KONEČNÉ ZNĚNÍ
A6-0266/2007
9. 6. 2007
ZPRÁVA
o výroční zprávě Evropské centrální banky za rok 2006
(2007/2142(INI))
Hospodářský a měnový výbor
Zpravodaj:
Gay Mitchell
PE 388.643v02-00
OBSAH
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU............................................................3
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ..............................................................................................10
POSTUP...................................................................................................................................14
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
o výroční zprávě Evropské centrální banky za rok 2006
( 2007/2142(INI) )
Evropský parlament ,
– s ohledem na výroční zprávu Evropské centrální banky (ECB) za rok 2006,
– s ohledem na článek 113 Smlouvy o založení Evropského společenství,
– s ohledem na článek 15 Protokolu o statutu evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky
Úř. věst. C 191, 29.7.1992, s. 68. , který je přílohou Smlouvy,
– s ohledem na své usnesení ze dne 2. dubna 1998 o demokratické odpovědnosti ve třetí etapě hospodářské a měnové unie
Úř. věst. C 138, 4.5.1998, s. 177. ,
– s ohledem na své usnesení ze dne 14. března 2006 o revizi strategie Mezinárodního měnového fondu
Úř. věst C 291, 30.11.2006, s. 118. ,
– s ohledem na své usnesení ze dne 6. července 2006 o zachycování údajů o bankovních převodech ze systému SWIFT tajnými službami USA
Texty přijaté toho dne, P6_TA(2006)0317 . a usnesení ze dne 14. února 2007 o SWIFT, dohodě o PNR a transatlantickém dialogu o těchto tématech
Texty přijaté toho dne, P6_TA(2007)0039 . ,
– s ohledem na své usnesení ze dne 15. února 2007 o situaci v evropské ekonomice: přípravná zpráva o hlavních směrech hospodářských politik na rok 2007
Texty přijaté toho dne, P6_TA(2007)0051 . ,
– s ohledem na své usnesení ze dne 26. dubna 2007 o veřejných financích v EMU v roce 2006
Texty přijaté toho dne, P6_TA(2007)0168 . ,
– s ohledem na sdělení Komise „Pět let eurobankovek a euromincí“ ( KOM(2006)0862 ),
– s ohledem na sdělení Komise k výročnímu prohlášení o eurozóně v roce 2007 ( KOM(2007)0231 ),
– s ohledem na zprávu ECB o finanční stabilitě z prosince 2006 a na její zprávu o finanční integraci v Evropě z března 2007,
– s ohledem na jarní hospodářskou prognózu Komise ze dne 7. května 2007,
– s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
– s ohledem na zprávu Hospodářského a měnového výboru ( A6‑0266/2007 ),
A. vzhledem k tomu, že HDP eurozóny se v roce 2006 zvýšil o 2,7 % z 1,4 % v roce 2005, což i přesto, že se jedná o nejlepší výsledek od roku 2000, nezavdává důvod ke spokojenosti, neboť míra inflace přitom stejně jako v roce 2005 činila 2,2 %,
B. vzhledem k tomu, že hlavní hnací silou zvyšování tempa růstu v eurozóně byla vnitřní poptávka, zejména investice,
C. vzhledem k tomu, že nárůst cen energie, který započal v roce 2005, nezpůsobil vnitřní inflační tlak, neboť růst platů zůstal mírný a nebyly pozorovány žádné sekundární dopady,
D. vzhledem k tomu, že doporučení navržená v předchozích usneseních Parlamentu o výroční zprávě ECB týkající se transparentnosti schvalování a zveřejňování protokolů dosud nebyla zohledněna,
E. vzhledem k tomu, že si Parlament přeje přispět k posílení role a mezinárodní autority ECB a eurozóny na mezinárodní úrovni,
F. vzhledem k tomu, že o vyšší pozice u MMF, WTO nebo OECD požádalo mnoho uchazečů, nehledě na uchazeče Světové banky,
G. vzhledem k tomu, že ECB i v roce 2006 upravovala úrokové sazby, které byly zvýšeny od prosince 2005 osmkrát o 200 bazických bodů na současná 4 %,
H. vzhledem k tomu, že se v roce 2007 očekává určité zpomalení růstu na 2,6 %, v němž se odrazí omezení měnové akomodace, a snížení inflace na 1,9 %,
I. vzhledem k tomu, že schodek běžného účtu USA pokračoval v růstu na 6,5 % HDP v roce 2006 a Eurosystém nepřestával zdůrazňovat rizika a nejistoty související s přetrváváním rozsáhlé globální nerovnováhy běžných účtů,
J. vzhledem k tomu, že rozsáhlá globální nerovnováha nadále představuje riziko pro vývoj směnných kurzů a celosvětový hospodářský růst a že je nutno se s těmito riziky vypořádat,
K. vzhledem k tomu, že v roce 2006 směnný kurz eura posílil o 11,4 % vůči americkému dolaru, o 12,4 % vůči japonskému yenu a o 8 % vůči čínskému renminbi,
Měnový a hospodářský vývoj
1. konstatuje, že hospodářské oživení v eurozóně se stalo nezávislým na jiných faktorech, přičemž jeho hlavním zdrojem byla domácí poptávka; všímá si toho, že v roce 2006 byly vytvořeny 2 miliony pracovních příležitostí a že nezaměstnanost poklesla z 8,4 % na 7,6 % ; poznamenává však, že k této nepřijatelně vysoké nezaměstnanosti nadále přispívají strukturální překážky , zejména nedostatek veřejných a soukromých investic v některých klíčových odvětvích, jako je výzkum, vzdělávání a odborná příprava, a že míra účasti na trhu práce je podle mezinárodních měřítek stále nízká;
2. zdůrazňuje, že vzhledem k nedávnému pomalému oživení by jakékoli další zvyšování úrokových sazeb mělo být prováděno opatrně, aby nebyl ohrožen hospodářský růst; zdůrazňuje, že aby bylo podpořeno hospodářské oživení, musí členské státy zavést nezbytné strukturální reformy a investiční aktivity;
3. domnívá se, že je zatím příliš brzy na to, aby se v tomto oživení odlišily cyklické příčiny od strukturálních; soudí však, že k růstu již přispěly i některé strukturální reformy, a to více, než se původně odhadovalo; míní, že toto hospodářské oživení by mělo být pobídkou k reformám v jednotlivých státech, které povedou ke zvýšení růstového potenciálu eurozóny; tyto reformy by měly být vždy upraveny podle konkrétní situace dané země a měly by se týkat zejména oblastí výzkumu, inovací a vzdělávání;
4. všímá si nízkého růstu produktivity práce a považuje za velmi důležité, aby mzdy rostly podle toho, jak se zvyšuje produktivita, což umožní zachovat konkurenceschopnost v členských státech a vznik pracovních míst v neinflačním prostředí;
5. připomíná, že ECB považuje vývoj cen za riziko pro cenovou stabilitu; v této souvislosti připomíná, že výroční zpráva Komise o eurozóně za rok 2007 ( SEK(2007)0550 ) uvádí, že mzdy v eurozóně pokračovaly v mírném růstu i přes strmý nárůst cen ropy;
6. zdůrazňuje, že Smlouva výslovně rozlišuje mezi cíli cenové stability a podpory obecných hospodářských politik, a že tyto dva cíle nemohou být jednoduše posuzovány jako zastupitelné;
7. domnívá, že prvořadý význam má daňová konsolidace, kterou je nezbytné provádět zejména v ekonomicky příznivém období, aby bylo dosaženo dlouhodobého růstu; aby se zvýšila kvalita veřejných výdajů, musí být fiskální konsolidace pečlivě naplánována; domnívá se, že jedním z významných kroků v tomto směru je zlaté pravidlo, podle něhož může být fiskální deficit dorovnán pouze investicemi;
8. připomíná, že pokud jde o hospodářský růst, dosahovaly některé ekonomiky eurozóny mnohem lepších výsledků než jiné , přičemž míry růstu přesahující průměr eurozóny bylo dosaženo zejména v Irsku, Finsku a Lucembursku, Řecku, Finsku a Španělsku ; domnívá se, že z tohoto vývoje bychom se mohli poučit a že by bylo užitečné, kdyby příčinám těchto trendů věnovala ECB zvláštní zprávu;
9. konstatuje, že hospodářské cykly, kterými procházejí ekonomiky členských států eurozóny, se nacházejí ve velmi rozdílných fázích; vyzývá ECB, aby přezkoumala, zda by tento velmi odchylný vývoj mohl způsobit v zóně jednotné měny v budoucnosti problém, pokud jde o stabilitu a hospodářský růst;
10. vyjadřuje znepokojení nad přetrvávajícím posilováním eura vůči většině silných zahraničních měn; v této souvislosti zdůrazňuje, že článek 111 Smlouvy přiznává odpovědnost za politiku směnných kurzů Radě, avšak bez upřesnění, jak by tato odpovědnost měla být vykonávána; vyzývá euroskupinu, Radu a ECB, aby plně vykonávaly své pravomoci a důkladněji koordinovaly svá opatření v oblasti politiky směnných kurzů; konstatuje, že posilování eura zatím nemělo negativní dopad na vývozy z eurozóny jako celku, ale že dopady na jednotlivé členské státy se různí; upozorňuje na rizika spojená s výraznou globální nerovnováhou běžných účtů, která by mohla vyústit v další zvyšování směnného kurzu eura; připomíná, že nyní panuje mezi tvůrci politiky široká shoda o tom, jak by měl být problém globální nerovnováhy řešen; upozorňuje na to, že úsilí, které v této souvislosti vynaložilo mezinárodní společenství a mezinárodní finanční instituce, nebylo zdaleka přiměřené; doufá, že provádění těchto opatření (přijetí opatření ke snížení rozpočtového schodku, na podporu soukromých úspor v USA a k dosažení větší pružnosti směnných kurzů v mnoha přebytkových zemích v rozvíjející se Asii, zejména v Číně), které má být kontrolováno MMF, bude významným příspěvkem k postupnému řešení globální nerovnováhy;
11. konstatuje, že v celé eurozóně už přibližně 10 let , až na několik výjimek, z nichž nejvýznamnější je Německo, prudce rostou ceny nemovitostí ; konstatuje, že ačkoliv se objevují náznaky zpomalování tohoto trendu, úvěry poskytované domácnostem na nabývání majetku stále rostou každý rok přibližně o 10 %; podotýká, že v USA dochází k poklesu cen bydlení a ke zhoršování na trhu hypotečních úvěrů, což by mohlo mít dopad na skutečnou ekonomiku; domnívá se, že by tento vývoj měl být vnímán jako varování před tím, k čemu by mohlo dojít v eurozóně ; vyzývá ECB, aby tento vývoj, který může mít důsledky i pro reálnou ekonomiku, bedlivě sledovala; žádá ECB, aby nastínila, jak by mělo být dále postupováno, a objasnila kladné stránky každého z možných opatření; mezi těmito opatření by mohlo být začlenění cen nemovitostí do harmonizovaného indexu spotřebitelských cen, vytvoření zvláštního indikátoru nebo navržení zvláštních opatření, která by se přijala na úrovni jednotlivých států, neboť mezi vnitrostátními trhy panují značné rozdíly;
12. je znepokojen tím, že největší variabilitu vykazují úrokové sazby ze spotřebitelských úvěrů domácnostem; poukazuje zejména na to, že v eurozóně existují značné rozdíly v úrokových sazbách z kontokorentních úvěrů, a to od necelých 7 % až po 13,5 % a více; doporučuje ECB, aby zkoumala příčiny tohoto stavu;
Správa
13. upozorňuje, že ECB a její výkonná rada jsou nezávislé orgány; vyzdvihuje nezbytnost respektování ústavní zásady stanovené v čl. 112 odst. 2 písm. b) Smlouvy; opětovně prohlašuje, že podporuje nezávislost ECB a cíl zachování cenové stability a ochrany jejího mandátu pro boj proti inflaci;
14. domnívá se, že stupeň zralosti dosažený všemi státy, které se podílí na mechanismu směnných kurzů, by měl usnadnit vznik souboru politik, jež by doprovázel účinné provádění potřebných strukturálních úprav, na němž závisí jakékoli zvyšování potenciálu růstu v eurozóně; obhajuje aktivnější makroekonomický dialog mezi Radou, Komisí, ECB, Parlamentem a evropskými sociálními partnery a podporuje úsilí euroskupiny takový dialog zahájit;
Finanční stabilita a integrace
15. vítá zveřejnění nové výroční zprávy ECB o finanční integraci v Evropě jakožto užitečný příspěvek k pokroku evropské finanční integrace;
16. plně podporuje ECB v jejím úsilí o zvýšení finanční integrace v eurozóně, zejména pak v její funkci katalyzátoru iniciativ soukromého sektoru, jako je jednotný evropský platební prostor (SEPA) a iniciativa Short-Term European Paper (STEP); uznává důležitost další finanční integrace pro ochranu Evropské unie před vnějšími hospodářskými otřesy;
17. domnívá se, že služby ECB mohou podporovat evropskou finanční integraci, a poukazuje v této souvislosti na to, že ve snaze o dosažení vysoké integrace peněžních trhů a repo trhu se osvědčil systém Target ; domnívá se, že projekt Target 2 Securities by mohl napomoci zvýšit integraci, účinnost a bezpečnost infrastruktury zúčtování a vypořádání cenných papírů, která v současné době není dostatečně integrovaná a interoperabilní; zdůrazňuje však, že to z ECB učiní aktivního účastníka trhu, což si vyžádá přiměřenou kontrolu ECB mimo její oblast odpovědnosti v měnové politice; připomíná, že vhodný systém správy je prezentován opožděně; bere tedy se zájmem na vědomí projekt Target 2 Securities a bude nadále bedlivě sledovat vývoj tohoto projektu; považuje za zásadní, aby byly zavedeny přiměřené systémy řízení;
18. je si plně vědom prudkého nárůstu alternativních investičních nástrojů (zajišťovacích fondů a fondů soukromého kapitálu – private equity); uznává, že tyto nástroje zajišťují likviditu a diversifikaci trhu a vytvářejí příležitost pro zvýšení efektivnosti podniků, nicméně sdílí obavy některých centrálních bank a inspektorů, že tyto nástroje mohou znamenat trvalé nebezpečí a vysoký stupeň ohrožení jiných finančních institucí; vítá studie, které o zajišťovacích fondech a fondech soukromého kapitálu vypracovala v poslední době Komise, lituje však, že se tyto studie doposud zabývaly pouze překážkami, které těmto fondům brání v růstu; vyzývá Komisi, aby monitorovala veškeré případné nedostatky politiky, a požaduje širší a kritičtější přístup, který zohlední rozsah rizika, jejž zajišťovací fondy představují pro finanční stabilitu, a řízení rizik daných mírou podpory a diverzifikace trhu; vyzývá Komisi, aby vyhodnotila kvalitu dohledu nad trhy sousedícími s eurozónou a aby urychlila spolupráci s inspektory působícími v rámci soudů daných oblastí;
19. všímá si toho, že na kapitálových trzích v Evropské unii roste úloha nebankovních úvěrových institucí (fondy soukromého kapitálu – private equity ), které jsou v mnoha případech ochotné převzít vyšší riziko než tradiční bankovní instituce; dále konstatuje, že nebankovní úvěrové instituce výrazně přispěly k větší zaměstnanosti a růstu společností působících v jejich odvětví ; domnívá se, že by to mohlo vést k problémům v okamžiku uzavření úvěrového cyklu, kdy může vzniknout mnohem složitější cyklus restrukturalizace dluhů velkých podniků; žádá ECB a ostatní zúčastněné subjekty, aby zhodnotily, zda jsou současné procesy restrukturalizace dluhu v tomto novém kontextu adekvátní;
20. bere na vědomí, že ECB se ostře staví proti podrobným plánům na veřejnou finanční pomoc určité upadající bance v EU; domnívá se, že je třeba zvýšit úsilí v rámci zlepšování spolupráce a plánování zátěžových testů, ale že je správné, když při krizovém řízení mají přednost řešení v rámci soukromého sektoru, aby se minimalizoval morální hazard a aby banky nebyly v pokušení neuváženě riskovat;
21. v souvislosti s předáváním údajů společností SWIFT orgánům USA opakovaně žádá Radu a ECB, aby se společně zamyslely nad možnostmi zlepšení systému dozoru nad SWIFT, a znovu vyzývá ECB, aby jako orgán dozoru nad SWIFT, jako jeho uživatel a jako tvůrce politik přijala náležitá opatření;
Vnější role eura
22. konstatuje, že euro prodělalo úspěšnou fázi vývoje směrem k celosvětově používané rezervní a referenční měně; zdůrazňuje, že je třeba učinit další kroky, aby byl prodloužen pozitivní trend používání eura při hotovostním styku (např. fakturace produktů v leteckém průmyslu a komodit v eurech);
23. opakovaně žádá, aby byly učiněny kroky, kterými se sjednotí zastoupení eurozóny v rámci mezinárodních finančních institucí, aby byly její zájmy bráněny silou odpovídající jejímu ekonomickému významu;
24. vyzývá ECB, aby pečlivěji sledovala vývoj používání eura jakožto rezervní měny pro centrální banky a aby v souvislosti se svou výroční zprávou o mezinárodní roli eura tento vývoj kvantifikovala a analyzovala, zejména pokud jde o směnné kurzy;
Demokratická kontrola
25. domnívá se, že pokud jde o postup jmenování členů Výkonné rady ECB, zlepšila by se demokratická odpovědnost a transparentnost, pokud by Rada posuzovala několik možných kandidátů a pokud by kandidát navržený Radou následně podléhal schválení Parlamentem; zdůrazňuje svou ochotu zapojit ostatní orgány do zkoumání možných zlepšení postupu jmenování dříve, než dojde ke změně složení výkonné rady v roce 2010;
26. zdůrazňuje, že důvěryhodnost ECB závisí rovněž na vysoké transparentnosti jejích rozhodovacích procesů; proto znovu žádá, aby byl krátce po schůzích Rady guvernérů ECB zveřejněn stručný zápis, který by obsahoval jasný soupis argumentů pro kladná i záporná stanoviska k přijatým rozhodnutím a skutečnost, zda tato rozhodnutí byla přijata jednomyslně či nikoli;
27. zdůrazňuje, že jako příliš složitý odmítl systém rotujících hlasovacích práv, který byl přijat v roce 2003 pro rozhodování v Radě guvernérů; domnívá se, že by s ohledem na budoucí rozšíření eurozóny měl být zaveden systém, který spojuje spravedlnost a účinnost;
28. žádá ECB, aby ve své komunikační strategii přiznala větší váhu slyšením svého prezidenta před Hospodářským a měnovým výborem Parlamentu;
Pět let eurobankovek a euromincí
29. konstatuje, že hodnota eurobankovek, které jsou v oběhu, rychlým tempem nepřetržitě vzrůstala a v roce 2006 dosáhla nárůstu o 11,2 %; připomíná, že tento nepřetržitý růst byl patrný především u bankovek vyšších hodnot, zejména bankovek v hodnotě 500 eur, jejichž počet v oběhu se zvýšil o 13,2 %; znovu připomíná svou výzvu ECB, aby zjistila příčiny tohoto citelného nárůstu, analyzovala druhy transakcí provedených s těmito bankovkami a specifikovala poptávku po těchto bankovkách podle zemí s cílem určit veškerá související rizika;
0 0
0
30. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, předsedovi euroskupiny a Evropské centrální bance.
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ
Ve svém usnesení o výroční zprávě ECB Evropský parlament hodnotí činnosti centrální banky. Letos bych se rád soustředil na úlohu ECB, pokud jde o finanční stabilitu a finanční integraci, a v souvislosti pětiletého výročí zavedení euro také na smíšené reakce evropských občanů na tuto měnu.
1. Poznámky k vývoji v měnové a hospodářské oblasti v roce 2006.
Nejprve některé faktické údaje, poté několik poznámek.
1.1 Fakta
Faktem je, že ekonomická situace eurozóny byla v roce 2006 o hodně lepší: HDP eurozóny se zvýšilo v roce 2006 o 2,8 % z 1,5 % v roce 2005, což je nejlepší výsledek od roku 2000. Hlavním motorem tohoto oživení byla vnitřní poptávka, zejména investice. Hospodářské zotavení eurozóny je proces nezávislý na jiných faktorech, přičemž jeho hlavním zdrojem byla domácí poptávka. V roce 2006 byly vytvořeny 2 miliony nových pracovních příležitostí a nezaměstnanost poklesla z 8,4 % na 7,5 %. Všechny tyto faktory přispívají ke zvyšování důvěry spotřebitelů.
Míra inflace činila stejně jako v roce 2005 2,2 %. Nárůst cen energie, který započal v roce 2005, nezpůsobil vnitřní inflační tlak, neboť růst platů zůstal mírný a nebyly pozorovány žádné sekundární dopady. Přesto však není žádný důvod ke spokojenosti.
V kontextu hospodářského oživení upravovala ECB i v roce 2006 úrokové sazby, které byly zvýšeny od prosince 2005 sedmkrát o 175 bazických bodů na současných 3,75 %.
Pokud jde o budoucí vývoj, v roce 2007 by se mělo dojít k určitému zpomalení růstu, v němž se odrazí zejména omezení měnové akomodace.
1.2 Poznámky
Pokud jde o hospodářské oživení, mám několik připomínek:
Zatím příliš brzy na to, aby se v tomto oživení odlišily cyklické faktory od strukturálních. Lze však předpokládat, že k tomuto růstu již přispěly i některé strukturální reformy. Proto by hospodářské oživení mělo být pobídkou k reformám v jednotlivých státech, které povedou ke zvýšení růstového potenciálu eurozóny; tyto reformy by měly být vždy upraveny podle konkrétní situace dané země a měly by se týkat zejména oblastí výzkumu, inovací a vzdělávání.
Rozhodující je, aby mzdy rostly podle toho, jak se zvyšuje produktivita, aby si členské státy zachovaly konkurenceschopnost a aby mohla v neinflačním prostředí vznikat pracovní místa.
Prvořadý význam má daňová konsolidace, kterou je nezbytné provádět zejména v ekonomicky příznivém období, aby bylo dosaženo dlouhodobého růstu. Má-li se zvýšit kvalita veřejných výdajů, musí být daňová konsolidace pečlivě naplánována. Významným krokem v tomto směru je „zlaté pravidlo“.
Pokud jde o hospodářský růst, dosahovaly „malé“ ekonomiky od vzniku eurozóny lepších výsledků než ekonomiky „velké“, přičemž míry růstu přesahující průměr eurozóny bylo dosaženo zejména v Irsku, Finsku a Lucembursku. Z tohoto vývoje bychom se mohli poučit a bylo by užitečné, kdyby příčinám těchto trendů věnovala ECB zvláštní zprávu.
Rád bych rovněž podtrhl rizika související s výraznou globální nerovnováhou běžných účtů platební bilance (schodek běžných účtů v USA nadále rostl až na 6,5 % HDP v roce 2006), která by mohla způsobit další posilování směnného kurzu eura. V roce 2006 posílil směnný kurz eura o 11,4 % vůči americkému dolaru, o 12,4 % vůči japonskému yenu a o 8 % vůči čínskému renminbi. Tento trend je v eurozóně dlouhodobě neudržitelný; všiml jsem si, že výroční zpráva Evropské komise o eurozóně z roku 2007 uvádí, že po mnohostranných konzultacích, které v dubnu 2006 zahájil MMF, nyní panuje mezi tvůrci politiky široká shoda o tom, jak by měl být problém globální nerovnováhy řešen.
Rád bych také upozornil na vývoj cen nemovitostí. Ceny nemovitostí už přibližně 10 let v celé eurozóně prudce rostou, a to jen s mála výjimkami (zejména v Německu). Vyskytly se určité náznaky, že se tento trend zpomaluje, ale půjčky na pořízení vlastního bydlení stále rostou o přibližně 10 % ročně. V poslední době došlo ke snížení cen obytných domů v USA a ke zhoršení situace na trhu hypotečních úvěrů, což by mohlo mít dopad i na reálnou ekonomiku. Myslím, že bychom měli chápat tento vývoj jako varování, že k podobné situaci by mohlo dojít i v EU. ECB by proto měla tento vývoj, který může mít důsledky i pro reálnou ekonomiku, bedlivě sledovat. Bylo by prospěšné, kdyby ECB nastínila cesty vpřed a vysvětlila kladné stránky každého z možných opatření. Mezi těmito opatřeními by mohlo být začlenění cen nemovitostí do harmonizovaného indexu spotřebitelských cen, vytvoření zvláštního indikátoru nebo navržení opatření, která by se přijala na úrovni jednotlivých států, neboť mezi vnitrostátními trhy panují značné rozdíly.
Rád bych také upozornil na to, že největší variabilitu vykazují úrokové sazby ze spotřebitelských úvěrů domácnostem. Značné rozdíly jsou v eurozóně zvláště v úrokových sazbách z kontokorentních úvěrů, a to od necelých 7 % až po 13,5 % a více; doporučuji ECB, aby zkoumala příčiny tohoto stavu a informovala o výsledcích tohoto zkoumání.
2. Finanční stabilita a integrace
Vítám novou výroční zprávou ECB o finanční integraci v Evropě.
Finanční integrace a finanční stabilita jsou významnými otázkami s ohledem na výrazné a neuvěřitelně rychlé změny ve finančním sektoru, které se týkají způsobů financování podniků, finančních inovací, nových subjektů na finančním trhu a jejich přeshraničních fúzí.
Měli bychom hlavně plně podpořit úsilí ECB o rozvoj finanční integrace eurozóny, zejména pak její činnost v úloze katalyzátoru iniciativ soukromého sektoru, jako jsou SEPA a STEP.
Evropskou finanční integraci mohou podporovat také útvary centrální banky. Ve snaze o dosažení vysoké koncentrace peněžních trhů a repo trhu byl užitečným nástrojem systém Target . Projekt Target 2 Securities by mohl napomoci zvýšit integraci, účinnost a bezpečnost infrastruktury zúčtování a vypořádání cenných papírů, která v současné době je jen nedostatečně integrovaná a postrádá interoperabilitu. Projekt Target 2 Securities bychom měli podpořit, pokud bude zřízena adekvátní řídící struktura, a měli bychom bedlivě sledovat jeho vývoj.
Pokud jde o nové subjekty ve finančním sektoru, je třeba si povšimnout problematiky zajišťovacích fondů. Panuje všeobecná shoda o tom, že zajišťovací fondy mají pozitivní dopady na finanční stabilitu, zejména tím, že zaručují likviditu a pomáhají rozdělit rizika. Obecně se však také všichni shodují, že pokud jsou zajišťovací fondy spojeny s intenzivnějším využíváním komplexních finančních nástrojů, mohou rovněž zvýšit nebezpečí, že finanční systém bude narušen neočekávanými otřesy. Vzhledem ke globální dimenzi finančních trhů se proto domnívám, že bychom se měli vyslovit pro silnou mezinárodní spolupráci v zájmu zvyšování transparentnosti, které by mělo být dosaženo rozsáhlejším zveřejňováním a výměnou informací mezi orgány finančního dozoru a centrálními bankami. Měli bychom také podpořit zpřísnění nepřímého dozoru, díky němuž budou mít orgány finančního dozoru jistotu, že banky pečlivě vyhodnocují a monitorují rizika vůči svým partnerům ze zajišťovacích fondů.
Vidíme také, že na finančních trzích v Evropské unii hrají větší úlohu nebankovní úvěrové instituce (fondy soukromého kapitálu – private equity). Aniž bych se chtěl pouštět do debaty o výhodách a nevýhodách tohoto trendu, myslím, že by mohl vést k problémům v okamžiku, kdy se obrátí úvěrový cyklus, a mohl by vyvolat mnohem složitější cyklus restrukturalizace dluhů velkých podniků. Měli bychom proto požádat ECB a ostatní zúčastněné subjekty, aby zhodnotily, zda jsou současné procesy restrukturalizace dluhu v tomto novém kontextu adekvátní.
Rovněž registruji silný odpor ECB proti podrobným plánům na veřejnou finanční pomoc určité upadající bance v EU. Soudím, že tento názor je třeba podpořit. Je třeba zvýšit úsilí v rámci zlepšování spolupráce a plánování zátěžových testů, ale také považuji za správné, aby se jasně řeklo, že při krizovém řízení mají přednost řešení v rámci soukromého sektoru, čímž se minimalizuje riziko morálního hazardu, a banky tak nebudou v pokušení neuváženě riskovat.
Rád bych se v této zprávě také zmínil o otázce předávání údajů ze systému SWIFT orgánům USA. Opakuji výzvu Evropského parlamentu Radě a Evropské centrální bance, aby se společně zamyslely nad možnostmi zlepšení systému dozoru na společností SWIFT. Rád bych rovněž znovu vyzval ECB, aby jako orgán dozoru nad SWIFT, jako jeho uživatel a jako tvůrce politik přijala náležitá opatření.
3. Demokratický dohled
Pokud jde o demokratický dohled, chtěl bych znovu připomenout jednu významnou otázku, kterou Parlament vznesl v loňském usnesení – otázku postupu jmenování členů Výkonné rady. Demokratická odpovědnost a transparentnost by se zlepšily již na samém počátku, kdyby Rada vyhodnocovala několik možných kandidátů a kdyby kandidáta navrženého Radou schvaloval Parlament. Možnosti zlepšení jmenovacího postupu je třeba posoudit ještě před jmenováním nových členů Výkonné rady v roce 2010.
4. Pět let eurobankovek a euromincí
Na konci roku 2006 bylo v oběhu 11,3 miliardy bankovek v hodnotě 628,2 miliardy eur. Vzhledem k rychlému zvyšování počtu padesátieurových, stoeurových a pětiseteurových bankovek (o 12,5 %, 9,6 % resp. 13,2 %) se musíme tázat, zda jsou skutečně zapotřebí bankovky tak vysokých hodnot a zda mimo jiné neposkytují příležitost k trestné činnosti. Tyto otázky bude muset ECB dále zvážit.
Eurobankovky a euromince byly zavedeny před pěti lety. Z průzkumu Eurobarometru však vyplývá, že počet evropských občanů, kteří považují přijetí eura za prospěšné pro jejich zemi od zavedení této měny v roce 2002 neustále klesal, a to z 59 % až na 48 %. V některých zemích (v Itálii, Nizozemsku a Řecku) vyjadřuje negativní postoj většina občanů.
Tento trend může mít mnoho příčin. Velká většina občanů je přesvědčena o tom, že v důsledku zavedení eura došlo ke zdražování. Myslím si také, že první generace bankovek, na nichž nejsou vyobrazeny skutečné osoby, krajina nebo památky, způsobila, že měnová integrace je v očích občanů poněkud neosobní. Možná i proto mají Evropané k euru rezervovaný postoj. Bylo by proto užitečné, kdyby ECB představila Evropskému parlamentu své představy o druhé generaci bankovek, abychom mohli společně posoudit i důvody pro změny veřejného mínění.
POSTUP
Název
Výroční zpráva Evropské centrální banky za rok 2006
Číslo postupu
2007/2142(INI)
Příslušný výbor Datum, kdy bylo na zasedání oznámeno udělení svolení
ECON 21.6.2007
Zpravodaj(ové) Datum jmenování
Gay Mitchell
13.3.2007
Předchozí zpravodajka
Pervenche Berès
Projednání ve výboru
24.4.2007
8.5.2007
21.5.2007
26.6.2007
Datum přijetí
26.6.2007
Výsledek závěrečného hlasování
+
-
0
41
0
0
Členové přítomní při závěrečném hlasování
Mariela Velichkova Baeva, Zsolt László Becsey, Pervenche Berès, Sharon Bowles, Ieke van den Burg, David Casa, Christian Ehler, Jill Evans, Elisa Ferreira, Jean-Paul Gauzès, Donata Gottardi, Benoît Hamon, Gunnar Hökmark, Sophia in 't Veld, Othmar Karas, Christoph Konrad, Guntars Krasts, Kurt Joachim Lauk, Andrea Losco, Astrid Lulling, Cristobal Montoro Romero, Joseph Muscat, Lapo Pistelli, John Purvis, Alexander Radwan, Bernhard Rapkay, Eoin Ryan, Heide Rühle, Antolín Sánchez Presedo, Olle Schmidt, Cristian Stănescu, Margarita Starkevičiūtė
Náhradník(ci) přítomný(í) při závěrečném hlasování
Katerina Batzeli, Harald Ettl, Werner Langen, Maria Petre, Gianni Pittella, Gilles Savary, Kristian Vigenin, Corien Wortmann-Kool
Náhradník(ci) (čl. 178 odst. 2) přítomný(í) při závěrečném hlasování
Slavi Binev
Datum předložení
29.06.2007
Poznámky (údaje, které jsou k dispozici jen v jednom jazyce)
