Maastrichtská smlouva: 15 let od založení Evropské unie
Instituce
2007-02-08 - 12:53
Patnáct let Maastrichtské smlouvy
Před patnácti lety, 7. února 1992, podepsali zástupci tehdejší dvanáctky v Maastrichtu Smlouvu o Evropské unii. Revize původních smluv otevřela cestu k politickému sjednocení Evropy a posílila demokracii. To bylo především přínosné pro Evropský parlament. Se zavedením spolurozhodovací procedury výrazně posílil jeho význam, a stal se tak poprvé rovnocenným partnerem Evropské komise a Rady ministrů. Při schvalování právních předpisů získal dokonce v některých oblastech právo veta.
Maastrichtská smlouva je jedním z nejvýznamnějších milníků v dějinách evropské integrace. Souběžně s pádem komunistických režimů se členské země v prosinci 1990 dohodly na svolání mezivládní konference, jejímž cílem byla obsáhlá reforma právních základů evropské spolupráce. Vrcholila příprava vytvoření jednotného vnitřního trhu a panovala shoda o zavedení jednotné měny. Před dveřmi již čekaly původně neutrální země (Rakousko, Finsko, Švédsko), které po konci studené války již neměly zábrany se plně začlenit do integračního procesu. Za těchto okolností se tehdy zrodila Evropská unie.
Tři pilíře
V souvislosti s novým právním základem EU se začalo hovořit o třech pilířích. Novým výrazem Evropské společenství (ES) byl nahrazen původní název Evropské hospodářské společenství (EHS). Vnitřní trh společně s hospodářskou a měnovou unií se tak stal podstatnou částí prvního pilíře. Právě zde výrazně posílila pravomoc Evropského parlamentu. Po ratifikaci Maastrichtské smlouvy v listopadu roku 1993 již nemohl být jednoduše přehlasován Radou ministrů. Druhý pilíř tvoří Společná zahraniční a bezpečnostní politika a třetí pilíř spolupráce v oblasti justice a vnitra.
Evropské občanství
Název Evropská unie byl od počátku chápán spíše jako program než jako konstatování daných skutečností. Španělský sociálně demokratický poslanec Enrique Barón Crespo byl předsedou Evropského parlamentu v době, kdy se Maastrichtská smlouva projednávala (1989-1992). Podle jeho slov bylo kromě zavedení již zmíněné spolurozhodovací procedury rovněž důležité, že "jsme docílili uznání evropského občanství a evropských politických stran".
Občané členských zemí dnes mají právo volného pohybu v zemích EU, účast v evropských a komunálních volbách dle místa bydliště (nezávisle na zemi pobytu) a na konzulární pomoc v zemích, kde vlastní stát nemá zastoupení. Symbolem evropského občanství se stal například společný vzhled evropských pasů.
Další významnou novinkou bylo zavedení funkce Evropského veřejného ochránce práv (ombudsman), kterého volí Evropský parlament. Sídlí ve Štrasburku a stará se o stížnosti občanů. Parlament rovněž získal právo svolávat vyšetřovací výbory a podávat žaloby u Evropského soudního dvora.
Předseda Parlamentu Hans-Gert Pöttering je europoslancem od prvních přímých voleb v roce 1979. Z jeho pohledu je Maastricht bodem obratu v evropských dějinách. Podle jeho slov se původně poradní sněmovna změnila na vyspělý zákonodárný orgán. Spolurozhodovací pravomoc byla dále rozšířena ve smlouvách z Amsterodamu a z Nice. Podle Pötteringa to znamená, že "máme možnost pozměnit skoro dvě třetiny všech návrhů Komise, anebo, v případě že bychom byli na konci se zněním textu nespokojeni, jej úplně zamítnout".
20070206STO02783 Vznik zákonů při spolurozhodování: hlavní města kultury Maastrichtská smlouva (AJ) Historie Evropské unie
CS
1
PHOTO
20070206PHT02839.jpg
CS
3
LINK
http://europa.eu/scadplus/treaties/maastricht_en.htm
CS
4
LINK
http://europa.eu/abc/history/index_cs.htm
-//EP//TEXT IM-PRESS 20061025STO12146 0 NOT XML V0//CS
-//EP//DTD IM-PRESS 20050901 STO DOC XML V0//EN
-//EP//STYLESHEET IM-PRESS 20050901 STO DOC XML V0//EN
