KONEČNÉ ZNĚNÍ
A6-0372/2005
28. 11. 2005
ZPRÁVA
o jmenování Juana Ramalla Massaneta členem Účetního dvora
(C6‑0342/2005 – 2005/0814(CNS))
Výbor pro rozpočtovou kontrolu
Zpravodaj:
José Javier Pomés Ruiz
PE 364.896v02-00
OBSAH
NÁVRH ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
PŘÍLOHA 1 : ŽIVOTOPIS JUANA RAMALLA MASSANETA
PŘÍLOHA 2 : ODPOVĚDI JUANA RAMALLA MASSANETA NA OTÁZKY V DOTAZNÍKU
POSTUP
NÁVRH ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
o jmenování Juana Ramalla Massaneta členem Účetního dvora
( C6‑0342/2005 –2005/0814 (CNS))
Evropský parlament ,
– s ohledem na čl. 247 odst. 3 Smlouvy o ES a čl. 160b odst. 3 Smlouvy o Euratomu, podle nichž Rada konzultovala návrh s Parlamentem ( C6‑0342/2005 ),
– s ohledem na svou schůzi konanou dne 24. listopadu 2005, na níž Výbor pro rozpočtovou kontrolu vyslechl kandidáty Rady na členství v Účetním dvoře a zvážil předpoklady kandidátů v souladu s kritérii stanovenými čl. 247 odst. 2 Smlouvy o ES a čl. 160b odst. 2 Smlouvy o Euratomu,
– s ohledem na článek 101 jednacího řádu,
– s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu ( A6‑0372/2005 ),
1. souhlasí se jmenováním Juana Ramalla Massaneta členem Účetního dvora;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí Radě a pro informaci Účetnímu dvoru, ostatním orgánům Evropských společenství a účetním úřadům členských států.
PŘÍLOHA 1 : ŽIVOTOPIS JUANA RAMALLA MASSANETA
Narozan na ostrově Palma de Mallorca v roce 1943.
Doktor práv na Universidad Complutense v Madridu (1971).
Svoji hlavní činnost jsem věnoval univerzitě. V letech 1969 – 1974 jsem působil jako výzkumný pracovník a v letech 1975 – 1976 jako asistent finančního a daňového práva na právnické fakultě Universidad Complutense v Madridu. V roce 1976 jsem pracoval jako profesor na Universidad de Valladolid a v letech 1977 – 1989 na Universidad de las Islas Baleares. V roce 1970 jsem si pod vedením profesora Klause Vogela rozšířil vzdělání na Vídeňské univerzitě a v letech 1972 a 1974 na univerzitě v Heidelbergu. V letech 1978 – 1980 jsem vykonával akademickou funkci děkana právnické fakulty a v letech 1980 – 1982 funkci prorektora univerzity. V tomto období (1979 – 1981) jsem působil i jako zastupující soudce u Nejvyššího soudu na Baleárských ostrovech.
V souvislosti s mojí univerzitní činností jsem vydal řadu prací týkajících se témat v oblasti mojí specializace, a to:
A) Finanční decentralizace: „El sistema financiero de las corporaciones locales en el derecho alemán“ (1976); „Incidencia de la Constitución española de 1978 en materia de fuentes normativas de las Comunidades Autónomas“ (1979); „El control de la Hacienda no estatal por el Tribunal de Cuentas“ (1982); „El reparto de competencias tributarias entre los distintos ámbitos de gobierno“ (1988); „Autonomía y suficiencia en la financiación de las Haciendas Locales“ (1993); „Asimetría del poder tributario y del poder de gasto de las Comunidades Autónomas“ (1993); „Estructura constitucional del Estado y Ley General Tributaria“ (1994); „Sistema y modelos de financiación autonómica“ (1994); „La necesaria reforma de las Haciendas Locales en el Estado de las Autonomías“ (1995); „Contenido, instrumentos y límites de la corresponsabilidad fiscal“ (1995); „Constitución y Presupuestos Generales de las Comunidades Autónomas“ (1996); „Las relaciones interadministrativas en la aplicación de los tributos“ (1996); „Elementos jurídicos de la financiación autonómica“ (2001); „Principios tributarios y puntos de conexión“ (2005).
B) Způsoby zdanění: „Derecho Constitucional y Derecho Financiero“ (1981); „Condicionamientos constitucionales de la codificación tributaria“ (1993); „Tasas, precios públicos y precios privados“ (1996); „Hacia un concepto constitucional de tributo“ (1997). „El bloque presupuestario en España: presupuesto, acompañamiento, estabilidad“(2003).„El Decreto-ley en materia tributaria“(2003), „Hecho imponible y cuantificación de la prestación tributaria“ (1978); „La unidad familiar como sujeto en el ordenamiento tributario español“" (1980); „Régimen fiscal de determinados activos financieros“ (1985); „Tributación de entidades de previsión socia“ (1990); „El tipo de gravamen“ (1991); „Aspectos fiscales de la libre circulación de capitales en la Comunidad Europea“ (1992); „Incrementos patrimoniales por operaciones entre no residentes“ (1993); „La eficacia de la voluntad de las partes en las obligaciones tributarias“ (1996); „Las nuevas reglas de determinación de la base imponible en el Impuesto sobre Sociedades“ (1997); „La Directiva 90/435/CE relativa al Régimen Fiscal Común aplicable a las sociedades matrices y filiales. La experiencia española“ (2001); „La revisión de actos tributarios en vía administrativa“(2004).
C) V souvislosti s univerzitní činností jsem do španělského jazyka přeložil tato klasická díla:
H.Nawiasky: „Cuestiones fundamentales del Derecho Tributario“ (1926); L.Trotabas: „Ensayo sobre el Derecho Fiscal“ (1928); F.Geny: „El particularismo del Derecho Fiscal“ (1931).
V roce 1987 jsem byl hlavním přednášejícím na 13. studijních dnech Latinskoamerického institutu daňového práva a v roce 1991 na 15. kongresu Mezinárodní finanční asociace (IFA).
Moje politická činnost se odvíjela od funkce poslance španělské Poslanecké sněmovny (španělského parlamentu) ve II. a III.volebním období v letech 1982 – 1989. V tomto období jsem působil jako předseda Výboru pro hospodářství, obchod a finance poslanecké sněmovny (1983 – 1989). Byl jsem členem s hlasovacím právem v parlamentních výborech pro rozpočet a zahraniční věci, zástupcem španělského parlamentu na zasedáních Meziparlamentní unie (1984 – 1989), členem Smíšeného výboru sněmovny a senátu pověřeného k udržování vztahů s Účetním dvorem za účelem kontroly Zprávy o stavu státních financí (1984 – 89).
Na Universidad Autónoma de Madrid, kde jsem působil jako profesor finančního a daňového práva v letech 1989 – 2005, jsem poskytoval poradenské služby na mezinárodním poli (pro Národní shromáždění Nicaraguy k vypracování Daňového kodexu, Managua, 1992; pro Ministerstvo pro decentralizaci ve Venezuele v rámci projektu Mezivládního fondu pro decentralizaci, Caracas, 1993; pro paraguayskou vládu k vyhotovení Bílé knihy institucionální reformy, Asunción, 2002). V letech 1990 – 1995 jsem byl poradcem Institutu finančních studií při Ministerstvu financí a účastnil se vyhotovení Zprávy o hospodářsko-finanční sprvávě veřejných výdajů ve Španělsku (1993). Byl jsem pověřen vyhotovením a sepsáním odvolání k Ústavnímu soudu proti doprovodným zákonům ke všeobecnému státnímu rozpočtu (rozpočty na rok 1997, 1999, 2000 a 2002).
PŘÍLOHA 2 : ODPOVĚDI JUANA RAMALLA MASSANETA NA OTÁZKY V DOTAZNÍKU
Plnění povinností
1. Jaký je Váš názor na kritiku DAS, kterou Parlament vyjádřil ve své zprávě o udělení absolutoria za rok 2003 a v pracovních dokumentech k semináři o finančním řízení?
Tomu, kdo se stejně jako já dostává poprvé k vnitřnímu fungování Účetního dvora a ostatních komunitárních orgánů dostává poprvé, se DAS jeví jako jeden z nejkonfliktnějších bodů v souboru orgánů a dokumentů, které do rozpočtu Unie zasahují. Podle mého názoru jde o nanejvýš složitou záležitost, a tudíž by ode mne bylo lehkovážné, abych se v této chvíli ke kritice DASu ze strany Parlamentu vyjádřil.
Nicméně rozbor dokumentů přístupných na webových stránkách Účetního dvora mi umožňuje učinit k této otázce několik poznámek.
Kapitola I výroční zprávy Účetního dvora za rozpočtový rok 2003 se věnuje prohlášení o věrohodnosti účtů a upozorňuje (v bodu VI) na slabé stránky a chyby jak ze strany Komise, tak členských států, při provádění plateb v určitých oblastech (záruční sekce EZOZF, strukturální opatření, programy pro výzkum, vnější akce, předvstupní pomoc).
Parlament v souvislosti s touto zprávou přijal rozhodnutí o udělení absolutoria za plnění rozpočtu a doplnil je o řadu připomínek (až 179), z nichž se jich nejméně 30 týkalo výslovně Účetního dvora a DASu. Jde o velmi širokou kritiku, z níž podle mého názoru vynikají dvě hlediska: 1.) mnoho kritických připomínek, které se zdají být na první pohled zaměřené vůči Účetnímu dvoru, se ve skutečnosti týká kritiky členských států a Komise; 2.) negativní prohlášení o věrohodnosti účtů (DAS) Účetním dvorem po dobu 10 let, které mu Parlament vytýká (v bodu 13), by mělo přihlédnout k tomu, že úkolem Účetního dvora, pokud se týká kontroly zákonnosti a správnosti uskutečněných transakcí, je objasnit, jak si orgány pověřené prováděním plateb počínaly.
Jak uvádí Parlament je zřejmě třeba zlepšit kritéria a metody prohlášení o věrohodnosti účtů (DAS) a také způsob jeho prezentace (např. body 30, 32, 33, 36, atd.) a pamatovat na to, že toto spadá do výhradní pravomoci Účetního dvora. Proto se domnívám, že z absolutoria, které parlament za plnění rozpočtu pro rok 2003 udělil, vyplývá, že je třeba, aby všechny orgány Společenství a členské státy vynaložily společné úsilí k dosažení vytčeného cíle, tedy zajistit, že rozpočtový postup a postup plnění příjmů a výdajů bude předmětem takového prohlášení o věrohodnosti, které by odpovídalo skutečnosti.
Co se týká pracovních dokumentů souvisejících se seminářem finančního řízení, domnívám se, že je třeba odkázat na zasedání COCOBU (Parlamentního výboru pro rozpočtovou kontrolu), které se konalo dne 4. října. Tyto dokumenty, ať už vznikly u Účetního dvora, v Parlamentu nebo nezávisle, mi velmi pomohly do problému DAS proniknout, ačkoliv z nich rovněž vyplývá, že pochybnosti a velké neznámé, které tento nástroj obestírají, sdílí i osobnosti, které ho znají nejlépe.
2. Jak může Účetní dvůr přispět k utváření pozitivních představ o Evropské unii v očích evropských občanů? Existuje lepší způsob, jak předkládat zprávy Účetního dvora a jak je učinit pro veřejnost srozumitelnější?
Úlohou Účetního dvora je kontrolovat příjmy a výdaje Unie a zaručit dobré finanční řízení.
Věřím, že pokud Účetní dvůr bude svoji povinnost, která je mu uložena smlouvami (články 246, 247 a 248 Smlouvy o ES), plnit zodpovědně, pak může významným způsobem přispět k dobrému obrazu Evropské unie. Jeho vážnost a preciznost jako orgánu Unie je pro občany Společenství zárukou. Účetní dvůr by při plnění svých úloh měl v každém případě odolávat jakémukoliv pokušení nesrovnalosti za každou cenu odsuzovat nebo tak činit v rozporu se svojí úlohou. Bojovat proti podvodům a všem nezákonným činnostem, které by mohly ohrozit finanční zájmy Společenství, je úlohou, která přísluší celému Společenství a všem členským státům (čl. 280 odst.1 Smlouvy o ES). Skutečnost, že se Účetní dvůr snaží zprostředkovávat o Unii pozitivní obraz neznamená, že by měl být vytvářen negativní obraz kontroly účtů a finančního řízení.
Informace o tak složité záležitosti, jakou jsou účty a správa Unie, musí mít také nezbytně komplexní charakter. Obecně se může stát, že mnoho informací může znamenat totéž jako nedostatek informací. Kvalita je důležitější než kvantita. V současné době neznám všechny činnosti, které Účetní dvůr v zájmu předkládání svých zpráv vykonává a v minulosti vykonával, a je proto pro mne těžké naznačit cestu, kterou by se měl v zájmu zlepšení předkládání zpráv ubírat. Rozhodnutí č. 92/2004 (články 69, 70 a 71) stanovuje v souvislosti s tímto pokyny, jejichž rozvíjení může být užitečné.
V každém případě a s výhradami k současné úrovni mých znalostí, o kterých jsem se zmínil výše, bych si dovolil uvést dva činitele. Na jedné straně potřebu využívat veškeré možnosti, které nabízejí nové technologie, zejména internet, neboť přístup k němu je demokratický a snadný. Na druhé straně by mohlo být užitečné přiblížit výsledky Účetního dvora občanům, kteří čerpají z rozpočtových příspěvků politik Společenství. V tomto smyslu by bylo vhodné zvážit, jak konkrétním oblastem (regionům, obcím) poskytovat informace o výsledku kontroly řízení finančních prostředků, ať už spolufinancovaných nebo ne, ke kterému Účetní dvůr dospěl.
3. Jaké by měly být hlavní rysy řádného finančního řízení v jakékoli veřejné službě?
Domnívám se, že tato otázka, která se netýká pouze rozpočtové kontroly, vybízí k počátečnímu zamyšlení. Existence „kultury“ finančního řízení podle mého názoru znamená opak finanční libovůle. Řízení vyžaduje přinejmenším dva předpoklady: právní jistotu administrativní správy a předběžné i dodatečné informace o této správě. Koexistence dvou protichůdných kultur by si v politickém společenství odporovala. Proto je politický systém vyznačující se libovůlí neslučitelný s „kulturou řádného finančního řízení“. Z tohoto důvodu řádné a zdravé finanční řízení vyžaduje jako conditio sine qua non demokratický politický systém, ve kterém je moc rozdělena a který uplatňuje úmluvu o právech a povinnostech občanů.
Co se týká finančního řízení vlastních prostředků Unie, vyvstává problém, že toto řízení je uskutečňováno správními úřady členských států (DPH, celní povinnosti), které mohou přestat určité částky vybírat z důvodu, že poplatník se potýká s finančními problémy, či proto, že tyto vymáhané částky jsou minimální nebo úřadům nepokrývají rizika a náklady na jejich vymáhání. Účetní dvůr musí kontrolovat uplatňování daňových postupů určených k výběru těchto prostředků, na kterých se Unie podílí.
Finanční řízení veřejných výdajů v jakékoliv veřejné službě, ať už v rámci Společenství či nikoliv, se musí vyznačovat základními znaky, zejména průhledností, rozvíjenými v rámci následujících požadavků: 1.) Předpokladem řízení je existence jasného rozpočtového postupu, který na základě principu rozpočtové specializace, nestanoví všeobecné položky a částky, které správce musí později upřesnit; to vyžaduje, aby byla stanovena přesná definice cílů a programů a aby se zamezilo přijetí závazku výdajů bez přidělení příslušných prostředků rozpočtu k čerpání. 2.) Z hlediska orgánů nebo úředníků, kteří byli řízením pověřeni, je třeba, aby existovala přesná definice pravomocí a odpovědností těch, kteří se na řízení podílejí. 3.) V souvislosti s jejich úlohami a cíli musí existovat jasné a stabilní pokyny, jejichž uplatňování by nevyžadovalo přehnané organizační úsilí a které by upravovaly postup plnění výdajů ze strany správců a stanovily požadované dokumenty (ze strany úřadů Společenství a konečných příjemců) nezbytné k odůvodnění výdajů a také způsoby současného provádění vnitřní intervencí v průběhu všech fází provádění plateb.
Na závěr by zprávy Účetního dvora měly sloužit jako zpětná vazba při přijímání budoucích rozhodnutí, a to vyhodnocením řízení v souladu se zásadami hospodárnosti (použití co nejméně prostředků), účinnosti (stupeň dosažení vytyčených cílů v rámci plánu bez ohledu na hospodárnost prostředků použitých k jejich dosažení) a výkonnosti (stanovení, zda přidělení prostředků proběhlo za minimalizace nákladů či maximalizace užitku).
4. Účetní dvůr má podle Smlouvy pomáhat Evropskému parlamentu při výkonu jeho pravomocí při kontrole plnění rozpočtu. Jak byste charakterizoval své povinnosti týkající se podávání zpráv Evropskému parlamentu a zejména parlamentnímu Výboru pro rozpočtovou kontrolu? Pokud by Parlament vyzval Účetní dvůr, aby vypracoval zprávu o nějaké sféře vzbuzující pochyby, jak byste na takovou výzvu reagoval?
Účetní dvůr musí o svoji nezávislost vůči jakémukoliv orgánu nebo úřadu neustále usilovat. Tato nezávislost je v souladu s jeho postavením prostředníka mezi Parlamentem a Radou ( čl. 248 odst. 4 Smlouvy o ES), neboť není sama o sobě účelem. Tato rovnováha rozpočtových pravomocí v Unii vyžaduje, aby orgány odpovědné za schválení rozpočtu byly odpovědné také za konečné schválení správnosti jeho plnění. Pokud schválení rozpočtu předpokládá schválení prognózy příjmů v období jeho plnění a udělení oprávnění Komisi vynaložit určité částky na předpokládané účely, je z demokratického pohledu logické, že použití rozpočtu Komisí, tedy plnění rozpočtu (čl. 276 odst.1 Smlouvy o ES), budou muset na závěr schválit orgány, které oprávnění udělily.
Povinnosti, které bych v souvislosti s tímto vykonával, v případě že bych byl jmenován členem Účetního dvora, bych plnil na profesionální úrovni a kolegiálně s ostatními členy Účetního dvora (články 1 a 23 jednacího řádu Účetního dvora z roku 2004 a doplňující ustanovení k rozhodnutí č. 92/2004). Tyto povinnosti se budou, v souladu s organizací práce Účetního dvora vytvořenou naším předsedou, týkat dvou základních nástrojů: výroční zprávy a zvláštních zpráv, stanovisek a připomínek (čl. 248 odstavce 1, 2 a 4 Smlouvy o ES). Je zřejmé, že tato pomoc Parlamentu a Radě bude poskytována především prostřednictvím Výboru pro rozpočtovou kontrolu, kterému budou předkládány zprávy (článek 66 rozhodnutí č. 92/2004).
Je nezbytné brát patřičný ohled na motivy a zájmy, které vedou k podávání žádostí o zprávy, jež Parlament Účetnímu dvoru posílá, a proto by jim Účetní dvůr měl věnovat náležitou pozornost. Spolupráce mezi oběma orgány je základem spolehlivé vnější kontroly, která by měla vyústit ve zbavení Komise politické odpovědnosti. Proto budu věnovat maximální pozornost a obezřetnost těmto žádostem odpovídajícím obecným zájmům Unie a podporovaným parlamentními orgány, které by se logicky měly projednávat také ve Výboru pro rozpočtovou kontrolu. Konečné rozhodnutí o vypracování vyžádané zprávy spočívá v každém případě v kompetenci samotného Účetního dvora.
5. Jak jistě víte, Komise provádí v současné době revizi svého finančního nařízení. Jaké zlepšení by mohla tato změna přinést? Víte o nějakém?
Finanční nařízení je nezbytným předpisem pro fungování Unie, neboť jsou v něm obsaženy předpisy pro sestavení a plnění rozpočtu, ale také pro předložení a audit účtů. Protože se jedná o předpis, který je úzce spjatý se skutečnými okolnostmi, není překvapující, že by mohl být předmětem častých úprav, a to až do té míry, že stávající nařízení z roku 2002, které je výsledkem podrobné revize předchozího nařízení, vyžaduje, aby v případě nutnosti prošlo každé tři roky nebo i dříve vlastní revizí.
Revize nařízení pro rok 2005 již byla zahájena (3.5.2005). Vzhledem k tomu, že nejsem členem žádného orgánu Unie a ani s nimi nemám žádné zkušenosti, měly by mé názory být chápány jako intuitivní a přiblížné až teoretické, které nemusí odpovídat skutečné situaci v Unii.
Cílem navrhovaných změn ve finančním nařízení je zjednodušit předpisy, které upravují systém veřejných zakázek a poskytování subvencí, vyjasnit a zracionalizovat předpisy týkající se metod řízení a zlepšit účinnost a transparentnost fungování předpisů. Tyto cíle mohou získat konkrétní podobu mimo jiné tím, že se zjednoduší administrativní postupy při poskytování subvencí nebo postupy finančního řízení, a to zavedením paušálního systému nebo nahrazením průkazných dokumentů čestným prohlášením.
Říká se, že celý tento soubor opatření bude mít dva pozitivní účinky („zlepšení“, jak se uvádí v otázce): pro občany jako příjemce příspěvků to bude znamenat podstatné snížení byrokratických překážek, pro správní orgány Společenství pak větší pružnost a účinnost při plnění rozpočtu a při plnění vytčených politických cílů.
Za předpokladu, že se při tvorbě nových předpisů bude řádně přihlížet k zásadě, že předpisy nebudou vyžadovat nepřiměřené organizační úsilí a že jejich cíle budou jasně vytčeny (jak již bylo řečeno v odpovědi na otázku č. 3), bude nezbytné najít rovnováhu mezi dvěma hodnotami, které se mohou dostat do konfliktu, to je mezi administrativní pružností na straně jedné a řádným finančním řízením a ochranou finančních zájmů Unie na straně druhé.
6. Jakou roli by mohly sehrát vnitrostátní kontrolní úřady, aby pomohly zajistit řádné používání finančních prostředků ze zdrojů EU, které jsou čerpány v jejich zemích?
Mezi výdajovým rozpočtem Společenství a výdajovým rozpočtem členských států existuje patrná spojitost. Uvážíme-li, že nejméně 80 % rozpočtu Společenství se plní na vnitrostátní úrovni (záruční sekce EZOZF a strukturální fondy) musí se vnitřní kontrolní postupy Komise uskutečněné v průběhu plnění výdajů i vnější kontrolní postupy Evropského účetního dvora po uzavření účtů a transakcí střetávat s vnitřními a vnějšími postupy vnitrostátních kontrolních úřadů. Vzhledem k tomu, že některé členské státy Unie se vyznačují složenou strukturou správních celků, objeví se také vnitřní a vnější kontrolní úřady na příslušných politických a správních úrovních těchto států. Pokud jedno jediné euro projde na své cestě ke konečnému příjemci různými rozpočty, budou do kontrolní činnosti nad tímto jedním eurem zapojeny všechny kontrolní postupy vlastní všem těmto rozpočtům.
Zdá se tedy, že koordinace mezi oběma druhy kontroly (vnitřní průběžnou a vnější zpětnou) na různých úrovních či v různých vládních sférách, které v Unii existují, je nevyhnutelná, což formuloval Výbor pro rozpočtovou kontrolu již před lety v rámci programu SEM 2000. V této chvíli nedokážu posoudit, jestli by bylo pro finance Společenství dobré, aby se uplatňovala zásada, že výsledky auditu uskutečněného jedním kontrolním úřadem budou platily i pro ostatní kontrolní úřady stejné povahy. Druhou možností by bylo zvážit použití prostředků pro harmonizaci právních předpisů Společenství – které se používají u prostředků zdanění – aby bylo v rámci kontroly plnění výdajů dosaženo co nejužšího sblížení postupů.
7. Máte představu o jakýchkoli změnách vnitřní organizace Účetního dvora, které by mohly zefektivnit jeho fungování?
Domnívám se, že bez znalostí vnitřního fungování Účetního dvora, jehož členem bych se rád stal, by bylo skutečně těžké a nerozumné vyslovit v souvislosti s touto otázkou nějaký návrh. Myslím, že k odpovědi na tuto otázku bych potřeboval pomoc ze strany těch, kteří jsou členy Účetního dvora už po dobu několika let.
Přesto se domnívám, že jsou určité indície, které lze využít k zamyšlení nad možnou změnou ve struktuře Účetního dvora. Za prvé je to Smlouva z Nice, která poskytuje možnost vytvořit uvnitř Účetního dvora komory. Za druhé je to skutečnost, že Účetní dvůr se člení již v současné době na čtyři skupiny (a navíc skupinu CEAD), což se zdá být v souladu s uspořádáním Účetního dvora na komory. Za třetí, pokud by Účetní dvůr sestával z komor, mohla by se každá komora zabývat určitým tématem (na příklad stanovisky, zprávami, připomínkami), o kterém by diskutovala a rozhodovala, aniž by bylo třeba toto téma projednávat v plénu, zatímco jiné záležitosti (bezpochyby včetně výroční zprávy) by bylo nezbytně nutné projednávat v plénu.
Nezávislost
8. Jak byste charakterizoval Vaši povinnost uchovat si nezávislost při plnění pracovních úkolů a jak si konkrétně představujete uplatnění této zásady v praxi?
Při plnění pracovních úkolů, které bych vykonával jako člen Účetního dvora, bych se řídil zásadami stanovenými v čl. 247 odst. 4 Smlouvy o ES, které jsou doplněny o povinnosti obsažené v Kodexu administrativního chování Účetního dvora (z prosince 2004), v článku 3 jednacího řádu Ústavního dvora a v článcích 5 a 6 rozhodnutí č. 92/2004 o uplatňování jednacího řádu Ústavního dvora.
Ze subjektivního hlediska je nezávislost chápána přinejmenším jako nepřijímání jakýchkoliv doporučení natož pokynů, nepodléhání reakcím na má rozhodnutí – přijatá spolu s kolegy – bez ohledu na to, jedná-li se o reakce veřejných orgánů (EU nebo jiných) nebo soukromých institucí členských států nebo zájmových skupin, které jsou činností EU, a zejména jejím rozpočtem, nepochybně ovlivňovány.
Z objektivního hlediska věřím, že své pracovní úkoly budu plnit nezávisle, pokud budu na základě intelektuální cti a preciznosti uplatňovata příslušná kritéria v souladu s profesionálními pravidly rozpočtové kontroly a zároveň se budu zdržovat jakékoliv jiné činnosti, která zcela nesouvisí s činností Účetního dvora. Na základě tohoto pohledu je zárukou nezávislosti dodržování pravidel o neslučitelnosti zájmů a naprostá oddanost Účetnímu dvoru.
9. Mohl byste Evropskému parlamentu poskytnout podrobné informace o Vašich nedávných i současných podnikatelských aktivitách, finančních a politických zájmech a postojích a o jakýchkoli jiných závazcích, které by mohly způsobit střet s Vašimi budoucími povinnostmi?
Nemám žádné podnikatelské aktivity, finanční ani politické zájmy či závazky, které by mohly v souvislosti s mými budoucími povinnostmi člena v Účetním dvoře způsobit střet zájmů. To platí jak v současné době, tak v blízké či dávné minulosti. Nikdy jsem nepodnikal a ani jsem neměl žádné jiné finanční závazky. Hlavní náplní mojí činnosti byla vždy univerzita, přestože jsem v určitých obdobích vykonával také úlohu politického zástupce nebo jsem poskytoval právní poradenství v oblasti veřejných financí.
Co se týče mé politické činnosti, vstoupil jsem do španělského parlamentu jako nezávislý poslanec, tedy aniž bych byl členem strany, na jejímž seznamu jsem byl uveden jako kandidát na poslance za Baleárské ostrovy. Toto období (1982 –1989) mi poskytlo zajímavou příležitost vykonávat své povinnosti způsobem, který spojoval nezávislost s oddaností a svobodu se závazky. Výsledek byl nadmíru pozitivní. V roce 1989 jsem se z vlastní vůle rozhodl, že už nebudu do voleb kandidovat.
Odborné zkušenosti
10. Charakterizujte laskavě hlavní stránky Vašich odborných zkušeností v oblasti veřejných financí, řídící činnosti nebo kontroly řídících činností.
Tématem veřejných financí jsem se zabýval již v mé doktorské práci (1971). Od té doby se moje činnost vždy soustředila na tuto oblast, a to jak v rámci mé akademické činnosti, tak mojí politické činnosti nebo v oblasti poradenství.
Z akademického pohledu bylo mojí povinností profesora veřejných financí od roku 1977 vést přednášky pro studenty magisterského a doktorandského studia o různých aspektech veřejných financí, jak co se týče příjmů (zejména daní), tak výdajů (rozpočtový cyklus a kontrola jeho plnění tvořící jeho podstatnou část). V různých obdobích mého akademického působení jsem se zabýval rozpočtem a jeho kontrolou, zejména z pohledu složených či decentralizovaných států („El control de la Hacienda no estatal por el Tribunal de Cuentas“, 1982; „Constitución y Presupuestos Generales de las Comunidades Autónomas“, 1996), ale i obecně platnými účetními předpisy upravenými směrnicemi a nařízeními Společenství v oblasti podnikových daní („Las nuevas reglas de determinación de la base imponible en el Impuesto sobre Sociedades“, 1997).
Z politického pohledu jsem byl předsedou Výboru pro hospodářství, obchod a finance poslanecké sněmovny (1983 – 1989) a odpovídal jsem za procesní aspekty všech právních předpisů, které byly během těchto osmi let přijaty a ve kterých došlo k reformě celého španělského daňového a rozpočtového systému – to v době, kdy se Španělsko stalo členem EHS – a za pravidelná i mimořádná jednání s Ministerstvem financí, s guvernérem španělské národní banky a ostatními orgány ministerstva. Současně jsem byl členem poslaneckého Výboru pro rozpočet a po dobu mého osmiletého členství v něm jsem vykonával funkci zpravodaje a mluvčího při jednáních o všeobecném státním rozpočtu. Na závěr, v letech 1984 – 1989, jsem byl členem Smíšeného parlamentního a senátního výboru pro vztahy s Účetním dvorem a odpovědný zejména za provádění kontroly stavu státních financí, o kterém Účetní dvůr podával každoročně zprávu Parlamentu.
Na závěr z oblasti mé poradenské činnosti. V době, kdy jsem vykonával činnost poradce Institutu finančních studií spadajícího pod španělské Ministerstvo financí (1990 – 1995), byl jsem současně členem skupiny, která pracovala na Zprávě o hospodářsko-finanční správě veřejných financí ve Španělsku (1993). V letech 1997, 1999, 2000 a 2002 mne skupina socialistů ve španělském parlamentu pověřila vypracováním a sepsáním odvolání k Ústavnímu soudu vůči doprovodným zákonům ke všeobecnému státnímu rozpočtu za tyto roky, k němuž dosud nebyl vynesen rozsudek. Moje poradenská činnost v soukromém sektoru se týkala zejména záležitostí daní. Pokud jde o mou poradenskou činnost na mezinárodním poli, soustředil jsem se zejména na otázky decentralizace veřejných financí.
11. Pokud jste již pracoval jako člen Evropského účetního dvora, popište laskavě Váš přínos ke zdokonalování řízení finančních toků v Evropské unii v době, kdy jste vykonával funkci člena Evropského účetního dvora.
Vzhledem k tomu, že jsem nikdy dříve nebyl členem Evropského účetního dvora, nemohu na tuto otázku odpovědět. Na tuto otázku bych mohl odpovědět pouze v případě, kdy by mi byla položena až za šest let, což by znamenalo, že jsem přispěl ke zlepšení správy finančních prostředků Unie.
12. Uvažoval byste o stažení Vaší kandidatury, pokud by stanovisko Parlamentu týkající se Vašeho jmenování členem Účetního dvora nebylo příznivé?
Ačkoliv jsou Evropský parlament a Účetní dvůr (Maastricht, 1992) orgány Unie a tudíž požívají vysokého stupně nezávislosti, je také pravda, že Účetní dvůr – při vykonávání vnější kontroly v obecném zájmu Unie – plní své kontrolní povinnosti v souvislosti s pravomocemi Parlamentu a Rady, které společně sdílí rozpočtové pravomoci Unie.
Proto se domnívám, že by nebylo vhodné vykonávat povinnosti člena Účetního dvora a přitom nesdílet postoj Parlamentu, a to i přesto, že jsou členové Účetního dvora jmenováni Radou.
Pokud by nastaly okolnosti, o kterých se v otázce zmiňujete, ale pevně doufám, že se tak nestane, nepříslušelo by mi stáhnout kandidaturu, kterou jsem sám nepředložil, ale vzhledem k nepříznivému stanovisku Evropského parlamentu bych vládu mojí země informoval o svém záměru funkci člena Účetního dvora nepřijmout. Jestliže návrh na moji kandidaturu (čl. 247 odst. 3 Smlouvy o ES) předložila španělská vláda, pak by příslušelo jí, aby Evropské Unii předložila nový návrh.
POSTUP
Název
Jmenování Juana Ramalla Massaneta členem Účetního dvora
Referenční údaje
C6‑0342/2005 – 2005/0814(CNS)
Právní základ
čl. 247 odst. 3 první pododstavec Smlouvy o ES a čl. 160b odst. 3 Smlouvy o Euratomu
Základ v jednacím řádu
článek 101
Datum konzultace s EP
14.10.2005
Příslušný výbor
Datum postoupení
CONT 27.10.2005
Zpravodaj
Datum jmenování
José Javier Pomés Ruiz 12.09.2005
Projednání ve výboru
24.11.2005
Datum přijetí
24.11.2005
Členové přítomní při závěrečném hlasování
Inés Ayala Sender, Herbert Bösch, Mogens N.J. Camre, Paulo Casaca, Lorenzo Cesa, Petr Duchoň, Szabolcs Fazakas, Umberto Guidoni, Hans-Peter Martin, Borut Pahor, José Javier Pomés Ruiz, Bart Staes, Margarita Starkevičiūtė, Kyösti Tapio Virrankoski
Náhradníci přítomní při závěrečném hlasování
Daniel Caspary, Joel Hasse Ferreira, Edit Herczog
Náhradníci (čl. 178 odst. 2) přítomní při závěrečném hlasování
Iles Braghetto, Manolis Mavrommatis, Marcello Vernola
Datum předložení – A[6]
28.11.2005
A6-0372/2005
