A7-0205/2011
31. 5. 2011
ZPRÁVA
o zvyšování dopadu rozvojové politiky EU
(2011/2047(INI))
Výbor pro rozvoj
Zpravodaj:
Filip Kaczmarek
PE 460.696v03-00
OBSAH
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU............................................................3
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ..............................................................................................16
VÝSLEDEK KONEČNÉHO HLASOVÁNÍ VE VÝBORU.....................................................22
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
o zvyšování dopadu rozvojové politiky EU
( 2011/2047(INI) )
Evropský parlament ,
– s ohledem na článek 208 Smlouvy o fungování Evropské unie, který stanoví, že „hlavním cílem politiky Unie [v oblasti rozvojové spolupráce] je snížení a výhledově i vymýcení chudoby. Unie přihlíží k cílům rozvojové spolupráce při provádění politik, které by mohly mít vliv na rozvojové země“,
– s ohledem na Deklaraci tisíciletí Organizace spojených národů ze dne 8. září 2000,
– s ohledem na Monterreyský konsensus přijatý na mezinárodní konferenci o financování rozvoje konané v mexickém Monterrey ve dnech 18. až 22. března 2002,
– s ohledem na Evropský konsensus o rozvoji
Úř. věst. C 46, 24.2.2006, s. 1. ,
– s ohledem na pracovní dokument útvarů Komise o akčním plánu EU pro rovnost žen a mužů a pro posílení postavení žen v oblasti rozvoje (2010–2015) ( SEK(2010)0265 ) a s ohledem na závěry Rady ze dne 14. června 2010 o rozvojových cílech tisíciletí, jejichž součástí je uvedený akční plán EU,
– s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) 1905/2006 ze dne 18. prosince 2006, kterým se zřizuje finanční nástroj pro rozvojovou spolupráci
Úř. věst. L 378, 27.12.2006, s. 41. („nástroj rozvojové spolupráce“ (NRS)),
– s ohledem na Kodex chování EU pro doplňkovost a dělbu práce v rámci rozvojové politiky
Závěry Rady 9558/07, 15. května 2007. ,
– s ohledem na Pařížskou deklaraci o účinnosti pomoci a na akční program z Akkry,
– s ohledem na iniciativu pro všeobecný základ sociální ochrany, kterou v dubnu 2009 zahájil Výbor vedoucích sekretariátů (CEB) OSN,
– s ohledem na zprávu o evropském rozvoji s názvem „Sociální ochrana pro rozvoj podporující začlenění“, představenou dne 7. prosince 2010,
– s ohledem na Agendu důstojné práce Mezinárodní organizace práce (MOP) a na Světovou dohodu o pracovních místech MOP, které byly přijaty na základě globálního konsenzu dne 19. června 2009 na mezinárodní konferenci práce,
– s ohledem na zprávu zvláštního zpravodaje OSN pro právo na potraviny Oliviera De Schutterse nazvanou „Agroekologie a právo na potraviny“, která byla předložena na 16. zasedání Rady OSN pro lidská práva [A/HRC/16/49] dne 8. března 2011,
– s ohledem na zprávu Organizace OSN pro výživu a zemědělství s názvem „Stav potravin a zemědělství 2010–2011; Ženy v zemědělství – Odstranění rozdílů mezi muži a ženami v zájmu rozvoje“, Řím 2011,
– s ohledem na iniciativu „Strukturovaný dialog – pro účinné partnerství pro rozvoj“, kterou v březnu 2010 zahájila Evropská komise s cílem nalézt praktické způsoby zlepšení účinnosti organizací občanské společností a místních orgánů zapojených do spolupráce v rámci EU,
– s ohledem na zelenou knihu Komise ze dne 10. listopadu 2010 s názvem „Rozvojová politika EU pro udržitelný rozvoj a růst podporující začlenění. Zvýšení dopadu rozvojové politiky EU“ ( KOM(2010)0629 ),
– s ohledem na zelenou knihu Komise ze dne 19. října 2010 o budoucnosti rozpočtové podpory EU poskytované třetím zemím,
– s ohledem na své usnesení ze dne 23. května 2007 o podpoře slušné práce pro všechny
Úř. věst. C 102 E, 24.4.2008, s. 321. , ze dne 24. března 2009 o smlouvách o rozvojových cílech tisíciletí
Úř. věst. C 117 E, 6.5.2010, s. 15. , ze dne 25. března 2010 o dopadech celosvětové finanční a hospodářské krize na rozvojové země a rozvojovou spolupráci
Úř. věst. C 004 E, 7.1.2011, s. 34. , ze dne 7. října 2010 o systémech zdravotní péče v subsaharské Africe a celosvětovém zdraví
Přijaté texty, P7_TA-PROV(2010)0355 . , ze dne 15. června 2010 o pokroku směřujícím k dosažení rozvojových cílů tisíciletí: střednědobé přezkoumání v rámci příprav zasedání OSN na vysoké úrovni, které se bude konat v září 2010
Přijaté texty, P7_TA(2010)0210 . , ze dne 25. listopadu 2010 o konferenci o změně klimatu v Cancúnu (COP16)
Přijaté texty, P7_TA(2010)0442 . a ze dne 8. března 2011 o daních a rozvoji – spolupráce s rozvojovými zeměmi na podpoře řádné správy v daňové oblasti
Přijaté texty, P7_TA(2011)0082 . ,
– s ohledem na článek 48 jednacího řádu,
– s ohledem na zprávu Výboru pro rozvoj ( A7-0205/2011 ),
A. vzhledem k tomu, že snížení a vymýcení chudoby je prvořadým cílem EU v oblasti rozvojové politiky, vymezeným v Lisabonské smlouvě,
B. vzhledem k tomu, že Evropský konsensus o rozvoji potvrzuje závazek EU k vymýcení chudoby, k úsilí o splnění rozvojových cílů tisíciletí a k zásadám, jako jsou odpovědnost a partnerství, účinnost pomoci a soudržnost politik v rámci rozvoje, které hrají i nadále zásadní roli a měly by určovat směr snah o prohlubování dopadu rozvojové pomoci EU,
C. vzhledem k tomu, že chudoba má mnoho rozměrů, nejen rozměr ekonomický, ale i rozměr lidský, společensko-kulturní, politický, ochranný, genderový a environmentální, jimiž by se měla rozvojová politika EU zabývat,
D. vzhledem k tomu, že zásadní význam pro snížení chudoby a udržitelný rozvoj mají rovné postavení mužů a žen, posílení politického a hospodářského postavení žen a uplatňování lidských práv ze strany žen,
Rozvojová politika s velkým dopadem
1. vítá úsilí vynaložené na vypracování dokumentů o evropských strategiích pro jednotlivé země, které mají zlepšit koordinaci mezi Komisí a členskými státy; zdůrazňuje, že proces plánování musí zajistit uskutečnění programu zaměřeného na účinnost pomoci a respektování práva Parlamentu vykonávat demokratickou kontrolu, jak to stanoví článek 290 Lisabonské smlouvy;
2. opakuje svou výzvu k začlenění Evropského rozvojového fondu (ERF) do rozpočtu EU jako důležitého kroku ke zlepšení koordinace různých nástrojů rozvojové pomoci EU; trvá na tom, že toto začlenění nesmí vést ke snížení výdajů ani na budoucí nástroje rozvojové spolupráce, ani na ERF (v porovnání se současnou úrovní);
3. zdůrazňuje, že při zvyšování dopadu pomoci EU by mohlo být již nyní dosaženo výrazných pokroků, pokud by byly v plné míře realizovány zásady, jimiž se již nyní řídí rozvojové činnosti, jako např. politika pomoci EU zaměřená na chudé, soudržnost politik v rámci rozvoje a závazky v oblasti účinnosti pomoci z Paříže a Akkry; žádá proto Komisi a členské státy, aby v těchto otázkách sehrály vůdčí úlohu, zejména v rámci fóra na vysoké úrovni o účinnosti pomoci v Pusanu, a aby zajistily, že tento rozhodující proces se bude s ohledem na rámec účinnosti pomoci do roku 2015 držet již dříve vytyčených cílů;
4. domnívá se, že projekty a politiky financované Evropskou unií by měly být pravidelně posuzovány s cílem stanovit, které rozvojové činnosti jsou nejúčinnější; žádá proto Komisi, aby vytvořila komplexní politiku posuzování založenou na jednoznačných kritériích a ukazatelích; opakuje však, že úsilí o vytvoření politiky se silným dopadem by nemělo vést k upřednostňování čistě kvantitativního a krátkodobého hodnocení výsledků;
5. domnívá se, že smlouvy o rozvojových cílech tisíciletí představují pozitivní model předvídatelné a na výsledcích založené pomoci, který by měly Komise a členské státy dále rozvíjet;
6. připomíná, že jak se uvádí v konsensu o rozvoji, klíčovým faktorem umožňujícím rozvoj je odpovědná participativní veřejná správa; naléhá na Komisi a členské státy, aby sledovaly postupy v oblasti veřejné správy v rozvojových zemích a podávaly o nich zprávy, a to včetně boje proti korupci, zlepšení nakládání s veřejnými financemi, posílení transparentnosti a dodržování lidských práv; podporuje návrhy Komise na posílení podpory řádné veřejné správy a boje proti korupci v přijímajících zemích; zdůrazňuje však, že mechanismy, které využívají pomoci jako pobídky k politickým reformám, musí být transparentní, musí klást zvláštní důraz na demokracii a lidská práva a musí zapojovat subjekty činné v oblasti rozvoje v dané zemi;
7. zdůrazňuje, že s ohledem na koncept demokratické odpovědnosti je třeba podporovat snahu parlamentů, místních a regionálních orgánů, občanské společnosti a dalších zúčastněných stran plnit úlohu, která jim náleží, při vymezování rozvojových strategií, při vyvíjení tlaku na vlády, aby se nevyhýbaly odpovědnosti, a při posuzování dosavadní účinnosti a výsledků rozvoje; dále trvá na tom, že územní přístup k rozvoji umožňuje lepší odpovědnost ze strany příjemců;
8. žádá EU, aby dostála svým závazkům z Akkry a poskytla finanční prostředky a odpovídající podporu partnerským vládám s cílem umožnit smysluplnou účast občanů v organizacích občanské společnosti;
9. podtrhuje úlohu, jakou sehrávají místní a regionální orgány a jejich sítě při zvyšování dopadu evropské rozvojové politiky; upozorňuje, že vnitrostátní parlamenty přijímajících zemí – v konzultaci s občanskou společností a v zájmu posílení úlohy poslanců při rozhodování ještě před zahájením politického dialogu s dárci – mají nejlepší předpoklady pro to, aby hrály patřičnou úlohu při určování prioritních odvětví, přípravě a přijetí strategických dokumentů dané země a víceletých rozpočtů a sledování přidělování rozpočtových prostředků;
10. zdůrazňuje úzkou vazbu mezi rozvojovou politikou s velkým dopadem a rozvojem kapacit; upozorňuje, že rozvoj kapacit by měl být vnímán jako integrovaný proces posilující schopnost občanů, organizací, vlád a společností vytvářet udržitelné rozvojové strategie; zdůrazňuje, že rozvoj kapacit je procesem, který vyžaduje odpovědnost partnerských zemí a politický prostor pro partnerské země;
11. zdůrazňuje, že pro rozvojovou pomoc s velkým dopadem je nezbytná podpora rozvoje kapacit nejen prostřednictvím nástroje rozpočtové podpory, ale i prostřednictvím technické spolupráce; uznává, že odpovědnost a ztotožnění se s transformačním procesem ze strany partnerských zemí se může časem díky těmto nástrojům zvýšit;
12. zdůrazňuje, že cíl zvýšení dopadu pomoci a dosažení lepších výsledků / efektivnosti nákladů by neměly vést k rozvojové politice, která se bude vyhýbat riziku a která se bude zaměřovat výhradně na „bezproblémové země“; trvá na tom, že klíčovými kritérii pro přidělování rozvojové pomoci EU musí zůstat vymýcení chudoby a potřeby a že účinnost pomoci je nutné zlepšit soustředěním se na hmatatelné výsledky; žádá Komisi a členské státy, aby přezkoumaly rozsah nástrojů financování a aby se při vyplácení oficiální rozvojové pomoci zaměřovaly na nejchudší a nejzranitelnější země a na to, aby na tuto pomoc dosáhly nejchudší vrstvy společnosti, zejména lidé, kteří jsou nejvíce ohroženi sociálním vyloučením, jako jsou ženy, děti, starší osoby a osoby se zdravotním postižením, a aby zohledňovaly dosažené výsledky a dopad pomoci; požaduje, aby bylo naplánováno postupné ukončení vyplácení oficiální rozvojové pomoci transformujícím se zemím;
13. zdůrazňuje, že je třeba rozlišovat mezi rozvojovými potřebami nejméně rozvinutých zemí a potřebami zemí se středními příjmy, zejména nových dárců; připomíná, že 72 % chudé světové populace žije v zemích se středními příjmy, a proto by měla pokračovat spolupráce a dialog s cílem řešit problém přetrvávající chudoby a nerovnosti; opakuje, že spolupráce se zeměmi se středními příjmy a strategickými partnery, která není součástí oficiální rozvojové pomoci, nesmí být financována z rozpočtu určeného na rozvoj, který se již nyní potýká s nedostatkem zdrojů;
14. je toho názoru, že rozvojová politika EU by se měla zaměřovat na odstranění překážek rozvoje, jako je dumpingový prodej zemědělských produktů, zatížení nelegitimními dluhy, úniky kapitálu a nespravedlivý obchod, a na vytvoření mezinárodního prostředí, které umožní boj proti chudobě, zaručí důstojné příjmy a živobytí a uspokojení základních lidských práv, včetně práv sociálních a hospodářských;
15. opakuje, že základem, na němž lze zvýšit dopad rozvojové politiky EU, je zásada univerzality lidských práv a nediskriminace;
16. zdůrazňuje, že boj proti nerovnosti – včetně nerovnosti na základě pohlaví – posiluje přístup založený na lidských právech, jenž je prosazován v Evropském konsensu o rozvoji, a vede k rychlejšímu snižování chudoby;
17. uznává dílčí neúspěchy rozvoje zapříčiněné konflikty a pohromami, stejně jako význam a nákladovou efektivnost investic do prevence;
18. žádá Komisi, aby společně se zainteresovanými členskými státy dala šanci novým inovačním přístupům k pomoci, jako je platba až v okamžiku dodávky, pomoc založená na výsledcích nebo financování založené na výsledcích;
19. zdůrazňuje, že pro realizaci rozvojové politiky s velkým dopadem má zásadní význam soudržnost politik v rámci rozvoje a dosažení rozvojových cílů tisíciletí; žádá Komisi, aby jasně vymezila odpovědnost a vedení na nejvyšší úrovni, pokud jde o prosazování povinnosti realizovat soudržnost politik v rámci rozvoje, jež je stanovena ve Smlouvě, a požaduje, aby byly pro tento účel vyčleněny dostatečné zdroje jak v Komisi, tak v Evropské službě pro vnější činnost (ESVČ) a v delegacích EU;
20. je přesvědčen, že má-li mít rozvojová politika EU velký dopad, měla by vycházet z přístupu založeného na pobídkách, který bude více rozlišovat a který bude odměňovat země, jež vykazují dobré výsledky, a podporovat země, jež se nejvíce vychylují ze správné cesty;
21. trvá na tom, aby při stanovování směrů vývoje přizpůsobených místním podmínkám byly v souladu se specifickými prioritami příjemce dostatečně zohledňovány cílené inovativní mechanismy financování zaměřené na vytváření bohatství, majetková práva a omezení úniků kapitálu;
Plnění finančních závazků
22. opakuje svůj postoj, že musí být splněn kolektivní cíl věnovat na oficiální rozvojovou pomoc do roku 2015 0,7 % hrubého národního důchodu Unie; naléhá na Komisi a členské státy, aby nalezly nové zdroje financování rozvoje, jako např. celosvětovou daň z finančních transakcí, finanční prostředky soukromého sektoru a tržně zaměřená řešení; staví se proti jakékoli změně nebo rozšiřování definice oficiální rozvojové pomoci, jak ji stanovil Výbor pro rozvojovou pomoc OECD;
23. naléhavě vyzývá členské státy, aby dostály svým dosud nesplněným finančním závazkům, včetně závazků v rámci iniciativy G8 z Muskoky týkajících se zdraví matek a dětí;
24. zdůrazňuje, že pomoc by měla být poskytována předvídatelným způsobem, který je v souladu s vnitrostátními plány a prioritami a zároveň motivuje k větší transparentnosti a odpovědnosti ze strany dárcovských vlád, nevládních organizací a partnerských států;
25. zastává názor, že přínos rozvojové pomoci Komise a blížící se lhůta pro splnění rozvojových cílů tisíciletí ospravedlňují značné reálné zvýšení roční částky vyčleněné na oficiální rozvojovou pomoc v období příštího víceletého finančního rámce; zdůrazňuje, že podíl celkové evropské pomoci poskytované z rozpočtu EU by neměl být snižován a měl by se nadále zaměřovat na chudobu;
26. připomíná, že pomoc v rámci budoucích nástrojů EU pro rozvojovou spolupráci musí být i nadále v souladu s kritérii oficiální rozvojové pomoci, jak je stanovil Výbor pro rozvojovou pomoc OECD;
27. žádá, aby se v Evropě zvýšilo úsilí v oblasti vzdělávání a zlepšování informovanosti o rozvoji; zdůrazňuje, že toto úsilí by nemělo být vnímáno pouze jako prostředek ke zvýšení veřejné podpory výdajů na rozvoj, nýbrž že rovněž každému občanu v Evropě umožní porozumět globálním rozvojovým problémům; zdůrazňuje, že zlepšení povědomí veřejnosti a snížení nezájmu o neutěšenou situaci rozvojových zemí by pomohly posílit rozvojovou politiku EU;
28. konstatuje, že v zájmu zvýšení informovanosti veřejnosti a omezení nezájmu je třeba vyvinout úsilí s cílem zlepšit transparentnost v oblasti výdajů na pomoc, posílit šíření nezávislých hodnotících studií a uplatňovat přísnější sankce vůči subjektům, jimž bylo prokázáno zneužívání rozvojové pomoci;
Podpora růstu, z nějž budou mít prospěch chudí
29. uznává, že hospodářský růst je zásadní hnací silou rozvoje; zdůrazňuje však, že růst je pouze jedním z mnoha nástrojů a že maximalizace růstu není totéž jako maximalizace rozvoje; zvláště konstatuje, že vliv růstu na vymýcení chudoby by mohl být mnohem větší, kdyby byla snížena nerovnost a dodržována lidská práva; trvá proto na tom, že rozvojová pomoc EU musí být směřována k růstu, z nějž budou mít prospěch chudí, a to prostřednictvím opatření speciálně zacílených na chudé obyvatelstvo a na lidi na okraji společnosti, která napomohou zvýšení jejich podílu na národním bohatství a umožní jim stát se hnací silou růstu, jenž bude skutečně podporovat začlenění, přičemž k těmto opatřením patří mikroúvěry a mikrofinancování a další řešení vycházející z trhu;
30. poznamenává, že politika založená výhradně na hospodářském růstu má jen omezenou schopnost dosáhnout vymýcení chudoby a podpořit sociální soudržnost, což dokazují nedávné finanční, klimatické, energetické a potravinové krize; zasazuje se o udržitelný rozvoj založený na spravedlivém obchodu a sociální spravedlnosti, který přináší prospěch současným generacím, aniž by ohrožoval dostupnost zdrojů pro budoucí generace;
31. zdůrazňuje, že politiky hospodářského růstu nemohou uspět bez prosazování sociálních a environmentálních norem a uplatňování mechanismů sociální ochrany;
32. zdůrazňuje, že politiky EU by měly napomáhat růstu v oblastech hospodářství, v nichž si vydělává na živobytí chudé obyvatelstvo, jako je zemědělství, a měly by věnovat větší pozornost šedé ekonomice; žádá Komisi a členské státy, aby upřednostňovaly opatření, která zajistí bezpečnost držby půdy a usnadní přístup chudých osob k půdě, na trhy, k úvěrům a dalším finančním službám a k rozvíjení dovedností, aniž by zhoršovala stávající nerovnost a upevňovala asymetrické struktury závislosti;
33. podporuje snahy podporovat průmyslový rozvoj a rozvoj infrastruktury, který bude přispívat k udržitelnému hospodářskému růstu a bude plně v souladu se sociálními a environmentálními normami; konstatuje, že nejúčinnějším způsobem, jak zvýšit růst a vymanit lidi z chudoby, je napomáhat průmyslovému rozvoji a rozvoji trhu;
34. zdůrazňuje, že průmyslový rozvoj má značný transformační potenciál pro vnitrostátní hospodářství a narozdíl od zemědělského vývozu a těžby přírodních zdrojů, které vystavují hospodářství otřesům, může nabídnout širší pole působnosti pro dlouhodobý růst produktivity; žádá proto rozvojové země, aby tento problém řešily prostřednictvím vytváření a realizace industrializačních politik se zvláštním zaměřením na specializaci výroby a tvorbu obchodní kapacity;
35. zdůrazňuje, že průmyslový růst by měl být energeticky účinný, neboť je třeba, aby s sebou růst HDP nepřinášel zvyšování závislosti na ropě a emisí skleníkových plynů; naléhavě vyzývá EU a členské státy, aby vynaložily veškeré úsilí na usnadnění transferu energeticky účinných technologií a osvědčených postupů do rozvojových zemí;
36. domnívá se, že financování rozsáhlých projektů vývozu nebo projektů infrastruktury – jež mohou být sice lákavé, protože přinášejí viditelné výsledky – nemusí nutně představovat nejlepší strategii, která přinese prospěch většině obyvatel a komunitám chudých osob na okraji společnosti;
37. naléhavě vyzývá EU a členské státy v rozvojových zemích, aby systematičtěji podporovaly agendu důstojné práce MOP a napomáhaly tak vytváření kvalitních pracovních míst a ochraně základních pracovních norem;
38. zdůrazňuje, že diverzifikace hospodářství rozvojových zemí a omezení jejich závislosti na dovozu musí být prioritním cílem pro politiky podporující růst;
39. zdůrazňuje, že realizace investičních projektů podporovaných mechanismy EU na kombinaci grantů a půjček musí podléhat sledování a musí být vypracovány studie jejich dopadu na mezinárodně schválené sociální a environmentální normy; trvá na tom, že rozhodovací procesy o výběru projektů musí být transparentní a musí zajišťovat soulad se strategickými dokumenty EU, zásadou odpovědnosti země a závazky EU na uvolnění pomoci;
40. trvá na tom, že kombinace by měla získat nové prostředky, a nikoli vést k nahrazení grantů oficiální rozvojové pomoci EU půjčkami;
41. zdůrazňuje, že rozvojová politika nemůže být skutečně účinná, pokud nebude prosazovat dostatečné právní rámce, zejména v oblasti vlastnických práv a smluvního práva;
42. připomíná, že prosazování rovného postavení mužů a žen pomůže uvolnit produktivitu žen, a tím přispěje k udržitelnému růstu, z něhož budou mít prospěch chudí;
Lidský rozvoj
43. zdůrazňuje, že chudobu není možné měřit pouze penězi a že v širším smyslu chudoba způsobuje, že jsou lidem upírána základní práva, jako např. práva na potraviny, vzdělání, zdravotní péči nebo svobodu projevu;
44. zdůrazňuje, že pro růst, z nějž budou mít prospěch chudí, a splnění rozvojových cílů tisíciletí je zásadně důležité poskytování základních sociálních služeb ; žádá, aby bylo 20 % veškeré pomoci EU vyčleněno na základní sociální služby, jak je definuje OSN v rozvojových cílech tisíciletí (ukazatel 8.2 cíle 8: Rozvíjet globální partnerství pro rozvoj), se zvláštním zřetelem na volný a všeobecný přístup k primární zdravotní péči a základnímu vzdělávání, s ohledem na podporu EU iniciativě Zdraví pro všechny a sdělení z roku 2010: Úloha EU v oblasti celosvětového zdraví; opakuje, že zvláštní pozornost je třeba věnovat ohroženým skupinám a skupinám s vysokým rizikem sociálního vyloučení, jako jsou osoby se zdravotním postižením;
45. připomíná, že vzdělávání dívek a prosazování rovného postavení mužů a žen ve vzdělávání je z hlediska rozvoje nezbytné a že politiky a činnosti, které se nezabývají rozdílným postavením mužů a žen, opomíjejí zásadní příležitosti k rozvoji; připomíná, že vzdělávání dívek má jednu z nejvyšších návratností ze všech investic do rozvoje, přináší v soukromé i sociální oblasti užitek, který je prospěšný pro jednotlivce, rodiny i celou společnost, ve formě snížení porodnosti žen, snížení úmrtnosti matek, kojenců a dětí, ochrany proti infekci HIV/AIDS, zvýšení podílu žen v pracovní síle a ve formě přínosu mezigeneračního vzdělávání;
46. zdůrazňuje význam vyplnění mezer ve financování zdravotnických systémů v důsledku priorit, jako jsou např. škrty v oblasti sexuálního a reprodukčního zdraví, a podtrhuje význam investic do boje proti HIV/AIDS a dalším nemocem;
47. připomíná, že investice do dětí a mládeže je dlouhodobou investicí do udržitelného lidského rozvoje;
48. vítá iniciativu OSN pro všeobecný základ sociální ochrany; žádá Komisi a členské státy, aby zvýšily podporu poskytovanou národním programům sociální ochrany v rozvojových zemích a aby v této souvislosti vytvořily komplexní politický rámec včetně hledisek rovného postavení mužů a žen a posílení postavení žen;
49. uvítal by, kdyby snahy EU řešily systematičtěji vazby mezi vnějším rozměrem své přistěhovalecké a azylové politiky a dalšími politikami, které mají souvislost s přistěhovalectvím, např. zaměstnanost, vzdělávání, práva a sociální ochrana;
50. je toho názoru, že příjmy z daní jsou nezbytné k tomu, aby byly rozvojové země schopny uspokojit základní potřeby svých občanů, stát se méně závislými na zahraniční pomoci a prosazovat demokratickou odpovědnost; opakuje svůj názor, že EU musí podporovat partnerské země při vytváření spravedlivých, transparentních a účinných daňových systémů, které budou produkovat příjmy, jichž je zapotřebí k sociální ochraně a k provádění politik zaměřených na chudé obyvatele a na mezinárodní úrovni musí pokračovat ve snaze o větší finanční transparentnost o zajištění, aby partnerské země sdílely získaný užitek; připomíná, že pro vytváření spravedlivých daňových systémů jsou klíčové výměna osvědčených postupů a sdílení informací o daňových politikách;
51. zdůrazňuje zásadní význam lidských práv a množství způsobů, které má EU k dispozici, aby pomáhala při vytváření kapacit pro dodržování všech lidských práv;
Zapojení soukromého sektoru
52. uznává, že rozvoj soukromého sektoru v rozvojových zemích má zásadní význam pro vytváření pracovních příležitostí, poskytování služeb a posílení tvorby bohatství; připomíná, že 90 % pracovních míst v rozvojových zemích je v soukromém sektoru; zdůrazňuje, že v souladu s agendou zaměřenou na chudé obyvatelstvo by se rozvojová pomoc EU měla soustředit na financování domácích společností, zajištění pákového efektu pro domácí kapitál a podněcování přijímajících zemí k tomu, aby vytvářely prostředí, které povede k rozvoji malých a středních podniků a mikropodniků, a na odstranění překážek, které brání formalizaci, přístupu ke kapitálu a dostupným půjčkám, a že služby a budování kapacit by se měly zaměřit zejména na chudší podnikatele;
53. znovu připomíná úlohu sociálně a ekologicky odpovědného soukromého sektoru při urychlování udržitelného rozvoje; žádá Komisi, aby prosazovala a podporovala mj. podniky sociální ekonomie, které fungují v souladu s etickými a ekonomickými zásadami;
54. zdůrazňuje, že je důležité jednoznačně posoudit možná rizika spojená s rostoucí účastí soukromého sektoru, a že je proto zapotřebí stanovit jednoznačná kritéria pro podporu projektů soukromého sektoru a také spolehlivé mechanismy posuzování dopadů, které by měly být vytvořeny s cílem zajistit, aby investice do soukromého sektoru byly udržitelné, v souladu s mezinárodními rozvojovými cíli a aby nevedly k návratu k vázané pomoci;
55. připomíná, že veřejné investice do veřejných statků, infrastruktury a služeb mají základní význam pro udržitelný růst a účinné snižování nerovností;
56. zdůrazňuje, že investiční projekty, do nichž je zapojen soukromý sektor a které v rozvojových zemích financuje EU, by měly splňovat environmentální normy, normy v oblasti lidských práv, sociální normy a normy transparentnosti dohodnuté na mezinárodní úrovni a měly by být v souladu s rozvojovými plány zemí přijímajících pomoc; protestuje proti jakékoli formě spolupráce se soukromými subjekty, která by přímo či nepřímo přispívala k daňovým únikům nebo vyhýbání se daňovým povinnostem v jakékoli podobě; žádá Komisi, aby důkladně přezkoumala své mechanismy hloubkové kontroly při rozhodování o financování projektů v oblasti těžby surovin;
57. je přesvědčen, že investice mají pozitivní vliv na růst a pracovní místa, a to nejen v EU, ale i v rozvojových zemích; zdůrazňuje, že průmyslově vyspělé země mají odpovědnost za poskytnutí investic a za transfer technologií do místních podniků, aby odvětví hospodářství rozvojových zemí, která jsou na vzestupu, mohla uplatňovat normy kvality a mezinárodní sociální a environmentální normy; zdůrazňuje také potřebu prohloubené spolupráce s cílem pomoci rozvojovým zemím zlepšit jejich institucionální a regulační kapacity v oblasti správy zahraničních investic;
58. žádá EU, aby uznala právo rozvojových zemí regulovat investice, klonit se k investorům, kteří podporují rozvojovou strategii partnerských zemí, a upřednostňovat domácí a regionální investory s cílem podporovat regionální integraci;
59. žádá EU, aby splnila své závazky vyplývající ze strategie EU pro podporu na rozvoj obchodu v oblasti rozvojové pomoci zaměřené specificky na projekty, které mají pomoci rozvojovým zemím rozvíjet jejich obchodní dovednosti, zdokonalovat dodavatelský řetězec a v konečném důsledku být konkurenceschopné na regionálních a světových trzích;
60. vyzývá Komisi, aby předložila legislativní návrh s podobným záměrem, jaký má nový zákon USA o nerostných surovinách pocházejících z nelegálních zdrojů („conflict minerals“), tj. bojovat proti nezákonné těžbě nerostných surovin v rozvojových zemích, zejména v Africe, která rozněcuje občanské války a konflikty, a zajistit sledovatelnost dovážených nerostných surovin na trhu EU;
61. požaduje analýzu a hodnocení partnerství veřejného a soukromého sektoru, jejichž prostřednictvím se soukromý sektor podílí na rozvoji a která jsou podporována Komisí, abychom se poučili ze zkušeností dříve, než přijmeme koncepci nové politiky používání veřejných prostředků na vytvoření pákového efektu pro soukromý sektor;
62. zdůrazňuje, že podporu soukromého sektoru musí doprovázet pomoc poskytovaná celostátním, regionálním a místním veřejným orgánům a parlamentům v přijímajících zemích, aby mohly účinněji regulovat trhy, podporovat transparentnost, uplatňovat spravedlivé daňové politiky a řádnou veřejnou správu a bojovat proti korupci, a to jak v podnicích a nevládních organizacích, tak ve vládách a veřejných orgánech;
Změna klimatu, energie a udržitelný rozvoj
63. vítá návrh, aby se rozvojová spolupráce soustředila na udržitelné obnovitelné energie; opakuje, že přístup k energii je nezbytným předpokladem pro dosažení rozvojových cílů tisíciletí; trvá na tom, že mezi hlavní cíle projektů podporovaných ze strany EU musí patřit dodávky vody a přístup k energiím pro chudé obyvatele a v souvislosti s poskytováním veřejných služeb a s místním rozvojem;
64. přiznává prioritu podpoře místním a regionálním řešením v oblasti udržitelné energie a zejména decentralizované výrobě energie, jež sladí priority v oblasti rozvoje s úsilím o ochranu životního prostředí;
65. bere na vědomí značný potenciál v oblasti obnovitelné energie (sluneční energie, větrná energie, geotermální energie a biomasa) v řadě rozvojových zemí; žádá EU a její členské státy, aby prováděly projekty v oblasti obnovitelné energie v rozvojových zemích a poskytly příslušné technické možnosti, odborné zkušenosti a investiční příležitosti, protože takový postup má zásadní význam pro hospodářský a sociální rozvoj, omezuje závislost těchto zemí na fosilních palivech a snižuje jejich zranitelnost vůči výkyvům cen;
66. naléhavě vyzývá Komisi, aby zajistila, že oficiální rozvojová pomoc EU ke zlepšení přístupu k energii bude podporovat místní hospodářský rozvoj, zelená pracovní místa a snižování chudoby a nebude vázána na evropské podniky nebo použita k jejich dotování; dále žádá Komisi, aby nesměšovala politiky na zlepšení přístupu chudých lidí k energii s plněním cílů EU v souvislosti se zmírněním změny klimatu nebo s vlastními potřebami, pokud jde o zabezpečení dodávek energie;
67. vítá iniciativy rozvojových zemí s cílem investovat do produkce potravin, a nikoli do produkce biopaliv v zájmu zajištění vlastních dodávek potravin;
68. opakuje, že průmyslově vyspělé země mají povinnost stát v čele budování nízkouhlíkové ekonomiky, která je nezbytná k dosažení potřebného snížení emisí; vybízí členské státy, aby převzaly vůdčí roli při úsilí o snižování emisí a aby rovněž zvýšily své cíle v oblasti snižování emisí; připomíná, že je důležité, aby došlo ke snížení emisí v rámci hranic EU spíše než v rozvojových zemích;
69. uznává, že cíl řešení změny klimatu a dosažení klíčových rozvojových cílů se vzájemně podporují; zdůrazňuje potřebu systematičtějšího úsilí o to, aby byl posílen význam opatření k přizpůsobení se změně klimatu a k jejímu zmírnění a ke snížení rizika katastrof, a žádá proto, aby byl přijat celostní přístup, který bude začleňovat environmentální rozměr do všech projektů a programů rozvoje, například tím, že se zlepší nařízení týkající se převozu odpadu a nezákonné těžby dřeva;
70. žádá Komisi, aby posoudila dopad „klimatické migrace“, což je jev, který podle některých odhadů donutí do roku 2050 více než 200 milionů lidí opustit domov, protože podmínky v jejich zemích se budou postupně zhoršovat, a zdůrazňuje, že Evropská unie musí přispět ve formě rozvojové politiky k poskytnutí pomoci a omezení počtu uprchlíků, prostřednictvím investic do technologií, lidských zdrojů a finanční pomoci;
71. opakuje své přesvědčení, že větší zohledňování těchto opatření nemůže být náhradou za poskytování nových a doplňkových zdrojů, které se EU a jiní dárci zavázali poskytnout rozvojovým zemím na úsilí o zmírnění změny klimatu a potřeby spojené s přizpůsobením se této změně; zdůrazňuje, že tento přístup musí zvolit místní a/nebo regionální přístup k řešení specifických problémů, s nimiž se dané oblasti potýkají; připomíná, že potřeby spojené se změnou klimatu – a veřejné statky obecně – nemají být financovány z oficiální rozvojové pomoci, a musí se tedy jednat o nově poskytnuté prostředky navíc nad rámec závazků členských států poskytnout na oficiální rozvojovou pomoc 0,7 % HND;
72. zdůrazňuje význam podpory udržitelného městského rozvoje v rámci mezinárodního programu stejně jako jeho realizace na místní, regionální a vnitrostátní úrovni, jež by měla kladný dopad na kvalitu života obyvatel celého světa, a zejména rozvojových zemí;
73. konstatuje, že udržitelný rozvoj je dosažitelný jen prostřednictvím posílení tvorby kapacit přijímajících zemí a zlepšení jejich základní infrastruktury;
74. požaduje začlenění čl. 8 písm. j) Úmluvy o biologické rozmanitosti, která je pilířem udržitelného rozvoje, do strategických dokumentů zemí a regionů a uplatňování tohoto ustanovení v jejich rámci;
75. uznává, že odlesňování a neudržitelný dovoz dřeva na trh EU přispěly k přírodním katastrofám a zranitelnosti chudých zemí, a žádá proto, aby Evropská komise a Rada začlenily do své nové strategie rozvojové politiky úplný zákaz prodeje nezákonně vytěženého dřeva v EU;
Zajištění potravin a zemědělství
76. opakuje své přesvědčení, že EU by rozvojovou pomoc měla zaměřit na zajištění potravin pro rozvojové země a na podporu udržitelné, místní, drobné a organické zemědělské výroby; zdůrazňuje zejména potřebu zajistit, aby drobní zemědělci měli přístup k výrobním prostředkům (půda, zajištěné vlastnické smlouvy, semena a osiva, odborná příprava, úvěry, konzultační a poradenské služby), ke zpracovatelským možnostem, možnostem uvedení produktů na trh a přístup na místní a přeshraniční trhy;
77. žádá v souladu se zprávu IAASTD o podporu přechodu k organickému k ekologicky udržitelnému zemědělství, které bude jednak zohledňovat zkušenosti drobného zemědělství a jednak představovat účinný nástroj přizpůsobení se změně klimatu;
78. zdůrazňuje význam specifické podpory žen v zemědělství, protože z výzkumů vyplývá, že odstranění rozdílů mezi muži a ženami v zemědělství by mohlo zvýšit celkovou zemědělskou produkci v rozvojových zemích o 2,5–4 % a že ženy vynakládají větší díl svých příjmů na potraviny, zdravotní péči, ošacení a vzdělávání pro své děti; požaduje odstranění všech forem diskriminace vůči ženám a žádá, aby všechny politiky a programy v oblasti zemědělství zohledňovaly rovné postavení mužů a žen; zdůrazňuje, že ženy musí být vnímány jako rovnocenné partnerky v oblasti udržitelného rozvoje pro rozvoj zemědělství a zajišťování potravin;
79. trvá na tom, že EU by se rovněž měla zabývat prvotními příčinami nedostatečného zajišťování potravin, včetně slabé odpovědnosti v oblasti práva na potraviny, spekulací s cenami potravin a zabírání půdy; opakuje, že reforma společné zemědělské politiky musí zohlednit povinnost stanovenou ve Smlouvě, jíž je posílení soudržnosti politik v rámci rozvoje, spravedlivá soutěž, podpora schopností rozvojových zemí a jejich vlastní produktivní činnosti; požaduje takový postup, který by měl za cíl zajistit, aby již nedocházelo k zabírání půdy, aby nebyly neudržitelným způsobem využívány půda a vodní zdroje, aby byla zabezpečena vlastnická práva drobných a domorodých zemědělců a jejich přístup k zemědělské půdě a aby skončily monopoly na setbu a závislost na specializovaných pesticidech;
80. konstatuje, že máme-li být schopni uživit světovou populaci, která v roce 2050 podle odhadů překročí 9 miliard, bude nutné do té doby zvýšit zemědělskou produkci o 70 %, a to s využitím menšího výměru půdy a menšího množství vody a pesticidů; konstatuje, že globální zajištění potravin je pro Evropskou unii otázkou nejvyšší naléhavosti a požaduje přijetí okamžitých a konzistentních opatření s cílem zajistit potraviny pro občany EU i na globální úrovni;
81. připomíná, že řešení nedostatečného zajištění potravin vyžaduje realizaci řady opatření v různých odvětvích, jako např. nakládání s místními přírodními zdroji, posílení produkce a výroby, odborná příprava, vytváření profesních organizací, vytvoření záchranné sítě pro nejohroženější osoby, vzdělávání v oblasti výživy a rovněž diverzifikace pracovních míst na venkově mimo oblast zemědělství s cílem posílit příjem venkovských rodin, které jsou na prvním místě oběťmi hladu;
82. zdůrazňuje, že v zájmu zvýšení udržitelnosti je nezbytné zavést lepší metody zemědělské výroby, včetně nízkonákladových technologií, zajistit zemědělský výzkum a zvýšit poměr produktivity a účinnosti v rozvojových zemích;
83. žádá EU a rozvojové země, aby prosazovaly vlastnictví půdy jako jeden z nástrojů na omezení chudoby prostřednictvím posílení vlastnických práv a usnadnění přístupu k půjčkám pro zemědělce, malé podniky a místní komunity;
84. vyjadřuje hluboké znepokojení nad současnými nákupy zemědělské půdy zahraničními investory s podporou místních vlád, zejména v Africe, jež mohou ohrozit zajišťování potravin na místní úrovni a způsobit nepředvídatelné a dalekosáhlé sociální napětí, pokud nebudou provedeny odpovídajícím způsobem;
85. připomíná, že dohody EU o partnerství v odvětví rybolovu by měly pomoci upevnit politiky v oblasti rybolovu partnerských zemí a posílit jejich schopnost zajistit udržitelný rybolov ve vlastních vodách a místní zaměstnanost v tomto odvětví;
86. zdůrazňuje, že stěžejním hlediskem rozvojové politiky by měla být dostatečná ochrana před katastrofami a nemocemi souvisejícími s vodou, stejně jako přístup k dostatečnému množství vody v odpovídající kvalitě a za dostupnou cenu – aniž by přitom byla ohrožena udržitelnost životně důležitých ekosystémů – s cílem splnit základní potravinové, energetické a další požadavky nezbytně nutné pro zdravý a produktivní život;
Transparentnost
87. s cílem zajistit transparentnost a přijetí rozvojových projektů financovaných plně nebo zčásti EU nebo členskými státy ze strany veřejnosti, požaduje vytvoření elektronické databáze, která by poskytovala informace o oficiální rozvojové pomoci; je přesvědčen, že tato databáze by měla umožňovat uživateli zjišťovat informace o všech dárcovských projektech a programech EU a případně agentur OSN i všech přijímajících zemích, které je financují, a údaje o organizacích, které je realizují; je toho názoru, že by tato databáze měla být uživatelsky vstřícná a volně přístupná přes internet a měla by být vybavena funkcí umožňující snadné vyhledávání konkrétních informací podle souboru předem stanovených kritérií (dárce, odvětví oficiální rozvojové pomoci, místo, stav projektu, druh financování a rozvojové cíle tisíciletí) a nabízet tabulky a mapy pro potřeby analýzy; konstatuje, že taková databáze by sehrávala rovněž významnou úlohu při posílení koordinace a harmonizace mezi dárci a propojení s vládami přijímajících zemí;
88. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě a Komisi.
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ
Úvod
Je na čase zahájit na úrovni EU rozsáhlou diskusi o budoucnosti rozvojové politiky EU. Je důležité, aby EU před rozhodnutím o tom, kam v příštím víceletém finančním rámci zařadí rozvojovou pomoc, formulovala, jakou má v této oblasti vizi, jaké ambice a cíle a s nimi související nástroje.
Zelenou knihu Komise o rozvojové politice EU pro udržitelný rozvoj a růst podporující začlenění ( KOM(2010)0629 ) lze tak vnímat v souvislosti s konzultacemi, které Komise zahájila na téma financování vnější činnosti po roce 2013. K některým otázkám formulovaným v zelené knize Komise o rozvojové politice EU pro udržitelný rozvoj a růst podporující začlenění má Parlament ustálený postoj nebo k nim právě připravuje zprávy.
Viz například usnesení Evropského parlamentu ze dne 25. listopadu 2010 o konferenci o změně klimatu v Cancúnu ( T7-2010/0442 ) a (připravované) zprávy výboru DEVE o zelené knize věnované budoucnosti rozpočtové podpory EU ( 2010/2300(INI) ), o rámci politiky EU pro pomoc rozvojovým zemím při řešení problémů při zabezpečování potravin ( 2010/2100(INI) ) a o daních a rozvoji – spolupráce s rozvojovými zeměmi na podpoře řádné správy v daňové oblasti ( 2010/2102(INI) ). Chystaná zpráva Gaye Mitchella o nařízení (ES) č. 1905/2006, kterým se zřizuje finanční nástroj pro rozvojovou spolupráci: poučení a výhledy do budoucna ( 2009/2149(INI) ) se zaměří na konkrétní požadavky Parlamentu týkající se nástroje, který nahradí DCI. Zpravodaj se proto v tomto svém pracovním dokumentu zaměří na prvky naznačující změnu orientace, zejména na návrhy „pomoci velkého dopadu“, koncepce „růstu podporujícího začlenění“ a zapojení soukromého sektoru. V centru jeho pozornosti bude budoucí podoba rozvojové politiky EU a zdůraznění spíše úlohy Komise než členských států. Při posuzování návrhů Komise lze uplatňovat jasné hodnotící měřítko, kterým je článek 208 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU). Hlavním cílem politiky EU musí být snižování a výhledově i vymýcení chudoby. Rovněž Evropský konsensus o rozvoji formuluje důležité společné hodnoty, k nimž patří lidská práva a demokracie, i společné zásady, jako je odpovědnost a partnerství, které stále platí.
1. Rozvojová politika, která má velký dopad
Hlediska kvality
S cílem zvýšit dopad rozvojové politiky EU navrhuje Komise tři kritéria, která by měla být brána v potaz při volbě opatření: 1) přidaná hodnota, 2) předchozí koordinace EU a 3) případný pákový efekt ovlivňující reformy a/nebo další zdroje financování. Parlament vždy vyžadoval lepší koordinaci a proto i snahy o vypracování evropských strategických dokumentů každé země lze jen podpořit. Parlament by měl povzbuzovat veškeré snahy Komise plnit v plné míře úlohu koordinátora, kterou definuje Lisabonská smlouva (článek 210 SFEU). Zlepšování koordinace a harmonizace by mělo být zaměřeno na zásadu odpovědnosti. Jedním z důležitých kroků ke zlepšení koordinace různých rozvojových nástrojů EU by bylo začlenění Evropského rozvojového fondu do rozpočtu EU. To však nesmí vést k celkovému snížení výdajů určených na rozvoj nebo ke ztrátě předvídatelnosti v souvislosti s financováním určeným zemím AKT.
Výsledkem úsilí o politiku s velkým dopadem nesmí být rozvojová politika odmítající jakákoli rizika, která se bude soustředit pouze na „bezproblémové země“. Zásada „co nejúčinněji a nejhospodárněji“ nemůže být sice jediným měřítkem pro volbu kroků, ale musí být i nadále jedním z klíčových kritérií. Pomoc EU by se měla stále zaměřovat na nejchudší země a na nejchudší sociální vrstvy.
Pokud by byly stávající závazky související s účinností pomoci a soudržností politik v rámci rozvoje skutečně plněny, byl by značně posílen dopad pomoci EU. V objasňování a upevňování oblastí komparativní výhody definovaných Evropskou komisí se čtyři roky po vydání Kodexu chování pro doplňkovost a dělbu práce v rámci rozvojové politiky dosáhlo příliš malého pokroku. Součástí procesu tvorby programů by mělo být Pařížské prohlášení i akční program z Akkry a EU a členské státy by měly i nadále sehrávat vůdčí úlohu při přípravě fóra na vysoké úrovni o účinnosti pomoci, které se má konat v letošním roce v Busanu. Důležitým faktorem účinnosti pomoci je předvídatelnost. Pozitivní model, který je třeba více rozvinout, nabízí přístup EU založený na smlouvách o rozvojových cílech tisíciletí.
Zelená kniha uznává, že soudržnost politik v rámci rozvoje je důležitá pro vysoký dopad pomoci i pro předcházení nepříznivým vlivům z jiných politických oblastí, ovšem nerozebírá náročné úkoly vyplývající z vytvoření Evropské služby pro vnější činnost (ESVČ). Institucionální struktura musí zajistit uplatňování soudržnosti politik v rámci rozvoje, jakožto povinnosti stanovené Smlouvou, a zachování charakteristického rázu rozvojové politiky. Za tímto účelem by v rámci působnosti člena Komise odpovědného za rozvoj mohlo být zřízeno zvláštní oddělení nebo zvláštní odbor, který by disponoval výslovnými horizontálními pravomocemi v oblasti soudržnosti politik v rámci rozvoje, a to nejen ve vztahu ke Komisi, ale i ve vztahu k ESVČ.
K docílení příznivého vlivu na rozvoj má zásadní význam řádná správa věcí veřejných a EU má bohaté zkušenosti s podporou politických reforem coby doprovodným prvkem jejích rozvojových programů. V rámci této politiky je důležitý přístup ke správě věcí veřejných, který zdůrazňuje lidská práva, demokracii a právní stát, boj proti korupci a úlohu parlamentů a občanské společnosti v případech, kdy je nutné pohnat vlády k odpovědnosti a posuzovat výsledky rozvoje. Klíčovým pojmem by měla být „demokratická odpovědnost“.
Dopad na základě objemu skutečné pomoci
Zvyšování dopadu pomoci je důležité, ale nesmí být výmluvou pro snižování jejího objemu. V souladu se smluvními povinnostmi a mezinárodními závazky by klíčovým cílem vnější činnosti EU měly i nadále být její hodnoty a dlouhodobé zájmy, jakož i vymýcení chudoby. Mají-li členské státy EU splnit kolektivní cíl a do roku 2015 vyčleňovat 0,7 % svého HND na oficiální rozvojovou pomoc, měly by své přísliby v oblasti oficiální rozvojové pomoci vnímat jako politické závazné a schválit víceleté akční plány dle návrhů Komise.
Pomoc poskytovaná na úrovni EU má značnou „přidanou hodnotu“, jak je uvedeno v Evropském konsensu o rozvoji
V konsensu se uvádí, že přidaná hodnota je dána zastoupením EU na celém světě, jejími odbornými znalostmi v oblasti poskytování pomoci, její úlohou při prosazování soudržnosti v rámci rozvoje a usnadňování koordinace, jejími výsledky z realizace rozsáhlých projektů, podporou demokracie, lidských práv, řádné správy věcí veřejných a dodržování mezinárodních právních předpisů a její rolí při podpoře zapojení do občanské společnosti a účasti na solidaritě Severu a Jihu, mimo jiné prostřednictvím vzdělávání v oblasti rozvoje. Navíc je třeba zmínit bohaté zkušenosti EU s rozpočtovou podporou a podporou sociálních služeb a s prosazováním regionální integrace a spolupráce. , a objem celkové evropské pomoci poskytované z rozpočtu EU by se tedy neměl snižovat. Tato skutečnost zdůvodňuje podstatné navýšení prostředků reálně určených na rozvoj v rámci příštího víceletého finančního rámce. Občané rozvojovou politiku a úlohu, kterou v ní sehrává EU, podporují: obzvláště v dobách krize bychom neměli podceňovat význam hodnoty solidarity.
Podle speciálního průzkumu Eurobarometru „Evropané, rozvojová pomoc a rozvojové cíle tisíciletí“ (zveřejněného v září 2010) 89 % Evropanů považuje rozvojovou pomoc za velmi důležitou nebo poměrně důležitou.
Má-li rozvojová pomoc EU ovlivnit boj s chudobou, musí se i nadále důsledně řídit kritérii oficiální rozvojové pomoci, která formuloval Výbor pro rozvojovou pomoc OECD. Spolupráce, která není založena na oficiální rozvojové pomoci, může mít větší význam ve vztahu k zemím se středními příjmy, ovšem tato spolupráce musí existovat nad rámec vlastní rozvojové pomoci. Za účelem zajištění transparentnosti by taková spolupráce měla na úrovni EU probíhat prostřednictvím zvláštního nástroje. Mimoto z důvodu plnění cíle 0.7 nesmí být rozšířena definice oficiální rozvojové pomoci; v takovém případě by se totiž jednalo pouze o statistickou úpravu, nikoliv o přidělení „nových“ prostředků určených na rozvoj.
2. Lidský rozvoj
Parlament vždy trval na tom, že základem pomoci EU musí být přístup k nejdůležitějším sociálním službám, obzvláště ke vzdělání a zdravotnictví. Tyto oblasti mají pro plnění rozvojových cílů tisíciletí a umožnění udržitelného růstu zásadní význam. Navíc se jedná o oblasti, v nichž Komise získala více zkušeností, než kde jinde. S cílem zajistit, aby nad sociálním sektorem nepřevládly jiné, konkurenční priority, bude nutné zavést kvantitativní měřítko: Přinejmenším 20 % veškeré pomoci by EU měla věnovat na základní sociální služby dané definicí OECD a obzvláště by se měla soustředit na volný přístup k primární zdravotní péči a základnímu vzdělání. Kromě toho by se dopad pomoci EU v tomto sektoru podstatně zvýšil uplatňováním přístupu, který zohledňuje dodržování práv.
3. Růst podporující začlenění a chudoba
Klíčovým prvkem zelené knihy je návrh zaměřovat rozvojovou politiku EU opět na prosazování růstu podporujícího začlenění. Růst je důležitým hnacím motorem rozvoje a zaměření na podporu začlenění je vítáno, stejně jako je vítáno zohlednění skutečnosti, že růst musí být prostředkem k vymýcení chudoby. Zpravodaj rovněž souhlasí s názorem, že nanejvýš důležité je rozlišovat mezi jednotlivými rozvojovými zeměmi a že významnými podněty k růstu jsou regionální integrace a usnadňování obchodu mezi zeměmi Jihu, což jsou oblasti, v nichž Evropská unie disponuje jak zkušenostmi, tak i nezbytnými nástroji.
Vážné znepokojení nicméně stále vyvolává nová politická orientace, kterou navrhuje zelená kniha. V první řadě, důraz na růst, který odkazuje na kvantitativní ekonomická opatření, by neměl vést k čistě ekonomickému chápání chudoby. Chudoba je vícerozměrný jev označující situaci, kdy dotčené osoby nemají možnost žít na sociálně přiměřené úrovni a která zahrnuje celou řadu deprivací (ekonomickou, politickou, kulturní atd.), jež musí rozvojové politiky řešit.
V druhé řadě, nebyla přijata dostatečná opatření v reakci na vnější otřesy ovlivňující růst v řadě zemí, zejména v subsaharské Africe. V tomto ohledu se zpravodaj domnívá, že průmyslový rozvoj má pro vnitrostátní hospodářství obrovský transformační potenciál a může nabídnout širší škálu dlouhodobého růstu produktivity než zemědělský vývoz a těžba surovin, díky nimž jsou hospodářství ohrožena otřesy.
A poslední, avšak nejdůležitější připomínkou je fakt, že koncepce růstu podporujícího začlenění je definována pouze přibližně a není dostatečně jasné, jak lze tohoto začlenění dosáhnout. Ačkoliv zelená kniha uvádí, že vyšší nerovnost významně zpomaluje tempo snižování chudoby a má značné nepříznivé účinky na hospodářský růst, do navrhovaných opatření to není dostatečně promítnuto.
Známé empirické poznatky předního ekonoma Světové banky a odborníka na vývoj chudoby
Ravallion, Martin, 2001. „ Growth, Inequality and Poverty: Looking Beyond Averages“ (Růst, nerovnost a chudoba: pohled za průměr) World Development, Elsevier, svazek 29(11), str. 1803-1815, listopad. ukazují, že růst měl v rozvojových zemích sedmkrát větší účinek na snižování chudoby, pokud byl doprovázen snižováním nerovností v příjmech, než pokud tomu tak nebylo. Zjistilo se tedy, že nižší míra chudoby má příznivý vliv na následný růst. To je důvodem, proč je nezbytné řešit otázky rozdělování: dopad pomoci EU bude mnohem vyšší a chudobu se bude dařit mnohem účinněji řešit.
Komise by tedy měla usilovat o „růst ve prospěch chudých“ opírající se o přístup, podle něhož by měly být politiky a spolupráce v oblasti rozvoje konkrétně zaměřeny na chudé, aby se mohl zvyšovat jejich podíl na růstu. Evropa je vlastně jedním z nejlepších světových příkladů způsobu, jak řešení otázek spojených s rozdělováním za použití prostředků sociálního státu (mezi jinými fiskální politikou a politikou sociálních výdajů) bylo značně přínosné, a to jak z hlediska ekonomického, tak i sociálního rozvoje. Tento systém, označovaný též jako evropský sociální model, nabízí skutečnou přidanou hodnotu, kterou by bylo možné využít jako nástroj rozvojové politiky EU. K významným opatřením v souladu s tímto přístupem patří i podpora rozšiřování systémů sociálního zabezpečení, spravedlivých daňových systémů, jakož i agendy důstojné práce, kterou formulovala MOP.
4. Zapojení soukromého sektoru
Součástí strategie Komise pro podporu růstu je i její návrh získat více investic ze soukromého sektoru a podporovat malé a střední podniky, mimo jiné prostřednictvím kombinace grantů a půjček. Soukromý sektor má pro udržitelný rozvoj zásadní význam, ale v některých případech má činnost nadnárodních společností – vlivem různých okolností – na chudobu, lidská práva a životní prostředí nepříznivý dopad.
Je proto důležité hodnotit případná rizika a definovat jasná kritéria pro podporu projektům soukromého sektoru. Navíc je nutné jednoznačně uvést, jaký soukromý sektor – zahraniční nebo domácí, ziskový nebo neziskový – by měl být ze skromných prostředků určených na rozvoj podporován.
Zelená kniha zdůrazňuje, že investice musí být směřovány tak, aby „byly prospěšné pro co největší počet občanů partnerské země“. Pokud mají být vybrány nejlepší možnosti, měla by být provedena předběžná i dodatečná analýza dopadu na chudobu a sociální oblast, která by umožnila dosáhnout lepších výsledků v souvislosti s chudobou a dosažení výsledků příznivých pro rozvoj. Zelená kniha náležitě podtrhuje, že je nutné podporovat malé a střední podniky i mikropodniky. Důležitou úlohu tedy sehrává mikrofinancování a přístup k němu by měl být obzvláště zajištěn pro znevýhodněné skupiny obyvatelstva, jako jsou menšiny, drobní zemědělci a ženy. Za účelem dosažení růstu, který by byl ku prospěchu chudým, je nezbytné, aby chudé vrstvy obyvatelstva růst aktivně podporovaly a neúčastnily se jej pouze z pozice příjemců.
Přístup EU by měl navíc vycházet z těchto zásad:
- důraz na financování poskytované domácím podnikům a na podporu domácímu kapitálu
- dodržování sociálních norem a norem v oblasti životního prostředí
- podpora vládám při účinné regulaci trhů a zavádění spravedlivého zdanění
- postup v souladu s plány rozvoje zemí přijímajících pomoc
- odmítání podpory všem transakcím, které by umožňovaly jakoukoli formu daňových úniků nebo k nim přímo či nepřímo přispívaly
- podpora transparentnosti, řádné správy věcí veřejných a boje proti korupci v přijímajících zemích
- nový důraz na půjčky, ovšem nikoliv na úkor výše grantů.
5. Změna klimatu, energie a udržitelný rozvoj
Rozvoj je úzce spjat s otázkou změny klimatu a iniciativy bojující proti změně klimatu a proti chudobě mohou být vzájemně přínosné. Úsilí Komise o větší zohledňování změny klimatu a snižování rizika katastrof za účelem udržitelného hospodářského rozvoje je včasné a je na místě. Snahy o začlenění přizpůsobování se změně klimatu a snižování rizika katastrof do rozvojové spolupráce nebyly dosud, jak se zdá, příliš systematicky vyhodnocovány. V první řadě bude tedy důležité posoudit, zda Komise své proklamované záměry zohledňovat přizpůsobování se změně klimatu a snižování rizika katastrof začala realizovat a do jaké míry. Ovšem zohledňování změny klimatu nemůže být náhradou za poskytování nových a doplňkových zdrojů, které EU a jiní dárci rozvojovým zemím přislíbili na účely přizpůsobování se této změně. Důraz na obnovitelné zdroje energie by byl vítán, obzvláště je-li v součinnosti s vytvářením pracovních míst a udržitelným rozvojem. EU musí nicméně zajistit, aby politiky byly přínosné v první řadě pro chudé obyvatelstvo a aby zlepšení přístupu k energii vedlo k podpoře místního ekonomického rozvoje.
6. Zabezpečování potravin a zemědělství
Zelená kniha bere na vědomí skutečnost, že zabezpečování potravin a zemědělství působí na růst a rozvoj jako katalyzátor, a zaměřuje se na udržitelnou drobnou zemědělskou výrobu. Je nicméně politováníhodné, že se nezabývá prvotními příčinami nedostatečného zajišťování potravin v rozvojových zemích. Otázky týkající se „zemědělství a zabezpečování potravin“ by neměly být řešeny odděleně od jiných problematik, jelikož nedostatečné zajišťování potravin je značně podmíněno dalšími externími faktory (např. spekulacemi s potravinami, zabíráním půdy…). Přistupovat k zemědělství na základě hodnotového řetězce je podstatné, ale tento přístup vyžaduje, aby byla splněna celá řada předpokladů, například zajištění dostupnosti prostředků nezbytných k produkci (půda, úvěry, konzultační a poradenské služby), zpracovatelské možnosti, možnosti uvádění produktů na trh a přístup na místní a přeshraniční trhy. Měly by být rovněž vytvořeny podmínky pro spravedlivější a udržitelnější začleňování drobných zemědělců do hodnotových řetězců zemědělství a na trhy se zemědělskými produkty. Růst by měl být udržitelný z hlediska životního prostředí, měl by zohledňovat biologickou rozmanitost a bránit znepokojivému znehodnocování úrodné půdy. Z toho důvodu by EU měla podporovat zemědělsko-ekologické postupy a postupy s nízkými vnějšími vstupy. Budoucí geografické programy by měly vyčleňovat na zemědělství náležité finanční prostředky. Prostředky přidělované v rámci oficiální rozvojové pomoci na zemědělství klesly ze 17 %, kterých dosahovaly v roce 1980, na dnešních 5 %, a dárci toto odvětví obecně řadu let přehlíží. Zpravodaj se domnívá, že k upevnění politik rybolovu v partnerských zemích a posílení jejich schopnosti zaručit udržitelný rybolov ve vlastních vodách a místní zaměstnanost v tomto odvětví by měly přispět dohody o partnerství v oblasti rybolovu.
Závěr
Komise oznámila, že součástí připravovaného sdělení o modernizované rozvojové politice EU má být posouzení, zda je vhodné revidovat Evropský konsensus o rozvoji. Je zapotřebí podtrhnout, že konsensus je společný dokument, s nímž se oficiálně ztotožňují všechny tři hlavní orgány. „Jednostranná“ iniciativa by tudíž nebyla na místě. Jestliže se Komise domnívá, že konsensus musí být revidován, tato revize by měla mít formu otevřených oficiálních diskusí s oběma zbývajícími orgány. Rozhodnutí revidovat konsensus musí navíc vycházet z důkladné analýzy jeho fungování od prosince 2005, kdy vstoupil v platnost.
Moderní evropská rozvojová politika musí být formulována tak, aby ji evropští občané chápali a byli do ní zapojeni, což bude vyžadovat další úsilí v oblasti vzdělávání a zlepšování povědomí o rozvoji na základě takových hodnot, jako jsou lidská práva, demokracie, tolerance, sociální odpovědnost a rovnost mužů a žen. Každý člověk žijící v Evropě by měl mít možnost porozumět globálním rozvojovým problémům a jejich významu z místního a individuálního hlediska. Významně by to přispělo zvyšování podpory veřejnosti poskytované rozvojové spolupráci.
VÝSLEDEK KONEČNÉHO HLASOVÁNÍ VE VÝBORU
Datum přijetí
25.5.2011
Výsledek konečného hlasování
+:
–:
0:
19
4
4
Členové přítomní při konečném hlasování
Thijs Berman, Michael Cashman, Corina Creţu, Nirj Deva, Leonidas Donskis, Charles Goerens, Catherine Grèze, Norbert Neuser, Bill Newton Dunn, Maurice Ponga, Birgit Schnieber-Jastram, Michèle Striffler, Alf Svensson, Eleni Theocharous, Patrice Tirolien, Ivo Vajgl, Anna Záborská, Iva Zanicchi, Gabriele Zimmer
Náhradník(ci) přítomný(í) při konečném hlasování
Kriton Arsenis, Santiago Fisas Ayxela, Isabella Lövin, Emma McClarkin, Csaba Őry, Cristian Dan Preda, Judith Sargentini, Åsa Westlund
