9. 7. 2007
NÁVRH USNESENÍ,
který na základě prohlášení Rady a Komise
v souladu s čl. 103 odst. 2 jednacího řádu
předkládají Jaromír Kohlíček, André Brie a Luisa Morgantini
za skupinu GUE/NGL,
o Pákistánu
Usnesení Evropského parlamentu o Pákistánu
Evropský parlament ,
–
s ohledem na Dohodu o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Pákistánskou islámskou republikou o partnerství a rozvoji, jejíž uzavření Parlament schválil dne 22. dubna 2004,
–
s ohledem na společné prohlášení EU–Pákistán ze dne 8. února 2007 ohledně dohody o spolupráci z roku 2004, ve které se obě strany zavázaly k vytvoření širokého formálního politického dialogu, jenž obsáhne mimo jiné boj proti terorismu, nešíření zbraní, lidská práva a řádnou správu věcí veřejných,
–
s ohledem na svá předchozí usnesení o lidských právech a demokracii v Pákistánu, zejména usnesení ze dne 10. února 2004 a ze dne 22. dubna 2004,
–
s ohledem na čl. 103 odst. 2 jednacího řádu,
A.
vzhledem k tomu, že prezident Mušaraf nedostál svému závazku z roku 1999, kdy prohlásil, že „ozbrojené síly nemají v úmyslu zůstat ve vedení déle, než je nezbytně nutné pro otevření cesty k rozvoji skutečné demokracie v Pákistánu“;
B.
vzhledem k tomu, že série ústavních změn za vlády prezidenta Mušarafa podstatně změnila politický systém v Pákistánu a podařilo se jí transformovat vládní systém z parlamentního na prezidentský, přičemž prezident má právo zrušit rozhodnutí parlamentu nebo jej rozpustit;
C.
vzhledem k tomu, že ozbrojené síly a tajné služby stále uplatňují silný vliv v pákistánské politice, vládě a hospodářství;
D.
vzhledem k tomu, že nedávné události, včetně odvolání pákistánského vrchního soudce dne 9. března z důvodu zatím neprokázaných obvinění z nezákonného jednání a včetně pokračujících protestů veřejnosti, které tento krok vyvolal, vystupňovaly nutnost zabývat se otázkou demokracie a právního státu v Pákistánu;
E.
vzhledem k tomu, že nedávné nepokoje v Červené mešitě a jejím okolí, které vedly k velkým ztrátám na životech, jsou jasným důkazem moci hnutí islamistických radikálů, proti němuž prezident Mušaraf nedokázal rychle a rozhodně zareagovat;
F.
vzhledem k tomu, že se ještě letos mají konat parlamentní, oblastní a prezidentské volby;
G.
vzhledem k tomu, že situace lidských práv se zhoršuje a dochází k svévolnému zadržování, surovému zacházení, mučení a případům „mizení“ osob podezřelých z terorismu a politických oponentů, pronásledování a zastrašování sdělovacích prostředků, zákonné diskriminaci a surovému zacházení se ženami a náboženskými menšinami;
H.
vzhledem k tomu, že sdělovací prostředky v posledních měsících čelí obrovskému tlaku, nátlaku a násilným útokům ze strany vlády, jež se snaží omezit zpravodajské pokrytí protivládních protestů a poklidné kampaně; vzhledem k tomu, že prezidentské dekrety ze dne 4. června zavádějí přísná omezení vysílacích médií a dávají pákistánskému úřadu pro regulaci elektronických sdělovacích prostředků (PEMRA) neomezenou pravomoc zastavit přenosy vysílání, zavřít kanceláře, zabavit vybavení, odejmout vysílací lience a desetinásobně zvýšit pokuty za porušení pokynů;
I.
vzhledem k tomu, že EU a Pákistán v roce 2001 podepsaly Dohodu o spolupráci třetí generace, v jejímž článku 1 je dodržování lidských práv a demokratických zásad základním prvkem;
J.
vzhledem k tomu, že Pákistán je jadernou mocností, zastává ve své oblasti důležitou roli, a nese proto velkou zodpovědnost za stabilizaci regionu;
1.
vyjadřuje vážné znepokojení nad pokračující politickou krizí v Pákistánu; zastává názor, že nastolení demokratického systému je jediným přijatelným východiskem ze současné krize;
2.
vyzývá prezidenta Mušarafa, aby se zdržel jakýchkoli kroků, jež by mohly Pákistánu bránit v návratu k demokracii uspořádáním svobodných, spravedlivých a demokratických voleb koncem letošního roku; varuje před vyhlášením výjimečného stavu nebo zavedením jiných opatření potlačujících svobodu projevu, sdružování, shromažďování nebo pohybu; vyzývá prezidenta Mušarafa, aby se vzdal funkce velitele ozbrojených sil;
3.
hluboce lituje skutečnosti, že Rada a Komise zavírají oči před politickou realitou v Pákistánu; vyzývá Radu a Komisi, aby vydaly jasný signál, že základem pro další spolupráci mezi EU a Pákistánem je demokracie, zásada právního státu a dodržování lidských práv; vyzývá Komisi, aby v případě, že se nebudou konat svobodné, spravedlivé a demokratické volby, zvážila přerušení dohody o spolupráci v souladu s článkem 2;
4.
je znepokojen řadou aspektů přípravy těchto voleb, zejména:
– neutralitou prozatímní vlády, jež bude sestavena tři měsíce před volbami a jmenována prezidentem Mušarafem;
– skutečností, že podmínkou pro kandidaturu je titul bakaláře; tento požadavek z kandidatury vylučuje 70 % pákistánských žen; kromě toho považuje za nepřijatelné, že titul z medresy je považován za rovnocenný titulu bakaláře;
– nedostatkem legitimity budoucího pákistánského prezidenta, bude-li zvolen odstupujícím zákonodárným shromážděním;
5.
vyjadřuje hluboké znepokojení nad politickým vlivem pákistánských ozbrojených sil a vyzývá vedení pákistánské armády, aby se zdrželo jakýchkoli kroků, které by mohly bránit přechodu k demokracii; zastává názor, že je nezbytně nutné přijmout opatření, s jejichž pomocí bude omezen vliv vojenských a ostatních ozbrojených skupin na politický proces; vyzývá pákistánské orgány, aby zajistily možnost návratu politických vůdců žijících v exilu do Pákistánu a jejich účasti ve volbách;
6.
vyjadřuje hluboké znepokojení nad tím, že byl ze své funkce odvolán vrchní soudce Nejvyššího soudu kvůli obvinění z protiprávního jednání, což bylo obecně považováno za snahu vlády udržet si kontrolu nad soudnictvím v roce konání voleb; žádá nezávislost soudnictví a dodržování zásad právního státu a naléhá na pákistánskou vládu, aby přijala příslušná opatření k odvrácení současného negativního vývoje v těchto oblastech a aby se zdržela veškerých politických zásahů do případu, který momentálně projednává Nejvyšší soud;
7.
vyjadřuje hluboké znepokojení nad soustavným porušováním svobody tisku v Pákistánu; vyzývá Pákistánské orgány, aby ukončily praktiky donucování, zastrašování, únosů a mučení nebo vyhrožování těmito praktikami vůči sdělovacím prostředkům a aby zaručily skutečnou svobodu projevu;
8.
je znepokojen početnými a doloženými případy „zmizení“ osob podezřelých z terorismu, novinářů, studentů, členů balúčských nacionalistických hnutí a dalších politických aktivistů; rozhodně zdůrazňuje, že únosy, zabíjení a věznění bez soudu jsou v rozporu se základními principy mezinárodního práva, včetně práva na život a práva na řádné soudní řízení;
9.
vyjadřuje vážné znepokojení nad zesilováním fundamentalistických tlaků v Pákistánu; hluboce lituje obětí z řad civilního obyvatelstva během politických demonstrací v Karáčí a obětí bojů v okolí Červené mešity (Lal Masdžid) v Islámabádu; vyzývá vládu Pákistánu, aby zabránila dalším obětem z řad civilního obyvatelstva;
10.
vyjadřuje znepokojení nad stavem lidských práv a demokratických práv v Pákistánu a zejména nad situací žen; naléhavě vyzývá Radu a Komisi, aby zaujaly pevný postoj v souvislosti s prosazováním doložky o demokracii a lidských právech ve svých dohodách s Pákistánem, aby usilovaly o intenzivní politický dialog o otázce lidských práv, a to i v Kašmíru, a prozkoumaly možnost zahájit s Pákistánem zvláštní dialog o lidských právech a zřídit speciální podvýbory pro otázku lidských práv, jak je tomu i u některých jiných zemí;
11.
vyslovuje své obavy v souvislosti s rolí Pákistánu a s nedostatečným úsilím pákistánské vlády konstruktivně přispět k míru a obnově Afghánistánu; naléhavě vyzývá vládu Pákistánu, aby podnikla okamžité a účinné kroky a zabránila tak využití svého území jakýmikoli politickými nebo ozbrojenými silami jako útočiště a základny pro operace v Afghánistánu;
12.
vyzývá Pákistán i Indii, aby podepsaly Smlouvu o nešíření jaderných zbraní a konstruktivně přispěly k posílení režimu nešíření jaderných zbraní; vyjadřuje svou podporu vytvoření zóny bez jaderných zbraní v jižní Asii;
13.
pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, vládám členských států a vládě Pákistánu.
