KONEČNÉ ZNĚNÍ
A6-0233/2007
13. 6. 2007
ZPRÁVA
o žádosti o ochranu imunity a výsad, kterých požívá Mario Borghezio
(2006/2304(IMM))
Výbor pro právní záležitosti
Zpravodaj:
Giuseppe Gargani
PE 390.355v02-00
OBSAH
NÁVRH ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU......................................................3
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ................................................................................................4
POSTUP.....................................................................................................................................8
NÁVRH ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
o žádosti o ochranu imunity a výsad, kterých požívá Mario Borghezio
( 2006/2304(IMM) )
Evropský parlament ,
– s ohledem na žádost Maria Borghezia o ochranu imunity v souvislosti s občanskoprávním řízením probíhajícím u italského soudu předloženou dne 8. listopadu 2006 a oznámenou na plenárním zasedání dne 16. listopadu 2006,
– poté, co Mario Borghezio dostal možnost vyjádřit se, v souladu s čl. 7 odst. 3 jednacího řádu,
– s ohledem na články 9 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství ze dne 8. dubna 1965 a na čl. 6 odst. 2 Aktu ze dne 20. září 1976 o volbě zastupitelů v Evropském parlamentu ve všeobecných a přímých volbách,
– s ohledem na rozhodnutí Soudního dvora Evropských společenství ze dne 12. května 1964 a 10. července 1986
Věc 101/63, Wagner v. Fohrmann a Krier , Recueil 1964, s. 383 a věc 149/85, Wybot v. Faure a další , Recueil 1986, s. 2391. ,
– s ohledem na čl. 6 odst. 3 a článek 7 jednacího řadu,
– s ohledem na zprávu Výboru pro právní záležitosti ( A6‑0233/2007 ),
1. rozhodl, že ochrání imunitu a výsady, kterých požívá Mario Borghezio;
2. pověřuje svého předsedu, aby toto rozhodnutí a zprávu příslušného výboru neprodleně předal příslušným úřadům Italské republiky.
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ
I. FAKTA
Předseda Evropského parlamentu na zasedání dne 16. listopadu 2006 oznámil, že od poslance Evropského parlamentu pana Maria Borghezia obdržel písemnou žádost o ochranu poslanecké imunity s datem 8. listopadu 2006, která byla náležitě předána Výboru pro právní záležitosti.
Žádost se týká občanskoprávní žaloby o náhradu škody v souvislosti s prohlášeními pana Maria Borghezia, která byla zveřejněna v tisku.
Žalobcem je soudce občanskoprávního soudu města L'Aquila a žádá o náhradu újmy způsobené jeho osobní a profesionální pověsti, cti, statusu a osobní důstojnosti řadou prohlášení, o nichž podal zprávu tisk, ze strany několika politiků z různého politického prostředí. Všechna tato prohlášení byla učiněna v souvislosti s rozsudkem žalobce ze dne 22. října 2003 týkajícím se umístění křížů v třídách mateřských a základních škol.
Pokud jde o prohlášení pana Maria Borghezia, list Il Messaggero dne 29. října 2003 (vydání pro region Abruzzo, str. 34, pod titulkem „Dnes sundáme kříž“) zveřejnil prohlášení pana Maria Borghezia, v němž mimo jiné uvádí: „Rozsudek soudce Montanara je soudní blbostí, vážným útokem na republiku, episodou, jež dokazuje, že nejen že exponenciálně vzrostl počet islamistů, ale že také zasahují do našich národních tradic, dokonce do škol.“
Žaloba žádá o náhradu v občanskoprávním řízení o náhradu škody způsobené finanční ztrátou, jež je výsledkem poškození pověsti podle článku 2043 občanského zákoníku a o náhradu za morální újmu (včetně morální újmy jako pecunia doloris ), která splňuje podmínky článku 2059 občanského zákoníku a o náhradu za další typ škody, jež spočívá v útoku na hodnoty, které jsou chráněny a poškození těchto hodnot, tj. „ osobní pověsti (ve smyslu pověsti, kterou má jednotlivec jako lidská bytost, jinými slovy čest a status“) („poškození -újma“).
Od soudu se tedy žádá, aby:
1) prohlásil a potvrdil, že žalovaní porušili právo žalobce požívat osobní a profesionální pověsti, cti, statusu a osobní důstojnosti;
2) nařídil každému z žalovaných, aby poskytli finanční nápravu a odškodnění za všechny škody způsobené žalobci, jak jsou specifikovány výše, v minimální částce 100 000 EUR (jednostotisíc EUR) nebo v částce, kterou soud uzná za spravedlivou, rovněž podle článku 1226 občanského zákoníku;
3) nařídil zveřejnit rozhodnutí v jedněch nebo více novinách podle článku 120 občanského soudního řádu.
II. TEXTY A OBECNÉ ÚVAHY O IMUNITĚ POSLANCŮ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
1. Články 9 a 10 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství ze dne 8. dubna 1965 mají následující znění:
„9. „Poslanci Evropského parlamentu nemohou být vyšetřováni, zadrženi nebo stíháni pro své názory či hlasování během výkonu své funkce.
10. V průběhu zasedání Shromáždění jeho členové:
a) na území vlastního státu požívají imunit přiznávaných členům parlamentu vlastního státu“.
b) na území všech ostatních členských států nemohou být zadrženi ani soudně stíháni.
Jsou chráněni imunitou rovněž během cesty na místo zasedání Shromáždění a při návratu z něj.
Imunity se nelze dovolávat v případě přistižení při činu; Shromáždění je oprávněno svého člena imunity zbavit.“
2. Postup v Evropském parlamentu upravují články 6 a 7 jednacího řádu. V příslušných ustanoveních se stanoví:
„Článek 6 Zbavení poslanecké imunity:
1. Při výkonu svých pravomocí s ohledem na výsady a imunity usiluje Parlament především o zachování své integrity jako demokratického zákonodárného shromáždění a o zajištění nezávislosti poslanců při plnění jejich povinností.
(..)
3. Každá žádost o ochranu imunity a výsad, se kterou se poslanec nebo bývalý poslanec obrací na předsedu, je oznámena v plénu a je postoupena příslušnému výboru.
(...)“
„Článek 7 Imunitní řízení:
1. Příslušný výbor projedná žádosti o zbavení imunity nebo žádosti o ochranu imunity a výsad neprodleně a v pořadí, v jakém mu byly předloženy.
2. Výbor předloží návrh rozhodnutí, kterým pouze doporučí přijetí či zamítnutí žádosti o zbavení imunity nebo žádosti o ochranu imunity a výsad.
3. (...) Dotyčný poslanec musí dostat příležitost se vyjádřit; může předložit jakékoli dokumenty nebo jiné písemné doklady, které považuje za účelné. Může být zastoupen jiným poslancem.
(...)
6. V případě ochrany imunity nebo výsad výbor určí, zda dané okolnosti představují správní nebo jiné omezení volného pohybu poslanců cestujících z místa a do místa zasedání Parlamentu, nebo omezení svobody projevu či hlasování při výkonu mandátu, nebo zda jde o aspekt vymezený článkem 10 Protokolu o výsadách a imunitách, které nejsou upraveny vnitrostátním právem, a navrhne, aby příslušný orgán učinil nezbytné závěry.
7. Výbor může předložit odůvodněné stanovisko k pravomoci orgánu a k přípustnosti žádosti, ale za žádných okolností se nesmí vyslovit o vině nebo o nevině poslance, ani o tom, zda názory nebo činy, které mu jsou přisuzovány, odůvodňují trestní stíhání, a to ani v případě, že se při posuzování žádosti podrobně seznámil se skutkovým stavem daného případu.
(...)“
3. Od svého prvního pětiletého legislativního období Evropský parlament rozhodoval o celé řadě žádostí o zbavení poslanecké imunity. Z parlamentních rozprav o těchto žádostech vyplynuly některé obecné zásady , které byly definitivně uznány v usnesení přijatém Parlamentem na zasedání dne 10. března 1987
Úř. věst. C 99, 13. 4. 1987, s. 44. . Tyto zásady byly založeny na zprávě pana Donneze o návrhu protokolu revidujícího Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství z hlediska poslanců Evropského parlamentu ( A2-121/86 ). Je vhodné některé z těchto zásad, které jsou pro tento případ podstatné, stručně shrnout:
a) Parlamentní imunita není výsadou udělenou ve prospěch jednotlivých poslanců Parlamentu, nýbrž zárukou nezávislosti Parlamentu a jeho poslanců vůči jiným institucím.
b) Parlamentní imunita existuje za účelem ochránit svobodu vyjadřování a svobodu politické diskuse poslanců. Příslušný výbor Parlamentu tedy důsledně zastává názor, že základní zásadou ve všech případech, kdy jsou činy poslance, který je obviněn, součástí jeho / její politické činnosti nebo přímo souvisejí s touto činností, nebude poslanec zbaven poslanecké imunity.
Patří sem např. vyjádření názoru, který je považován za součást politické činnosti poslance, učiněné na demonstracích, na veřejných schůzích, v politických publikacích, v tisku, v knize, v televizi, podepsáním politického letáku nebo dokonce u soudu.
c) Tato zásada se uplatňuje spolu s dalšími argumenty pro nebo proti zbavení imunity, zejména s „ fumus persecutionis“ , tj. předpokladem, že důvodem stíhání je snaha způsobit újmu politické činnosti poslance. Podle definice obsažené ve vysvětlujícím prohlášení Donnezovy zprávy pojem „fumus persecutionis“ v podstatě znamená, že poslanec nebude zbaven imunity v případě, že existuje podezření, že stíhání je založeno na úmyslu poškodit politickou činnost poslance.
Jestliže je např. řízení iniciováno politickým odpůrcem, neexistují-li důkazy o opaku, nebude poslanec zbaven imunity pokud je nutno se domnívat, že má řízení za účel poslance poškodit a nikoli získat náhradu škody. Obdobně, jestliže je řízení vedeno za okolností, které naznačují, že bylo iniciováno výlučně s cílem poškodit daného poslance, nebude zbaven imunity.
4. V souladu s čl. 7 odst. 2 jednacího řádu by měl návrh rozhodnutí výboru pouze doporučit přijetí či zamítnutí žádosti o ochranu imunity a výsad.
III. ODŮVODNĚNÍ NAVRŽENÉHO ROZHODNUTÍ
Daný případ je třeba posuzovat podle článku 9 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství ze dne 8. dubna 1965 v souvislosti s výše uvedenými zásadami.
Článek 9 uvádí, že „Poslanci Evropského parlamentu nemohou být vyšetřováni, zadrženi nebo stíháni pro své názory či hlasování během výkonu své funkce.“
Absolutní imunita platí pouze pro „názory či hlasování [poslanců] během výkonu funkce“. Toto ustanovení chrání poslance nejen vůči trestnímu stíhání, ale i vůči občanskoprávnímu stíhání v souvislosti s vyjádřením názoru při výkonu funkce, zejména je-li požadovaná částka náhrady škody značně vysoká
Viz rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 1. července 2003 ( A5-0234/2003 ), ze dne 23. září 2003 ( A5-0309/2003 ), ze dne 16. prosince 2003 ( A5-0421/2003 ), ze dne 18. března 2004 ( A5-0185/2004 ) a ze dne 23. listopadu 2005 ( A6-0331/2005 ). .
Parlament se důsledně řídil základní zásadou, že poslance rozhodně nelze zbavit imunity v případech, kdy byly činy, z nichž je poslanec obviněn, vykonány během výkonu jeho či její politické funkce poslance Evropského parlamentu nebo s touto funkcí přímo souvisely
Viz případ týkající se imunity N. J. Camreho, rozhodnutí ze dne 1. července 2003, 2002/2249(IMM) . . Stejné zásady musí platit v případě žádosti o ochranu parlamentní imunity
Viz případ týkající se žádosti o ochranu imunity J. Sakellarioua, rozhodnutí ze dne 23. září 2003, 2003/2023(IMM) . .
Při uplatnění této zásady je třeba konstatovat, že když pan Mario Borghezio vyjádřil svůj názor, který byl zveřejněn v tisku ( Il Messaggero ze dne 29. října 2003), týkající se rozsudku občanskoprávního soudu města L'Aquila jednal jako politik v kontextu politické diskuse o otázce umístění kříže v třídách mateřských a základních škol v Itálii. Ačkoli tato diskuse měla vnitrostátní pozadí, nelze říci, že nejednal „při výkonu své funkce“ poslance Evropského parlamentu.
Z analýzy daného článku se zdá, že se pan Borghezio pouze vyjadřoval k otázce veřejného zájmu. Vyjádřením svého názoru na otázku veřejného zájmu před svými voliči pan Borghezio vykonával svou povinnost jako poslanec Evropského parlamentu.
IV. ZÁVĚRY
Výbor pro právní záležitosti po přezkoumání důvodů hovořících pro i proti ochraně imunity a na základě výše uvedených úvah doporučuje, aby byla imunita pana Borghezia ochráněna.
POSTUP
Název
Žádost o ochranu imunity a výsad, kterých požívá Mario Borghezio
Číslo postupu
2006/2304(IMM)
Žádost o zbavení imunity,
kterou předložil ( o,a,i,y )*
Datum předložení
Datum oznámení na zasedání
* Údaje, které jsou k dispozici jen v jednom jazyce
Mario Borghezio 8.11.2006 16.11.2006
Příslušný výbor Datum oznámení na zasedání
JURI 16.11.2006
Zpravodaj(ové)
Datum jmenování
Giuseppe Gargani
11.6.2007
Předchozí zpravodaj(ové)
Aloyzas Sakalas 18.12.2006
Projednání ve výboru
10.4.2007
2.5.2007
Datum schválení
11.6.2007
Výsledek závěrečného hlasování
+
-
0
8 5 0
Členové přítomní při závěrečném hlasování
Carlo Casini, Cristian Dumitrescu, Lidia Joanna Geringer de Oedenberg, Klaus-Heiner Lehne, Manuel Medina Ortega, Hartmut Nassauer, Aloyzas Sakalas, Francesco Enrico Speroni, Diana Wallis, Jaroslav Zvěřina, Tadeusz Zwiefka
Náhradník(ci) přítomný(í) při závěrečném hlasování
Náhradník(ci) (čl. 178 odst. 2) přítomný(í) při závěrečném hlasování
Gintaras Didžiokas, Eugenijus Maldeikis
Poznámky (údaje, které jsou k dispozici jen v jednom jazyce)
