrazňuje nezbytnost zajistit budoucí stabilitu eura s cílem zaručit naši kupní sílu a důchody; naléhavě vyzývá členské státy, aby plnily závazky Evropského paktu stability a růstu;
16. domnívá se, že EU bude muset zavést finanční koordinaci a podpořit spolupráci v některých oblastech a současně respektovat svrchovanost členských států, pokud jde o daně, a že členské státy budou muset snížit hrubý vládní dluh s cílem obnovit a zachovat konkurenceschopnost Evropy;
17. zdůrazňuje, že je třeba, aby existoval jediný evropský orgán dohledu pro obezřetností dohled na makroúrovni a mikroúrovni s cíle zajistit účinný dohled a předejít dalším krizím; zdůrazňuje, že je třeba zajistit účinný evropský bankovní systém, který by mohl financovat reálnou ekonomiku a udržet Evropu v pozici jednoho z vedoucích finančních a hospodářských center ve světě; zdůrazňuje, že dohled nemůže být pouze záležitostí členských států, jelikož trhy jsou mezinárodní a finanční instituce působí přes hranice států;
18. vyzývá proto členské státy, aby uznaly dopad krize na reálnou ekonomiku a spolu s Evropským parlamentem hledaly řešení, která občané očekávají v oblasti finančních reforem;
19. vyzývá Komisi, aby prozkoumala proveditelnost souboru potenciálních opatření, mezi něž by mohlo patřit přijetí metodologie Mezinárodního měnového fondu, jmenování zástupce Komise pro postižené ekonomiky, zlepšení dopadu hodnocení hospodářských údajů Eurostatu, identifikace států EU, které by mohly být případně zasaženy, s cílem poskytnout jim včasné varování, lepší koordinace a hlubší spolupráce s ohledem na hospodářské politiky v eurozóně a na Evropský měnový fond; domnívá se, že by bylo vhodné, aby EU přitahovala finance na kapitálových trzích, např. rozšířením stávajícího systému dluhopisů EIB, a že v žádném případě by zvolená opatření neměla mít negativní dopad na úrokové sazby členských států;
Uvolnění potenciálu evropského občana
20. lituje skutečnosti, že Evropané se stále potýkají s velkým množstvím překážek při cestování po Evropě; zdůrazňuje, že je nezbytné umožnit volný pohyb občanů v obecném slova smyslu, ať už se jedná o pohyb pracovníků, obchodníků, výzkumných pracovníků, studentů nebo důchodců; naléhavě žádá Komisi a členské státy, aby odstranily všechny právní, formální a finanční překážky, a umožnily tak volný pohyb občanů a pracovníků v rámci EU;
21. konstatuje, že nezaměstnanost je ústřední otázkou řešenou v rámci stávajících debat zaměřených na krizi; zdůrazňuje, že je třeba vytvořit konkurenceschopný pracovní trh přístupný všem pomocí systémů flexicurity, které umožňují zaměstnavatelům větší flexibilitu, a zároveň je nezbytné zajistit rozsáhlé výhody krátkodobé zaměstnanosti v kombinaci s aktivní podporou pro opětovné začlenění do pracovního procesu při ztrátě zaměstnání; zdůrazňuje, že nezbytné zaměřit se zejména na zaměstnanost mladých lidí a také na stárnutí pracovní síly v EU, která bude představovat vážný problém pro konkurenceschopnost a střednědobý a dlouhodobý hospodářský růst v EU;
22. zdůrazňuje, že je třeba plánovat nad rámec krize a prozkoumat evropské systémy, které umožní mobilitu poznatků, zabrání evropskému „odlivu mozků“ a podpoří nejvyšší odbornou způsobilost a síť předních univerzit na mezinárodní úrovni;
23. naléhavě žádá Komisi a členské státy, aby prováděly ambiciózní sociální agendu EU, včetně propagování delšího a zdravějšího života, potírání chudoby a sociálního vyčlenění, zprostředkování možnosti pro zaměstnance kombinovat zaměstnání s odpovědností za péči, potírání diskriminace, dodržování zásady rovných příležitostí pro ženy a muže a rovnosti pohlaví;
Uvolnění potenciálu evropského vnitřního trhu
24. konstatuje, že evropský společný trh uspokojuje potřeby občanů, a přispívá tak ve velké míře k evropské prosperitě, že vytvořil trh s téměř 500 miliony spotřebiteli a vyšší objem obchodu zvýšil prosperitu o 10 % národního příjmu, tzn. přibližně 8 000 EUR ročně na rodinu;
25. vítá v této souvislosti úkol, kterým byl pověřen Mario Monti, a sice přijít s novými návrhy, jak oživit evropský společný trh a zajistit rovnováhu mezi trhy, systémy zdaňování a požadavky v oblasti sociální a ochrany životního prostředí;
26. vyjadřuje politování nad tendencemi některých evropských vlád praktikovat hospodářský protekcionismus, který může ohrozit výsledky 50letého úsilí o hospodářskou integraci a solidaritu, a poškodit tak spotřebitele a výrobce; zdůrazňuje, že je potřeba zajistit, aby se jednotný trh sám nestal překážkou pro dovoz z třetích zemích a vývoz do nich;
27. zdůrazňuje, že je nezbytné dokončit jednotný trh a zohlednit potřebu vysoce kvalitních služeb obecného zájmu;
28. rozhodl se přísně uplatňovat své pravomoci v oblasti dohledu a podle potřeby rušit provádění aktů v přenesené pravomoci; kromě toho vyzývá Komisi, aby zvážila možnost zavedení „ustanovení o skončení platnosti“, a zajistila revizi všech právních předpisů s cílem stanovit, zda jsou proveditelné nebo jsou přínosné, a pokud tomu tak není, ukončit jejich platnost;
29. je toho názoru, že pokrok, jehož je dosaženo v rámci vnitřního trhu by neměl vycházet z nejmenších společných ukazatelů; podporuje proto Komisi, aby převzala iniciativu a předložila jednoznačné návrhy; vybízí členské státy, aby používaly metodu posílené spolupráce v oblastech, kde dohodovací postup uvízl na mrtvém bodě, jako např.:
– volný trh se službami (včetně zdravotnictví, dopravy a poštovních služeb);
– evropský digitální trh;
– společný patent;
– evropský rámec autorského práva;
– společný konsolidovaný základ daně z příjmů právnických osob;
– společný statut evropské soukromé společnosti;
– volitelné nástroje ke spotřebitelskému smluvnímu právu v oblasti spotřeby a pojišťovnictví;
– zelené, inteligentní technologie
zdůrazňuje, že ostatní země budou mít příležitost přidat se k těmto průkopnickým iniciativám v následných fázích;
30. vyzývá Komisi, aby zpracovala návrh na zavedení „zaváděcí doložky“, která zajistí, že právní předpisy týkající se vnitřního trhu EU vstoupí v určitý moment automaticky v platnost, jestliže členské státy je včas neprovedou do vnitrostátního práva;
Rozpočet zohledňující inteligentní a udržitelný růst bez sociálního vyloučení jako prioritu 21. století
31. je toho názoru, že současný rozpočet neodráží dostatečně finanční potřeby spojené s řešením výzev 21. století; vyjadřuje politování nad tím, že pouze 6 EUR ze 100 je investováno do výzkumu a vývoje, a domnívá se, že budoucí rozpočet bude muset být ve větší míře zaměřen na investice do udržitelného hospodářství založeného na výzkumu a znalostech;
32. lituje skutečnosti, že v původním návrhu strategie EU 2020 nebylo vůbec zmíněno zemědělství, přestože zemědělství má potenciál, který aktivně přispívá k plnění hlavních priorit této agendy;
33. naléhavě žádá Komisi, aby předložila ambiciózní návrh rozpočtu, který bude zohledňovat priority uvedené ve strategii EU 2020, včetně ekologického růstu, energetické účinnosti, rozsáhlejší výzkum a vývoj, celoživotní vzdělávání a výzvy, které s sebou přináší změny klimatu;
34. domnívá se, že EU by měla zahájit zvláštní projekt hospodářského rozvoje EU, jako např. skutečnou evropskou energetickou síť, dokončení projektu Galileo, rozsáhlé uplatňování zelených technologií, včetně systematické obnovy budov EU, e-health (elektronické zdravotnictví) a vylepšení a modernizace infrastruktury IKT;
Uvolnění potenciálu členských států plnit cíle strategie EU 2020
35. lituje skutečnosti, že EÚD již po patnácté vydal negativní stanovisko k provádění rozpočtu EU Komisí a členskými státy; zdůrazňuje, že samy členské státy jsou odpovědné za řízení 80 % rozpočtu EU; vybízí Komisi, aby více naléhala na členské státy, aby přijaly politickou odpovědnost za správné čerpání evropských prostředků v podobě prohlášení o řízení na národní úrovni, a aby zvážila možnost peněžních sankcí v případě, že členské státy odmítnou spolupracovat; žádá Účetní dvůr, aby předložil návrhy na zlepšení metodologie provádění auditů a snížení administrativních překážek pro MSP;
36. zdůrazňuje, že financování EU by mělo být podmíněno přístupem zaměřeným na výsledky a plněním cílů strategie EU 2020; zdůrazňuje, že strukturální fondy EU by měly být zaměřeny na inovaci, výzkum a vývoj, aby zvýšily konkurenceschopnost EU, zatímco politika soudržnosti by měla být zaměřena zejména na oblastní soudržnost a spolupráci mezi členskými státy;
37. je toho názoru, že do prohlášení o řízení na národní úrovni by členské státy měly začlenit prohlášení, v němž bude uvedeno, jakým způsobem byly využity prostředky EU k dosažení různých cílů strategie EU 2020;
38. je toho názoru, že členské státy, které vypracují důvěryhodné akční plány a podávají výsledky, by měly mít nárok na dodatečné finanční prostředky ze strukturálních fondů, zatímco členské státy, které nepředloží prohlášení o řízení na národní úrovni, v nichž je uvedeno řádné čerpání evropských prostředků na plnění cílů „EU 2020“, by měly obdržet menší objem prostředků, aniž by však byla vyloučena možnost alternativní metody pomoci s cílem zvýšit jejich schopnost jednat;
39. pověřuje svého předsedu, aby toto usnesení předal Evropské radě a Komisi.
