KONEČNÉ ZNĚNÍ
A6-0237/2005
18. 7. 2005
ZPRÁVA
o nových výzvách pro cirkus jako součást evropské kultury
(2004/2266(INI))
Výbor pro kulturu a vzdělávání
Zpravodajka:
Doris Pack
PE 357.902v02-00
OBSAH
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU............................................................4
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ................................................................................................8
POSTUP...................................................................................................................................12
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
o nových výzvách pro cirkus jako součást evropské kultury
( 2004/2266(INI) )
Evropský parlament ,
– s ohledem na usnesení ze dne 16. března 1984 o školním vzdělání dětí, jejichž rodiče nemají trvalé bydliště
Úř. věst. C 104, 16.4.1984, s. 144. ,
– s ohledem na rozhodnutí Rady na zasedání ve složení ministrů školství ze dne 22. května 1989 o poskytování školního vzdělání dětem Sintů, Romů a kočovníků
Úř. věst. C 153, 21.6.1989, s. 3. ,
– s ohledem na rozhodnutí Rady na zasedání ve složení ministrů školství ze dne 22. května 1989 o poskytování školního vzdělání dětem lodníků vnitrozemské lodní dopravy, zaměstnanců cirkusů a provozovatelů atrakcí
Úř. věst. C 153, 21.6.1989, s. 1. ,
– s ohledem na zprávy Komise o uplatňování opatření přijatých v usnesení Rady na zasedání ve složení ministrů školství dne 22. května 1989 ( KOM(1989)0494 a KOM(1996)0495 ),
– s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 338/97 ze dne 9. prosince 1996 o ochraně volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi
Úř. věst. L 61, 3.3.1997, s. 1. ,
– s ohledem na směrnici Rady 1999/22/ES ze dne 29. března 1999 o chovu volně žijících živočichů v zoologických zahradách
Úř. věst. L 94, 9.4.1999, s. 24. ,
– s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001, kterým se stanovuje seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci mají při překročení státních hranic vízovou povinnost, a zemí, jejichž státní příslušníci jsou od tohoto požadavku osvobozeni
Úř. věst. L 81, 21.3.2001, s. 1. ,
– s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1808/2001 ze dne 30. srpna 2001 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES) č. 338/97 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi
Úř. věst. L 250, 19.2.2001, s. 1. ,
– s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
– s ohledem na zprávu Výboru pro kulturu a vzdělávání ( A6‑0237/2005 ),
A. vzhledem k tomu, že většina kulturních, vzdělávacích, technických a právních aspektů činnosti cirkusů je řízena na úrovni členských států, a nikoliv na úrovni Společenství,
B. vzhledem k tomu, že obecně neexistují žádné zvláštní zákony upravující záležitosti související s činností cirkusů, a že cirkusy proto obvykle podléhají jurisdikci jiných oblastí, jako jsou např. vzdělávání, zábava, infrastruktura, doprava, vybavení, umění, mobilita, veřejná shromáždění, požární ochrana a ochrana zvířat,
C. vzhledem k tomu, že přeshraniční mobilita, která je jedním z hlavních znaků cirkusu, jednoznačně vyžaduje, aby se postavení cirkusu posuzovalo z evropského zorného úhlu a aby se o opatřeních v této oblasti uvažovalo na úrovni EU,
D. vzhledem k tomu, že mobilita cirkusů neusnadňuje školní docházku dětí z kočujících společenství, která vyžaduje trvalou přítomnost ve škole, a že je rovněž třeba vytvářet příznivé podmínky pro střediska odborného vzdělávání pro cirkusová povolání a podporovat je, což zdůvodňuje nutnost opatření na evropské úrovni,
E. vzhledem k tomu, že je nutno účinným způsobem zajistit integraci těchto dětí a jejich začlenění do evropského sociálního a profesního prostředí,
F. vzhledem k tomu, že je žádoucí uznat, že klasický cirkus, včetně vystoupení zvířat, je součástí evropské kultury;
Uznání cirkusu jako součásti evropské kultury
1. vyzývá Komisi, aby podnikla konkrétní kroky, které povedou k uznání cirkusu jako součásti evropské kultury;
2. žádá členské státy, které tak doposud neučinily, aby uznaly cirkus jako součást evropské kultury;
Školní vzdělání a odborná příprava
3. vyzývá Komisi, aby vypracovala studii o školním vzdělání dětí žijících v kočujících společenstvích jako aktualizaci výše uvedené studie z roku 1996 o uplatňování rozhodnutí Rady ze dne 22. května 1989 ve členských státech a její výsledky sdělila Evropskému parlamentu do jednoho roku;
4. žádá Komisi, aby společně s organizacemi, které zastupují rodiče těchto dětí, zavedla mechanismy spolupráce mezi členskými státy, které dětem v kočujících společenstvích zaručí přiměřenou výchovu a vzdělání a vytvoří pro ně příznivé podmínky, bez ohledu na to, ve které zemi Společenství se právě nacházejí; zde by bylo žádoucí, aby Rada předložila nové rozhodnutí, které zajistí vysoce kvalitní školní vzdělání a odbornou přípravu dětem, mládeži i dospělým v kočujících společenstvích a uzná a bude podporovat vzdělání v cirkusových školách;
5. vyzývá Komisi, aby se ve spolupráci s členskými státy a s organizacemi, které zastupují rodiče těchto dětí, zasadila o vytvoření podmínek pro přijímání rodin a o zintenzivnění dialogu se vzdělávacími zařízeními s cílem obeznámit je s potřebou poskytnout školní vzdělání dětem z těchto rodin, přičemž rodičovská sdružení určí pracovníka, který bude konkrétně pověřen touto komunikací a následným postupem;
6. vyzývá Komisi, aby v rámci integrovaného akčního programu v oblasti celoživotního vzdělávání poskytla prostředky na nezbytná opatření, mimo jiné na pilotní projekty pro zjištění vhodných modelů školního vzdělávání dětí v kočujících společenstvích; zde se jedná zejména o:
­ vývoj a podporu e-learningu a projekty pro distanční výuku jako součást rozsáhlé iniciativy v oblasti vzdělávání pro kočující společenství;
­ rozvoj koncepce samostatně organizovaného učení a zodpovědnosti za výuku;
­ rozvoj koncepcí umožňujících školní vzdělání, zejména zavedením nástrojů pedagogického vedení;
­ vypracování profilu učitele, který se stará o děti v kočujících společenstvích;
­ výměnu informací a zkušeností mezi učiteli, kteří se starají o děti žijící v kočujících společenstvích, na evropské úrovni;
­ zavedení systému pravidelných hodnocení úrovně vzdělání dětí kočovníků v jednotlivých členských státech ve spolupráci s Komisí;
­ zavedení přechodných forem výuky s cílem překonat obtíže při vzdělávání, které mají děti kočovníků;
7. zároveň považuje za nutné nalézt podpůrné prostředky, které umožní zřídit kontaktní centrum, které naváže spolupráci se všemi důležitými místy v rámci celé Unie a bude sloužit jako kontaktní místo, kde mohou kočující společnosti získat informace o možnostech vzdělávání a odborné přípravy;
8. vyzývá Komisi a členské státy, aby uskutečnily informační kampaň a zabezpečily kvalitu vzdělání a odborné přípravy a zajistily, aby byly vzdělávání dětí v kočujících společenstvích a jejich odborná příprava založeny na normách tradičních systémů vzdělávání a odborné přípravy;
Dočasná zařízení (Temporary structures)
9. žádá Komisi, aby po konzultaci se sdružením evropských cirkusů uložila evropskému výboru pro normalizaci (CEN) vypracovat komplexní normy pro cirkusy, jež se přesunují z místa na místo, které budou na základě současných studií obsahovat standardy týkající se bezpečnosti dočasných zařízení, jako jsou cirkusové stany, což by se na základě harmonizace usnadnilo přemísťování cirkusů v rámci členských států, a přispělo tak k zachování tradičního evropského cirkusu a k bezpečnosti veřejnosti;
10. vyzývá členské státy, aby poté, kdy budou vytvořeny normy, upravily odpovídajícícm způsobem platná nařízení a zveřejnily je ve formě srozumitelné pro uživatele;
Zaměstnanci cirkusu: mobilita, zaměstnávání osob ze třetích zemí
11. žádá Komisi, aby vypracovala analýzu současných systémů umožňujících získat vízum a pracovní povolení pro kočovné umělce a na jejím základě vytvořila pro tuto oblast evropský předpis, který by měl:
­ zohledňovat současné těžkosti při získávání víz a vystavování pracovních povolení a jejich nynější dočasnou platnost;
­ odstranit stávající těžko splnitelné podmínky vztahující se na umělce s krátkodobými pracovními smlouvami (např. podmínka nedostatku rovnocenně kvalifikovaných osob v rámci EU);
­ nabídnout možnost vystavení krátkodobého víza/povolení k pobytu s platností až 12 měsíců, přičemž je nutno zároveň předejít jakémukoli případnému zneužívání této možnosti k jednání, jehož cílem je obchodování s lidmi;
12. považuje přitom za žádoucí vytvořit jak pro umělce, tak pro příslušné správní orgány jednotný a srozumitelný návod, ve kterém bude nová právní úprava vysvětlena;
13. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě a Komisi.
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ
EINLEITUNG
Der klassische Zirkus, der weltweit als reisendes Familienunternehmen bekannt ist, bietet eine Vielzahl kurzweiliger Darbietungen in der Manege, oftmals mit Tiernummern, unterhält, amüsiert und erzieht seit Generationen "Kinder aller Altersgruppen". Die Internationale Vereinigung der Zirkushistoriker definiert den Begriff „Zirkus“ als eine Mischung aus organisiertem artistischen Programm und musikalischer Unterhaltung, bei der sich die Darbietungen von Akrobaten, Clowns und den Bändigern wilder und domestizierter Tiere in einer Manege abwechseln.
Den Zirkus in seiner heutigen Form gibt es seit etwa 1770, als Philip Astley eine kleine Arena in der Nähe der Londoner Waterloo Station einrichtete. Astley präsentierte verschiedene Darbietungen, die u. a. von Kunstreitern, Seiltänzern, Akrobaten, Jongleuren und Clowns vorgeführt wurden. Im Verlaufe der nächsten 50 Jahre folgten zahlreiche Nachahmer Astleys Beispiel und es entstanden Zirkusse in ganz Europa.
Zusammen mit dem Zirkuszelt wurden in Europa Anfang des 20. Jahrhunderts nicht nur Errungenschaften in der Ausstattung wie Sägespäne und Zelte mit mehreren Manegen eingeführt, sondern auch neuartige Zirkusprogramme, wie z. B. Dressuren und Shownummern mit exotischen Tieren, sowie der Bereich Akrobatik als eigenständiger Programmpunkt.
Im 20. Jahrhundert hatten die Zirkusse in Europa auch deshalb mit zahlreichen Problemen zu kämpfen, weil etliche Zirkusunternehmen durch die Weltkriege auseinander gerissen worden waren. Zwar erlebte der Zirkus in den 50er Jahren ein Comeback, dennoch musste er sich gegen die Konkurrenz von Kino, Fernsehen, Vergnügungsparks und andere Formen der Unterhaltung behaupten, und das öffentliche Interesse an ihm ließ allmählich nach.
Seit kürzerer Zeit ist eine neuartige Form des Zirkus bekannt geworden, bei der man einen stärkeren künstlerischen Ansatz verfolgt, der andere Kunstformen wie Schauspielerei, Theater und Tanz einbezieht. Diese Kombination aus Zirkusdarstellungen, Musik und Tanz in einer modernen künstlerischen Darstellung gibt dem Zirkus eine neue zusätzliche Perspektive.
VORSCHLÄGE DER BERICHTERSTATTERIN
1. Anerkennung als Teil der Kultur Europas
Der klassische Zirkus spielt innerhalb der europäischen Kunst und Kultur zweifellos eine wichtige Rolle. In einigen Mitgliedstaaten gilt der Zirkus bereits heute als kulturelle Aktivität (z. B. Italien, Frankreich und Portugal), während er in anderen Mitgliedstaaten als Geschäftstätigkeit eingestuft wird (z. B. Deutschland, Österreich und Dänemark).
Um die klassische Zirkustradition einschließlich der Tiervorführungen zu erhalten und wirksam unterstützen zu können, wäre es wünschenswert, eine gesamteuropäische Anerkennung des Zirkus als Teil der Kultur Europas zu erreichen, wie dies etwa bei der Oper oder dem Tanz der Fall ist.
2. Zirkusschulen – schulische und berufliche Bildung
2.1 Zugang der Kinder in den fahrenden Gemeinschaften zur schulischen und beruflichen Ausbildung
Aufgrund wirtschaftlicher Zwänge sind Zirkusse ständig für einen längeren Zeitraum unterwegs. Der Zugang zur Bildung für Kinder aus Zirkusfamilien wird durch diese Mobilität erschwert. Die Kinder in den fahrenden Gemeinschaften haben vier Möglichkeiten: Einen ständigen Wechsel der Schule, Fernunterricht, Internat oder den Besuch einer Schule auf Rädern.
Nur in einigen wenigen Mitgliedstaaten wurden spezielle Vorkehrungen und Pilotprojekte für die Bildung von Zirkuskindern getroffen.
Hinsichtlich der Ausbildung der Kinder in den fahrenden Gemeinschaften wurde auf der Grundlage früherer Initiativen des EP in diesem Bereich bereits viel erreicht. Allerdings ging dieser Fortschritt, das Bewusstsein und das politische Bestreben für eine kontinuierliche und somit chancengleiche Bildung, in den vergangenen Jahren in vielen Mitgliedstaaten wieder verloren.
Die Entschließung des Rates über die schulische Betreuung der Kinder von Binnenschiffern, Zirkusangehörigen und Schaustellern aus dem Jahre 1989
ABl. C 153 vom 21.6.1989, S. 3. sowie die Unterstützung der Kommission für Projekte zur Verbesserung des Zugangs der Kinder in den fahrenden Gemeinschaften zur Bildung spielten dabei eine wichtige Rolle. Ferner legte die Kommission 1996
Noch nicht im Amtsblatt veröffentlicht. einen Bericht über die Gesamtsituation und die Durchführung der Entschließung des Rates aus dem Jahre 1989 vor, in dem sie ebenfalls auf die wachsenden Probleme im Hinblick auf die Bildung und Ausbildung von Zirkuskindern in der EU verweist.
Solange reisende Kinder im Zirkus wechselnde Schulen besuchen müssen, wird ihr Recht auf chancengleiche Bildung nicht umgesetzt. Gerade im Primärschulbereich entstehen durch ständig wechselnde Lernorte die Wissenslücken, die dazu führen, dass diese Kinder im Sekundärbereich den Anforderungen nicht mehr gewachsen sind. Ein mittlerer Schulabschluss ist aber die Vorraussetzung für die Aufnahme in eine Artistenschule.
Es werden europaweite Maßnahmen gefordert, die allen Zirkuskindern bzw. Kindern in den fahrenden Gemeinschaften den Zugang zu einer gleichwertigen Bildung sichern. Eine Möglichkeit bietet hier beispielsweise das integrierte Aktionsprogramm im Bereich des lebenslangen Lernens (2007-2013).
2.2 Berufliche Ausbildung
In der Vergangenheit erfolgte die schulische und berufliche Ausbildung künftiger Artisten innerhalb der Zirkusse als Teil der Familientradition, in der das Know-how an die jeweils nächste Generation weitergegeben wurde. Daher existieren innerhalb der EU kaum Zirkusschulen, im Gegensatz etwa zu Osteuropa, wo es staatliche Zirkusse und Zirkusschulen gibt.
In Mitgliedstaaten wie Spanien, den Niederlanden, Dänemark und Österreich bestehen zwar Zirkusschulen, diese werden allerdings vom Staat nicht immer als Formen der beruflichen Bildung anerkannt.
Daher gibt es in vielen Mitgliedstaaten einen Bedarf an der Einrichtung professioneller Zirkusschulen, die eine anerkannte Ausbildung vermitteln, die für die Entwicklung und den Fortbestand des Zirkus in diesen Mitgliedstaaten von entscheidender Bedeutung ist.
2.3 Subventionen, Stipendien
Nicht alle EU-Mitgliedstaaten bieten Subventionen und Stipendien für Auszubildende an, die eine Zirkusschule besuchen wollen. Dies beeinträchtigt u. a. die Mobilität potenzieller Artisten, die eine Zirkusschule in einem anderen Mitgliedstaat besuchen wollen.
2.4 Ausbildung der Lehrer
Ein weiteres Problem, mit denen diese Schulen zu kämpfen haben, betrifft die adäquate Ausbildung der Trainer und Ausbilder.
3. Zeitweilige Strukturen (Temporary structures)
Sämtliche Zirkusse in den EU-Mitgliedstaaten sind unabhängige Privatunternehmen, die häufig grenzüberschreitend tätig sind.
Generell gibt es weder auf EU-Ebene noch innerhalb der einzelnen Mitgliedstaaten spezielle Gesetze zur Regelung von Zirkusangelegenheiten.
Die Zirkusunternehmen unterliegen gewöhnlich der Gesetzgebung und der Rechtsprechung für andere Bereiche wie Infrastruktur, Verkehr, Ausrüstung, öffentliche Versammlungen oder Brandschutz. Die Mehrzahl der für Zirkusse geltenden Regelungen wird auf der Ebene der regionalen und lokalen Gebietskörperschaften erlassen.
Die Zirkusse müssen zur Durchführung ihrer Darbietungen zahlreiche Lizenzen und Genehmigungen einholen, die in verschiedenen Mitgliedstaaten und darüber hinaus in verschiedenen regionalen und lokalen Gebieten unterschiedlich sind, was für die Zirkusunternehmen häufig mit Schwierigkeiten und hohen Kosten verbunden ist.
Es kommt dabei in Einzelfällen vor, dass Erfordernisse, die in einer lokalen Gebietskörperschaft zu erfüllen sind, in einer anderen nicht erlaubt sind. Ein Beispiel dafür: Der Standard der Zeltleinwand. Um den niederländischen Feuerschutznormen zu entsprechen, wird eine Zeltleinwandqualität verlangt, die derzeit von keinem Hersteller angeboten wird. Die Hersteller erfüllen lediglich die in Deutschland, Großbritannien und Frankreich geltenden Normen. Die Qualität, die in diesen Ländern als Sicherheitsstandard gefordert wird, sollte auch in den anderen Mitgliedstaaten anerkannt werden. Da dies jedoch nicht der Fall ist, führt dieses Problem zu endlosen Diskussionen, Verspätungen und selbst zu Annullierungen von Darbietungen.
Es sind Lösungsansätze herbeizuführen, um derartige Probleme zu beseitigen, die sich aus den unterschiedlichen bzw. fehlenden Bestimmungen der Mitgliedstaaten und aus den unterschiedlichen Anforderungen der lokalen Behörden ergeben. Eine mögliche Lösung wäre, dem Europäischen Komitee für Normung ein Mandat zu erteilen, so dass dieses eine Reihe von Standards für zeitweilige Strukturen entwickeln kann.
4. Zirkusmitarbeiter: Mobilität, Beschäftigung von Drittstaatangehörigen
Anhand der internationalen Mobilität des Zirkus und dessen Mitarbeiter wird deutlich, wie wichtig die Betrachtung der Lage des Zirkus unter einem europäischen Blickwinkel ist, und dass ein Bedarf besteht, über EU-Maßnahmen in diesem Bereich nachzudenken.
Eine gemeinschaftsrechtliche Definition für Zirkusmitarbeiter und -artisten gibt es nicht. In den meisten europäischen Zirkussen gehören Künstler und andere Zirkusmitarbeiter unterschiedlichen Nationalitäten an. Es gibt komplizierte Vorschriften, die die Einwanderung, Beschäftigung und Mobilität von Drittstaatsangehörigen innerhalb der EU behindern, was in einigen Fällen eine - von den Zirkussen nicht gewünschte - illegale Beschäftigung im Zirkus zur Folge hat.
Um ein bestmögliches Programm mit Künstlern des höchsten Niveaus erstellen zu können, ist es unausweichlich, Artisten aus Drittstaaten, wie z. B. Russland, der Mongolei, Korea und China zu engagieren. Um jedoch Künstler aus diesen Ländern beschäftigen zu können, muss der Zirkus, wie jedes andere Unternehmen, den Nachweis erbringen, dass er sich bemüht hat, eine äquivalente Arbeitskraft innerhalb der EU zu finden. Diese bürokratische Hürde wird durch die Zirkusse als Behinderung in ihrer künstlerischen Gestaltungsfreiheit empfunden.
Bemerkung: Viele der oben stehend erwähnten Tatsachen basieren auf den Ergebnissen einer Studie, die der Ausschuss für Kultur und Bildung des Europäischen Parlaments im März 2002 bei der Generaldirektion Wissenschaft (GD IV) in Auftrag gegeben hat ("Die Lage der Zirkusse in den EU-Mitgliedstaaten", EDUC 111 vom 15. März 2003).
POSTUP
Název
Nové výzvy pro cirkus jako součást evropské kultury
Číslo postupu
2004/2266(INI)
Základ v jednacím řádu
článek 45
Příslušný výbor
Datum, kdy bylo na zasedání oznámeno
udělení svolení
CULT 13.1.2005
Výbor(y) požádaný(é) o stanovisko
Datum oznámení na zasedání
Nezaujaté stanovisko
Datum rozhodnutí
Užší spolupráce
Datum oznámení na zasedání
Návrh(y) usnesení začleněný(é) do zprávy
Zpravodajka
Datum jmenování
Doris Pack 18.1.2005
Předchozí zpravodaj(ové)
Projednání ve výboru
24.5.2005
15.6.2005
12.7.2005
Datum přijetí
12.7.2005
Výsledek závěrečného hlasování
pro:
proti:
zdrželi se:
29
1
2
Členové přítomní při závěrečném hlasování
María Badía i Cutchet, Christopher Beazley, Guy Bono, Marie-Hélène Descamps, Věra Flasarová, Milan Gaľa, Claire Gibault, Vasco Graça Moura, Lissy Gröner, Erna Hennicot-Schoepges, Ruth Hieronymi, Bernat Joan i Marí, Manolis Mavrommatis, Marianne Mikko, Ljudmila Novak, Doris Pack, Rolandas Pavilionis, Zdzisław Zbigniew Podkański, Miguel Portas, Christa Prets, Karin Resetarits, Matteo Salvini, Pál Schmitt, Nikolaos Sifunakis, Hannu Takkula, Helga Trüpel, Thomas Wise
Náhradníci přítomní při závěrečném hlasování )
Adamos Adamou, Ivo Belet, Giulietto Chiesa, Ignasi Guardans Cambó, Nina Škottová, Åsa Westlund
Náhradníci (čl. 178 odst. 2) přítomní při závěrečném hlasování
Datum předložení – A[6]
18.7.2005
A6‑0237/2005
