A6-0495/2007
6. 12. 2007
ZPRÁVA
o politice vedoucí ke snížení nežádoucích vedlejších úlovků a eliminaci výmětů v evropském rybolovném odvětví
(2007/2112(INI))
Výbor pro rybolov
Zpravodaj:
Carl Schlyter
PE 393.881v03-00
OBSAH
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU............................................................3
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ..............................................................................................10
STANOVISKO Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin 16
POSTUP...................................................................................................................................20
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
o politice vedoucí ke snížení nežádoucích vedlejších úlovků a eliminaci výmětů v evropském rybolovném odvětví
( 2007/2112(INI) )
Evropský parlament ,
– s ohledem na sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu „Politika vedoucí ke snížení nežádoucích vedlejších úlovků a eliminaci výmětů v evropském rybolovném odvětví“ ( KOM(2007)0136 ),
– s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky
Úř. věst. L 358, 31.12.2002, s. 59. , a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
– s ohledem na sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu o akčním plánu Společenství na snížení výmětů ryb ( KOM(2002)0656 ) a na usnesení Evropského parlamentu na toto téma ze dne 19. června 2003
Úř. věst. C 69E, 19.3.2004, s. 149. ,
– s ohledem na své usnesení ze dne 15. března 2006 o metodách rybolovu šetrnějších k životnímu prostředí
Úř. věst. C 291 E, 30.11.2006, s. 319. ,
– s ohledem na dohodu z roku 1995 o provedení ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování a řízení tažných populací ryb a populací vysoce stěhovavých ryb
Dostupná na http://daccessdds.un.org/doc/UNDOC/GEN/N95/274/67/PDF/N9527467.pdf. ,
– s ohledem na návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti mořské environmentální politiky (směrnice o mořské strategii) ( KOM(2005)0505 ), a na postoj Evropského parlamentu ze dne 14. listopadu 2006
Úř. věst. C 314 E, 21.12.2006, s. 86. k přijetí dané směrnice,
– s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
– s ohledem na zprávu Výboru pro rybolov a stanovisko Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin ( A6-0495/2007 ),
A. vzhledem k tomu, že výměty představují celosvětový problém a jejich rozsah se podle odhadů pohybuje v rozmezí od 7 do 27 milionů tun ročně, což odpovídá jedné čtvrtině množství všech ulovených ryb i jiných živočišných druhů, a vzhledem k tomu, že neexistují odhady pro EU jako celek, avšak v oblasti Severního moře dosahují výměty podle organizace FAO 500 000 až 880 000 tun,
B. vzhledem k tomu, že tak rozsáhlé výměty poškozují životní prostředí, brání obnově vyčerpaných populací a rybolovný průmysl stojí čas a energii,
C. vzhledem k tomu, že komisař Borg taková množství označil za „neetická“,
D. vzhledem k tomu, že základní podmínkou pro stanovení opatření, která mohou přispět k udržitelnému řízení mořských zdrojů, je zapojení všech subjektů zainteresovaných v oblasti rybářské politiky, zejména rybářského průmyslu,
E. vzhledem k tomu, že výměty představují jev, jenž se nevztahuje pouze k jednomu typu rybolovného zařízení, ale jenž je také ovlivněn charakterem dotčeného rybolovu, jako v případě evropského rybolovu, jehož charakter je ve velké většině případů vícedruhový, a představuje tudíž větší riziko výmětů; vzhledem k tomu, že v některých případech drobného rybolovu může být míra výmětu nižší, protože se při něm ve větší míře využívá odlovených ryb a uplatňují se znalosti o lovištích, aby se zamezilo nežádoucímu úlovku,
F. vzhledem k tomu, že kvůli rybářským odvětvím, která vykazují vysokou míru výmětu, by se veřejnost mohla znepokojovat nad dopadem rybolovu na životní prostředí, což by vedlo ke snížení důvěry veřejnosti v ryby nabízené na trhu a v konečné důsledku by mělo dopad na odbyt,
G. vzhledem k tomu, že za výměty stojí celá řada faktorů včetně nadměrné intenzity rybolovu, současného přístupu k celkovým přípustným odlovům a kvótám, který výměty ryb, na něž se žádné kvóty nevztahují, vyžaduje, nesouladu, který existuje v mnoha rybářských odvětvích mezi parametry rybolovných zařízení a minimální velikostí živočichů při vykládce, maximalizace hodnot vykládek (high-grading) a dalších obchodních praktik, a vzhledem k tomu, že k většině inovací rybolovných zařízení a metod rybolovu dochází tradičně pouze za účelem zvýšení odlovu ryb, a nikoli proto, aby byl rybolov prováděn selektivnějším způsobem, který má na životní prostředí méně destruktivní dopad,
H. vzhledem k dokumentům uzavřeným na mezinárodní úrovni a obsahujícím výslovná prohlášení o potřebě snížit výměty a vedlejší úlovky, přijala EU kodex chování pro zodpovědný rybolov a mezinárodní akční plány pro mořské ptactvo a žraloky organizace FAO, kapitolu 17 programu OSN Agenda 21, Římský konsensus o světovém rybolovu, kjótské prohlášení o udržitelném přínosu rybolovu pro zajišťování potravin, newyorskou dohodu o provádění ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu a rezolucí Valného shromáždění OSN 49/118 z roku 1994 a 50/25 z roku 1995, a dále rovněž ustanovení rezoluce přijaté na meziparlamentní konferenci v roce 1995, Úmluvy o mezinárodním obchodu s ohroženými druhy volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (CITES) a Úmluvy o biologické rozmanitosti (CBD),
I. vzhledem k tomu, že EU přijala řadu závazků v rámci regionálních rybářských organizací a je smluvní stranou různých dvoustranných a vícestranných dohod,
1. vítá novou snahu Komise povzbudit diskusi na toto závažné téma, aby bylo konečně dosaženo proměny zaměření společné rybářské politiky (CFP), která by vedla k definitivnímu zamezení provádění výmětů;
2. vítá návrh Komise, který představuje první pokus dostat se k jádru problému vedlejších úlovků, ale zdůrazňuje, že je naléhavě nutné vytvořit předpisy, které by zrušily tento pro životní prostředí neudržitelný a nemorální postup, kterým může v extrémních případech být uloveno až 90 % z celkového množství všech odlovených ryb;
3. dále vítá novou definici výmětů, která se vztahuje i na komerčně nevyužívané druhy ryb a jiné živočišné druhy, z čehož vyplývá, že je třeba omezit i tyto jiné typy výmětů;
4. zdůrazňuje, že politika EU by měla hledat účinná řešení pro všechny možné typy vedlejších úlovků (včetně bezobratlých živočichů, korálů, mořských savců, ptáků a želv, ale i dalších živočichů) a podporovat rybolovné metody, které jsou šetrnější k životnímu prostředí a které neohrožují biologickou rozmanitost ani nezpůsobují zbytečná zranění jiným živým organismům;
5. konstatuje však se znepokojením, že pokud jde o vypracování akčních plánů Společenství pro mořské ptactvo a žraloky, bylo dosaženo jen velmi malého pokroku, přestože se k nim Komise v roce 1999 zavázala, a vyzývá Komisi, aby oba plány co nejdříve dokončila;
6. vyzývá Komisi, aby zohlednila dostupná vědecká stanoviska týkající se albatrosů, kteří jsou v současné době – zejména při rybolovu pomocí dlouhých lovných šňůr – zabíjeni v takovém měřítku, že jim hrozí vyhubení;
7. domnívá se, že jedním z účinných kroků ke snížení míry výmětů by bylo snížení celkové intenzity rybolovu společně se zlepšením selektivních opatření; uvědomuje si, že snížení rybolovného tlaku by bylo pro odvětví významným přínosem, neboť by umožnilo obnovu vyčerpaných populací, jejichž výnosnost by tak narostla, a šetřilo by čas a úsilí vynaložené na třídění úlovku;
8. domnívá se, že vedlejší úlovky a výměty představují vážný ekologický a ekonomický problém, neboť na jednu stranu způsobují nerovnováhu v některých ekosystémech, a na druhou stranu byly určeny jako hlavní příčina vyčerpání rybích populací, z nichž některé, např. treska, mají vysokou obchodní hodnotu;
9. domnívá se, že snížení výmětů napomůže dosažení dobrého stavu životního prostředí požadovaného v rámci směrnice o mořské strategii;
10. je toho názoru, že programy na omezení výmětů musí být plně začleněny do celkové politiky Společenství v oblasti udržitelného řízení rybolovu;
11. domnívá se, že důvody, které k výmětům vedou, se liší podle rybolovného odvětví v závislosti na konkrétní technice rybolovu a na typu daného rybolovu, takže řešení budou rovněž vycházet z jednotlivých případů;
12. ačkoli jsou vedlejší úlovky coby obecná praxe neospravedlnitelné, uznává, že některé druhy jsou známé tím, že se u nich po vypuštění na svobodu projevuje vysoká životaschopnost, a že by tudíž pro ně stejně jako pro ohrožené a chráněné druhy měly být povoleny výjimky ze zákazu rybolovu, bude-li vědecky dostatečně prokázána jejich schopnost přežít;
13. zdůrazňuje, že podmínkou pro účinnost nových předpisů je řádné využití vědeckého výzkumu rybolovných oblastí Evropské unie a také zohlednění specifického charakteru jednotlivých rybolovných oblastí, který vyplývá jak z jejich polohy a druhové rozmanitosti mořských živočichů, tak i z modelu rybolovu, jenž funguje již mnoho let;
14. blahopřeje subjektům činným v odvětví, které v nedávné době zahájily programy pro vývoj selektivnějších rybolovných zařízení a metod rybolovu, jež snižují výměty, a vybízí ostatní, aby využily svých nepochybných odborných znalostí v oblasti rybolovných zařízení při hledání ještě vyspělejších metod, a zapojily se tak do tohoto procesu; odsuzuje postoj vyjádřený v některých dokumentech předložených Komisi, v nichž jsou opatření na snížení výmětů vnímána jako „nevhodná“;
15. vítá skutečnost, že skotská vláda ve spolupráci s tamějším rybolovným odvětvím nedávno zavedla dobrovolný systém uzavírání oblastí v reálném čase, kdy se budou loviště uzavírat na dobu tří týdnů v případě, že velitelé plavidel zjistí zvýšený výskyt tresek, které ještě nedosáhly požadované velikosti; je přesvědčen, že takovéto systémy, první svého druhu v Evropě, mají při plné spolupráci rybolovného odvětví potenciál přispět ke snížení výmětů;
16. souhlasí s Komisí, že tradiční přístup ke snižování výmětů v rámci společné rybářské politiky spočívající v přijímání stále podrobnějších technických opatření v Radě, která mají při omezeném zapojení rybářů zabránit výmětům nedospělých ryb, má svá omezení a musí být doplněn o programy, které rybáře motivují k tomu, aby výměty snižovali, a které současně zohledňují charakteristické rysy každého rybolovu, což by mohlo vést k tomu, že tato opatření budou mít u rybářů příznivější ohlas; domnívá se však, že ke snížení výmětů povedou pouze technické úpravy rybolovného zařízení a postupů;
17. konstatuje, že Komise považuje za nejúčinnější řešení zákaz výmětů, ačkoli by takový zákaz mohl znamenat problémy s jeho vynucováním a vyšší nároky na finanční, logistické i lidské zdroje;
18. domnívá se, že maximalizace hodnot vykládek, postup, při kterém se rybáři zbavují kvalitních, legálně ulovených ryb a dávají přednost rybám, za které by mohli na trhu získat vyšší cenu, by měla být zakázána, přestože vynucování tohoto zákazu bude obtížné; domnívá se, že by se pro usnadnění vynucování zákazu mohly na některá plavidla zkusit instalovat kamerové systémy;
19. konstatuje, že mají-li rybáři a další zúčastněné subjekty převzít odpovědnost za jakoukoli politiku, jejímž cílem je zamezit výmětům, musí zastávat významnou úlohu při sledování a kontrole, neboť základem úspěšného uplatňování prováděcích opatření je jejich spolupráce a zapojení; poukazuje na skutečnost, že v jiných jurisdikcích příklady spolupráce již existují a měly by se prozkoumat – např. v Kanadě a na Novém Zélandu zkoušejí se souhlasem rybářů umísťovat na palubu rybářských lodí kamerový systém a toto opatření zajišťující sledování prostřednictvím videokamer se pro eliminaci výmětů jeví jako velmi účinné;
20. vyzývá Komisi, členské státy a další zúčastněné strany, aby zvážily využití podnětů motivujících odvětví k tomu, aby zlepšilo své rybolovné metody; je přesvědčen, že pro tyto podněty existuje škála možností jako například:
· umožnit plavidlům, která používají selektivnější zařízení, aby na moři lovila více dní, či jim prodloužit přípustnou dobu rybolovu,
· poskytnout plavidlům používajícím selektivní zařízení přednostní vstup do oblastí, které jsou plavidlům bez selektivního zařízení uzavřeny,
· umožnit plavidlům, která disponují selektivnějším zařízením, rybolov v době, kdy ostatní lovit nemohou;
21. poznamenává, že nařízení Rady (ES) č. 41/2006 ze dne 21. prosince 2006, kterým se pro rok 2007 u určitých populací ryb a skupin populací ryb stanoví rybolovná práva a související podmínky platné ve vodách Společenství a v případě plavidel Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů
Úř. věst. L 15, 20.1.2007, s. 1. , již zahrnuje jeden přiklad přednostního přístupu určeného pro plavidla se selektivním zařízením, kdy možnost lovit na moři více dnů je poskytována traulerům lovícím humry, které používají třídící rošt, a souhlasí s tím, že by se takovéto další podněty měly zvážit;
22. je přesvědčen, že kombinace pozitivních a negativních podnětů by v odvětví vyvolala příznivější ohlas a přinesla by lepší výsledky, a proto by toto řešení mělo dostat šanci prokázat svoji opodstatněnost; domnívá se dále, že k zákazu výmětů by se mělo přistoupit teprve po vyzkoušení jiných typů negativních podnětů včetně postupného zvyšování velikosti ok, uzavírání oblastí a dalších;
23. zdůrazňuje, že v souvislosti se zavedením zákazu výmětů je důležité mít fungující systém kontroly; poukazuje na skutečnost, že vzhledem k nedostatku informací o objemu výmětů není snadné odhadnout velikost rybích populací a úmrtnost ryb a je těžší zhodnotit opatření, jejichž cílem je zamezit lovu ryb, které nedosahují požadované velikosti; vyzývá Komisi, aby i nadále vyvíjela nové kontrolní metody a v této souvislosti poukazuje na možnosti, které skýtají elektronické lodní deníky;
24. trvá na tom, že maximalizace hodnot vykládek (high-grading), která je jednou z hlavních příčin vyhazování ryb zpět do moře, by se měla postavit mimo zákon a zařízení, která ji umožňují, jako např. palubní třídící rošty v pelagických rybářských oblastech, by měla být zakázána;
25. souhlasí, že v rámci dalšího postupu bude nejrozumnější vybrat určitý počet pilotních rybolovných odvětví na základě množství vyprodukovaného výmětu či stavu daného druhu z hlediska ochrany; zdůrazňuje, že je velmi důležité, aby tyto pilotní projekty byly vybrány z několika oblastí tak, aby rybolovné odvětví Společenství bylo zastoupeno ve své geografické rozmanitosti; je přesvědčen, že je nezbytné, aby každý pilotní projekt zahrnoval dostatečný počet plavidel, a odrážel tak různorodost rybolovu a zajišťoval v rámci odvětví dostatečnou výměnu informací s ostatními; na pilotní rybolovná odvětví navrhuje dva možné typy – nejrůznější rybolovná odvětví, která používají vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích plavidla, a taková odvětví, v rámci nichž dochází k lovu a výmětu tresky; doporučuje, aby v průběhu těchto pilotních projektů byla z hlediska výmětů hodnocena další rybolovná odvětví;
26. trvá na tom, že prioritně by se měly řešit nejhorší přestupky, a sice ty techniky rybolovu, při kterých dochází k nejvyšším a nejrozšířenějším výmětům, např. rybolov vlečnými sítěmi s výložníky, vlečnými sítěmi na humry a vlečnými sítěmi na bělomasé ryby;
27. navrhuje zaměřit se prioritně na výměty, k nimž dochází v důsledku neslučitelnosti technických pravidel týkajících se minimální velikosti živočichů při vykládce (MLS) s pravidly o velikosti ok v sítích, jelikož tento problém je relativně snadné napravit;
28. vyzývá Komisi, aby zohlednila dostupná vědecká stanoviska týkající se populace tresky obecné v Baltském moři, u níž je významné procento odlovu registrováno jako vedlejší úlovky;
29. pro každé příslušné rybolovné odvětví navrhuje následující kroky:
(i) vypracovat přesný odhad množství a skladby druhů v případě ryb a dalších živočišných druhů, u nichž jednotlivé části odvětví provádějí výmět; tyto údaje by měli rybáři, vědci a všechny ostatní zúčastněné strany považovat za spolehlivé a objektivní;
(ii) stanovit vhodný rámec zajišťující plnohodnotnou konzultaci, zapojení a spolupráci všech zúčastněných stran, než bude rozhodnuto o kvantitativních cílech pro snížení výmětů za dané období (např. snížení o 50 % během dvou let); účastníky by byli regionální poradní sbory (RAC), rybáři, vědci, národní vláda, Komise a nevládní organizace zaměřené na životní prostředí; jejich úkolem by bylo prověřit všechny možné způsoby vedoucí k eliminaci výmětů, včetně vykládky vedlejšího úlovku, technických opatření, dočasných uzavírání oblastí a uzavřených oblastí a dalších, a navrhnout způsoby, jak pozitivně motivovat rybáře, kteří experimentují s různými metodami rybolovu;
(iii) na závěr plánovaného období provádění výsledky posoudit a vyhodnotit, zda bylo stanovených cílů dosaženo; úspěšné metody by byly začleněny do ustanovení společné rybářské politiky; pokud nebude dosaženo cílů pro snížení vedlejších úlovků, budou uplatněny odpovídající sankce a další přiměřená opatření;
(iv) pravidelně přehodnocovat kvantitativní cíle pro výměty tak, aby nakonec došlo k jejich eliminaci;
(v) přistoupit k zákazu výmětů pro určité rybolovné odvětví pouze tehdy, pokud žádné z předchozích opatření nedokáže výměty snížit na žádanou míru do pěti let od přijetí těchto opatření pro každé rybolovné odvětví;
30. vyzývá Komisi, aby věnovala patřičnou pozornost způsobu, jakým mohou být opatření uzpůsobena situaci rybářského loďstva EU lovícího ve vodách třetích zemí, a žádá, aby se základním předpokladem rybolovu v rámci dohod o partnerství v oblasti rybolovu (FPA) stalo používání nejselektivnějších lovných zařízení;
31 . bere na vědomí rozmanitost a význam smíšených lovišť v EU a soudí, že tato rozmanitost by se měla odrazit v cílech pro snižování výmětů, tak aby dosažení stejného kvantitativního snížení nebylo požadováno u všech rybolovných odvětví zároveň, jelikož jejich původní míra výmětů se může lišit;
32. zdůrazňuje, že pokud budou pro jednotlivá rybolovná odvětví přijaty zákazy výmětů, malé ryby či ryby odlovené mimo kvóty nebudou za žádných okolností moci být uvedeny na trh, aby se zabránilo opačným pobídkám, jako je vytvoření trhu s těmito rybami; domnívá se, že lodím, které dopraví na břeh ryby, které by jinak vyhodily, by mohly být uhrazeny náklady s tím spojené;
33. poznamenává, že Evropský fond pro rybolov (EFF) disponuje prostředky pro financování pilotních projektů zaměřených na selektivní rybolov i pro financování dvou výměn lovných zařízení, a naléhá na členské státy, aby je využívaly; v oblasti využití peněz z Evropského fondu pro rybolov žádá větší flexibilitu ze strany úřadů, aby mohly být slibné pilotní projekty urychleně spuštěny;
34. poukazuje na skutečnost, že jednou z hlavních příčin výmětů je systém celkových přípustných odlovů a že je nutné přijmout opatření, která by zabránila nuceným výmětům u druhů ryb povolené velikosti, jež byly nevyhnutelně odloveny v důsledku chybějící kvóty pro tento druh;
35. doporučuje, aby kvóty pro vedlejší úlovky byly začleněny do celkových přípustných odlovů (TAC) a aby se veškeré vyložené vedlejší úlovky započítávaly do přidělených kvót; pokud by v rybářské oblasti byly překročeny kvóty pro vedlejší úlovky, hrozilo by nebezpečí, že v ní bude rybolov ukončen, stejně jako v případě nadměrného množství nedospělých jedinců, kdy se navrhuje zahájit zavírání oblastí v reálném čase; tato kvóta by pak měla být postupně snižována, tak aby motivovala k dalšímu zlepšování selektivity lovných zařízení;
36. poznamenává, že na základě nařízení Rady (ES) č. 850/98 ze dne 30. března 1998 o zachování rybolovných zdrojů pomocí technických opatření na ochranu nedospělých mořských živočichů
Úř. věst. L 125, 27.04.1998, s. 1. mají členské státy v současnosti právo uplatňovat přísnější technická opatření u lodí plujících pod jejich vlajkou, jestliže loví ve vodách EU; je přesvědčen, že by rovněž měly mít větší volnost při zkoušení nových řešení, jejichž účinnost by posuzovala Komise, a že by měly za určitých okolností mít možnost uplatnit selektivnější technická opatření u všech lodí lovících ve vzdálenosti do 12 mil od jejich pobřeží;
37. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, členským státům, regionálním poradním sborům, Poradnímu výboru pro rybolov a akvakulturu a regionálním rybářským organizacím, jichž je EU členem.
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ
Každý rok je v rybolovném odvětví v Evropě i po celém světě obrovské množství ryb vyhozeno zpět do moře. Organizace FAO zveřejnila dva odhady celosvětové míry výmětů –jeden ve výši 27 milionů tun (za období 1988–1990) a druhý, novější ve výši 7 až 8 milionů tun (1992–2001).
Částečnou příčinou tohoto rozdílu, jak tvrdí autoři novější studie, může být zdokonalení selektivity rybolovného zařízení. Oba tyto údaje představují obrovské množství odpadu, který je také tématem sdělení Komise. Výměty poškozují rybí populace, zpomalují nebo znemožňují jejich obnovu a jejich provádění stojí rybáře čas a energii.
V roce 2003 Rada v návaznosti na předchozí diskusní materiál vybídla Komisi, aby prověřila různé metody snižování výmětů
KOM(2002)0656 . Sama Komise konstatovala, že od té doby došlo jen k nepatrnému pokroku. Tuto novou iniciativu je třeba uvítat, přestože se nabízí otázka, zda se tentokrát podaří něčeho dosáhnout.
EU se v rámci kodexu chování organizace FAO zavázala snížit míru výmětů (zejména v oddílu 8.5) a souhlasila, že bude provádět akční plány pro mořské ptactvo a žraloky organizace FAO z roku 1999 (v tomto směru bylo zatím dosaženo zanedbatelných výsledků). Problematiky výmětů se týkají i právní předpisy EU, jako např. článek 2 základního nařízení
Nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 . Jak prohlašuje Komise, možnost, že se pro snížení výmětů neučiní nic, není alternativou.
Přístup společné rybářské politiky k problematice výmětů je kontraproduktivní. Na jedné straně pravidla celkového přípustného odlovu vyžadují výměty obrovského množství komerčně využívaných ryb, a to jak nedospělých, tak dospělých, na straně druhé jediná snaha množství tohoto odpadu snížit se opírá o mikrořízení zacílené na rybolovná zařízení a metody, což téměř určitě motivuje odvětví k tomu, aby hledalo cesty, jak tyto právní předpisy obejít. Nadešel čas na nový přístup a dokument Komise naštěstí vypovídá o tom, že si toho je sama vědoma. Pozitivní změnou je rozšíření definice výmětů, která nyní zahrnuje jak komerčně využívané, tak komerčně nevyužívané druhy vyhazované z boku lodi.
Provádění výmětů má různé příčiny, z nichž ty nejdůležitější jsou tyto:
Ø rybolovný tlak, který v mnoha rybolovných odvětvích vysoce překračuje udržitelnou míru;
Ø nesoulad v případě některých druhů mezi parametry rybolovných zařízení a minimální velikostí živočichů při vykládce;
Ø systém celkového přípustného odlovu, na jehož základě je nutné po dosažení kvóty přistoupit k výmětu odlovených ryb;
Ø zaměření vícedruhových rybolovných odvětví na druhy různých velikostí;
Ø maximalizace hodnot vykládek (high-grading), tedy výběr větších, hodnotnějších ryb a provádění výmětů u ryb zbývajících.
Na straně odvětví byl rovněž většinou zaznamenáván obecně malý zájem o hledání metod, které by zaručily, že nebude docházet k odlovu podměrečných ryb nebo ryb komerčně nevyužívaných. Výrazné úpravy, kterými v posledních desetiletích prošla rybolovná zařízení, byly zaměřeny na zvyšování kapacity a účinnosti rybolovu. Ve srovnání s tím bylo jen nepatrné úsilí vynaloženo na zvýšení selektivity, aby nedocházelo k odlovu ryb, u nichž rybáři vědí, že je budou muset mrtvé vyhodit. Naštěstí některé segmenty odvětví si nyní uvědomují vážnost problematiky výmětů, jak je znát z pozičních dokumentů regionálních poradních sborů. Jiní však snahy o snížení výmětů nadále odmítají, kdy např. Europêche trvá na tom, že jimi nechce být „obtěžována“.
Doprovodný dokument sdělení Komise
SEK(2007)0380 upozorňuje, že hlavním důvodem, proč v EU dochází k výmětům v tak vysoké míře, je celkově nadměrný rybolovný tlak, což má za následek vyčerpané populace s velkou převahou malých, nedospělých ryb. Jediným skutečně účinným způsobem, jak snížit míru výmětů, je tedy snížení celkového rybolovného tlaku, což by mělo navíc tu výhodu, že by se mohly vyčerpané a odlovené populace obnovit. O tom se sdělení vůbec nezmiňuje.
Sdělení posuzuje dva typy možností. Prvním jsou technická a další regulační opatření včetně těch tradičních, jako jsou uzavřené oblasti a omezení na rybolovná zařízení v zájmu zvýšení selektivity, avšak doplněná o dočasná uzavírání oblastí v reálném čase a povinnost změnit v případě vysokých výmětů loviště. Druhým typem je zákaz výmětů , který požaduje, aby rybáři vše, co uloví, vyložili v přístavech. Spis analyzuje předpokládané dopady těchto dvou přístupů.
Podle Komise vedl tradiční přístup technických opatření k příliš komplikovaným pravidlům, jež odvětví velice snadno obchází; zachováním tohoto směru bude tudíž docíleno jen málo. Preferována je kombinace zákazu výmětů a využití jistých regulačních opatření.
Jelikož ke snížení výmětů dojde, jakmile rybáři změní způsob rybolovu, což zahrnuje úpravy rybolovných zařízení (velikost ok, únikové panely, třídící rošty) a netradiční rybolovné metody (dočasné uzavírání oblastí, změna lovišť, sezónní uzavírání oblastí), otázkou je, jak rybáře za tímto účelem motivovat.
Komise upřednostňuje negativní podnět – zavedení zákazu výmětů – neboť předpokládá, že odvážet vše na pevninu bude natolik obtížné, že si rybáři rychle najdou způsoby, jak se této povinnosti vyhnout.
Avšak přísné vymáhání zákazu výmětů by představovalo vážné obtíže, jež možná Komise podceňuje:
· k ověřování provádění tohoto zákazu by bylo nezbytné výrazně zvýšit dohled;
· v době, kdy jsou přijímány souhrnné rozpočtové škrty, by bylo v Komisi i členských státech zapotřebí dodatečných pracovníků i dalších zdrojů;
· na břeh by proudilo obrovské množství ryb/odpadu, čímž by vznikla potřeba nějak s ním nakládat;
· rybářům by bylo nutné dostatečně kompenzovat náklady na převoz těchto ryb do přístavů, avšak zároveň je k tomu nepobízet (např. rozvojem nového trhu).
Nedostatečná pozornost je věnována využívání pozitivních podnětů odměňujících rybáře, kteří loví „lépe“ proto, že nechytají, o co není zájem, spíše než v důsledku podrobných technických pravidel týkajících se rybolovných zařízení a metod. Existují různé možnosti, jak rybářům, kteří používají selektivnější rybolovná zařízení nebo metody, poskytnout nějaký druh výhody či výsady, přičemž je ponecháno na nich, jaké konkrétní metody využijí. Tyto možnosti zahrnují:
· umožnění plavidlům, která používají selektivnější rybolovná zařízení, lovit na moři více dní či jiné prodloužení přípustné doby rybolovu;
· poskytnutí přednostního přístupu do oblastí, které jsou plavidlům bez selektivního zařízení uzavřeny;
· umožnění rybolovu plavidlům, která disponují selektivnějším zařízením, v době, kdy ostatní lovit nemohou.
Příklad využití pozitivních podnětů byl zaznamenán již v 90. letech 20. století při lovu tuňáků košelkovými nevody ve východním Pacifiku. Tlak na snižování úlovků delfínů nutil v případě nevodů k upevnění sítí na plovoucí předměty, což vedlo ke značným vedlejším úlovkům mnoha jiných druhů než delfínů. Rybáři si uvědomili, že snížit úlovky delfínů je v jejich zájmu. Byl proto stanoven systém přidělující kvóty na delfíny pro konkrétní plavidla – po vyčerpání kvóty již není možné, aby plavidla při lovu umisťovala sítě kolem delfínů, a tudíž musí přejít na jiné metody. Výsledky byly ohromující – rybáři si vyvinuli vlastní metody, jak se vyhnout zabíjení delfínů, a úmrtnost delfínů klesla z několika desítek tisíc na méně než 1 000 za rok.
V právních předpisech EU byla tato zásada již dříve uplatněna. V rámci lovu humra se přiznávají dodatečné dny, pokud jsou vlečné sítě vybaveny třídícím roštem a splňují požadavky na složení úlovků (nejméně 70 % humra, méně než 5 % tresky). Takovéto formy přednostního přístupu poskytovaného rybářům, kteří splňují jistá kritéria, by mohly být používány v rámci celé EU, jako v případě humra, nebo jednotlivými členskými státy s ohledem na přidělené kvóty. Nic z toho by nijak nenarušovalo koncept relativní stability.
Tento přístup plně využívá nezpochybnitelných odborných znalostí odvětví rybolovu k řešení jednoho z největších problémů vlastních tomuto odvětví, jímž jsou výměty a odpad velkého množství ryb a jiných druhů. Tato fotografie
Dr. Andy Revill, CEFAS ( Centre for Environment, Fisheries & Aquaculture Science ), Lowestoft Laboratory, Parkfield Road, Lowestoft, Suffolk NR33 0HT Spojené království ukazuje, jak výrazně lze při použití selektivního rybolovného zařízení snížit vedlejší úlovky (vlevo při použití běžné vlečné sítě, vpravo při použití vlečné sítě s panelem propouštějícím bentos).
Jisté části odvětví rybolovu již prokázaly svou ochotu i schopnost vyvinout netradiční techniky k zamezení výmětů.
· Účastníci francouzského lovu humra využívajícího vlečných sítí v Biskajském zálivu provádějí od roku 2002 pokusy s úpravami rybolovného zařízení, aby byl snížen úlovek malých humrů a jistých ryb, jako např. nedospělých jedinců štikozubce. Díky kombinaci třídícího roštu a čtvercových ok v kapse sítě nebo před ní je dosahováno velmi značných poklesů, avšak v případě humra problémy zůstávají, a práce na tomto úkolu proto pokračují. Používání čtvercových ok bylo v rybolovu nařízeno, nejprve samotným odvětvím (2004), poté ze strany EU (2006).
· Ve Skotsku toto odvětví 1. září 2007 spustilo ve spolupráci se skotskou exekutivou dobrovolný systém uzavírání oblastí v reálném čase v oblastech ICES IV a VI. Pokud pozorovatelé na palubě zjistí úlovky malé tresky (konkrétně 60 tresek na hodinu rybolovu), následuje odebrání dalších vzorků, a pokud je první nález potvrzen, je na období 21 dní vytvořena uzavřená oblast o rozloze 15 čtverečních mil. Plavidla z dalších členských států jsou vybízena, aby tento systém dodržovala
Podrobnosti o tomto systému budou zveřejněny na
http://www.scotland.gov.uk/realtimeclosures .
· Od 1. února 2004 švédské předpisy vyžadují, aby byly na vlečných sítích na humra používány třídící rošty, což poměrně účinně snižuje výměty nedospělých humrů a komerčně využívaných ryb. Tyto předpisy se vztahují pouze na švédská plavidla nacházející se v třímílovém pobřežním pásmu v Kattegatu a čtyřmílovém pásmu ve Skagerraku, avšak nikoli na norská a dánská plavidla, jež využívají dvoustranných dohod o rybolovu ve švédském pobřežním pásmu, neboť společná rybářská politika poskytuje členským státům jen velmi malý prostor pro netradiční kroky při ochraně populací ryb, vzhledem k „výlučné pravomoci“ EU v odvětví rybolovu.
Odvětví rybolovu dokáže vyvinout metody ke snížení výmětů i bez mikrořízení prostřednictvím podrobných technických opatření za předpokladu, že existují dostatečné podněty. Například jedním z důvodů, proč francouzské odvětví lovu humrů začalo samo hledat řešení, byla obava z možné změny velikosti ok ze 70 mm na 100 mm.
Jelikož jak důvody výmětů, tak i opatření potřebná k jejich snížení se mezi jednotlivými rybolovnými odvětvími různí, žádné jednotné řešení v rámci celého Společenství nebude účinné. Dost možná nejlepším přístupem je kombinace pozitivních podnětů, které rybáře povzbuzují k vývoji vhodných metod, posílená možností stupňujících se razantních negativních podnětů, pokud se nedostavují adekvátní výsledky.
Například by mohlo být vybráno jedno nebo více pilotních rybolovných odvětví, přednostně takových, která se vyznačují vysokou mírou výmětů nebo obzvláště zranitelnými druhy (žraloci, mořští ptáci atd.). Jejich míra výmětů by měla být dobře zdokumentována a uznána – má klíčový význam, aby údaje o rozsahu výmětů byly přijímány všemi zúčastněnými stranami, včetně daného odvětví. Jen pro ilustraci si vezměme příklad, že míra výmětů tvoří více než polovinu úlovku – 30 % nedospělých ryb a 25 % nežádoucích druhů. Rybářům by mohlo být poskytnuto období dvou let na provádění pokusů s technikami ke snížení výmětů, přičemž by byl stanoven cíl poklesu u obou typů (nedospělých ryb i jiných druhů) o polovinu. Na konci tohoto období by byly ověřené metody připojeny k právnímu základu EU, jak tomu bylo v případě francouzského odvětví lovu humra. Pokud nebudou výsledky dostačující, pak bude uloženo výrazné zvětšení velikosti ok. Pokud by se situace po dalších dvou letech nezlepšila, byl by pro dané rybolovné odvětví uplatněn zákaz výmětů. Zatímco budou řešena tato pilotní rybolovná odvětví, měl by být zhodnocen rozsah výmětů v dalších rybolovných odvětvích.
Je zapotřebí spolupráce a diskusního fóra pro výměnu názorů všech zúčastněných stran – zejména odvětví rybolovu, ale také různých státních činitelů, tržních asociací, nevládních organizací a dalších. K tomu by mohlo dojít na úrovni organizace producentů, národní asociace rybářů nebo regionálního poradního sboru či na organizační úrovni k tomuto účelu vytvořené. Zásadní je motivace odvětví, nejprve pozitivními podněty a v případě neúspěchu nějakou formou postihu. Omezit výměty je ve vlastním zájmu tohoto odvětví, a to kvůli jeho image i s cílem zlepšit stav rybích populací.
Výše byly zmíněny návrhy na pozitivní podněty, avšak nepochybně existují i další. Podobně také úplný zákaz výmětů není jediným možným negativním podnětem. Dalším plánem by mohlo být rozdělení celkového přípustného odlovu na cílovou kvótu a kvótu pro vedlejší úlovky. Rybářská plavidla, jež chytila daný druh jako vedlejší úlovek, by rybařila za využití kvóty pro vedlejší úlovek, a jakmile by byla kvóta vyčerpána, mohla by mít povinnost rybolov ukončit nebo případně „získat“ kvótu z některého jiného odvětví. Podobný systém byl zřízen na Islandu a zřejmě zaznamenal úspěch. To by mohlo být prováděno v rámci celkových přípustných odlovů EU jako celku nebo případně ze strany členských států, když svým plavidlům přidělují přístup. Vzhledem k tomu, že současný systém celkových přípustných odlovů je výsledkem křehkého politického kompromisu i jednou z hlavních příčin výmětů, všechny změny v systému celkových přípustných odlovů musí být velice dobře promyšleny, abychom se vyvarovali dalšího zhoršení situace v problematice výmětů.
Z některých návrhů týkajících se zákazu výmětů vyplývají důsledky pro diskusi o řízení na základě rybolovných práv, jako je například převod kvóty.
To vše bude vyžadovat peníze. Evropský rybářský fond (ERF) má k dispozici ustanovení pro pilotní projekty určené k vývoji a testování selektivnějšího rybolovného zařízení (článek 41) i pro financování dvou výměn lovných zařízení (článek 25). Přidělování peněz z ERF za tímto účelem je výsadním právem členských států. Fond by mohl být pozměněn s cílem umožnit jeho flexibilnější využití, aby nové techniky výměny informací napomohly při provádění některých nových opatření, jako je uzavírání oblastí v reálném čase či další iniciativy. Měly by být prozkoumány zdroje financování pocházející ze samotného odvětví, jako např. dávka založená na velikosti úlovků či vyhrazení určitého malého procentního podílu celkového přípustného odlovu pro účely financování výzkumných a pozorovatelských programů pro monitorování. Eventuálně pokud bude uvalen zákaz výmětů, mohly by výtěžky z jejich prodeje být použity jako zdroj financování.
Některé z výše zmíněných myšlenek budou vyžadovat poněkud více důvěry a spolupráce mezi jednotlivými aktéry, než se může zdát. Například systém uzavírání oblastí v reálném čase by vyžadoval ustanovení institucionálního rámce schopného na základě předem dohodnutých kritérií přijmout velmi rychle rozhodnutí a zajistit jeho dodržování všemi zúčastněnými. V současné době nemá členský stát právní nárok stanovit technická opatření pro jiná plavidla provádějící rybolov v jeho pobřežních vodách. Možná by tento nárok mít měl. Případně by mohl být zvážen mechanismus společné činnosti členských států v kontextu společné rybářské politiky, v jehož rámci by se mohly shodnout na konkrétním opatření bez nutnosti, aby jej schválila Rada jako celek.
Loďstvo EU rybaří ve všech velkých oceánech světa, včetně některých rybolovných oblastí, které jsou známy vysokou mírou výmětů, jako je lovení garnátů vlečnou sítí nebo lovení tuňáků košelkovými nevody při rybolovu na plovoucích předmětech. Opatření ke snížení výmětů ve vodách EU by se na plavidla pod vlajkou EU měla vztahovat bez ohledu na to, kde rybolov provozují.
Závěrem je třeba sdělení Komise vřele přijmout, přestože téměř naprosto chybějící pokrok ze strany Komise, členských států i odvětví během pětiletého období od předchozího sdělení je zavrženíhodný. Komise zamýšlí jednat rychle, takže jisté aspekty zahrne v roce 2008 do nového nařízení obsahujícího technická opatření. Doufejme, že politické klima je příznivé, takže členské státy i odvětví zaujmou pozitivní postoj a využijí svou představivost i odhodlání ke snížení výmětů. Je to již dlouhou dobu zapotřebí.
11. 10. 2007
STANOVISKO Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin
pro Výbor pro rybolov
k politice vedoucí ke snížení nežádoucích vedlejších úlovků a eliminaci výmětů v evropském rybolovném odvětví
( 2007/2112(INI) )
Navrhovatel:
Chris Davies
NÁVRHY
Výbor pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin vyzývá Výbor pro rybolov jako příslušný výbor, aby do svého návrhu usnesení začlenil tyto návrhy:
1. vítá návrh Komise, který představuje první pokus dostat se k jádru problému vedlejších úlovků, ale zdůrazňuje, že je naléhavě nutné vytvořit předpisy, které by zrušily tento pro životní prostředí neudržitelný a nemorální postup, kterým může v extrémních případech být uloveno až 90 % z celkového množství všech odlovených ryb;
2. zdůrazňuje, že politika EU by měla hledat účinná řešení pro všechny možné typy vedlejších úlovků (včetně bezobratlých živočichů, korálů, mořských savců, ptáků a želv, ale i dalších živočichů) a podporovat rybolovné metody, které jsou příznivější pro životní prostředí a které ani neohrožují biologickou rozmanitost, ani nezpůsobují zbytečná zranění jiných živých organismů;
3. domnívá se, že vzhledem k tomu, že charakteristika jednotlivých typů rybolovu se značně liší, je nezbytně nutné přizpůsobit právní předpisy v této oblasti s cílem podstatně snížit objem výmětů v rámci jednotlivých typů rybolovu; domnívá se však, že kvóty pro vedlejší úlovky by neměly nikdy překročit 25 %, a navrhuje, aby v případě, že některý u některého druhu ryb bude tato kvóta překročena, automaticky vstoupil v platnost zákaz rybolovu;
4. ačkoli jsou vedlejší úlovky coby obecná praxe neospravedlnitelné, uznává, že některé druhy jsou známé tím, že se u nich po vypuštění na svobodu projevuje vysoká životaschopnost, a že by tudíž pro ně stejně jako pro ohrožené a chráněné druhy měly být povoleny výjimky ze zákazu rybolovu, bude-li vědecky dostatečně prokázána jejich schopnost přežít;
5. zdůrazňuje, že v souvislosti se zavedením zákazu výmětů je důležité mít fungující systém kontroly; vzhledem k nedostatku informací o objemu výmětů není snadné odhadnout velikost rybích populací a úmrtnost ryb a je těžší zhodnotit opatření, jejichž cílem je zamezit lovu ryb, které nedosahují požadované velikosti; vyzývá Komisi, aby i nadále vyvíjela nové kontrolní technologie a v této souvislosti poukazuje na možnosti, které skýtají elektronické lodní deníky;
6. vyzývá Komisi, aby zohlednila dostupná vědecká stanoviska týkající se populace tresky obecné v Baltském moři, u níž je významné procento odlovu registrováno jako vedlejší úlovky;
7. vyzývá Komisi, aby přijala svůj výrazně opožděný návrh strategie týkající se žraloků;
8. vyzývá Komisi, aby zohlednila dostupná vědecká stanoviska týkající se albatrosů, kteří jsou v současné době – zejména při rybolovu pomocí dlouhých lovných šňůr – zabíjeni v takovém měřítku, že jim hrozí vyhubení;
9. trvá na tom, že prioritně by se měly řešit nejhorší přestupky, a sice ty techniky rybolovu, při kterých dochází k nejvyšším a nejrozšířenějším výmětům, např. rybolov vlečnými sítěmi s výložníky, vlečnými sítěmi na humry a vlečnými sítěmi na bělomasé ryby;
10. navrhuje zaměřit se prioritně na výměty, k nímž dochází v důsledku neslučitelnosti technických pravidel týkajících se minimální velikosti živočichů při vykládce (MLS) s pravidly o velikosti ok v sítích, jelikož tento problém je relativně snadné napravit;
11. doporučuje, aby kvóty pro vedlejší úlovky byly začleněny do celkových přípustných odlovů (TAC) a aby se veškeré vyložené vedlejší úlovky započítávaly do přidělených kvót; pokud by v rybářské oblasti byly překročeny kvóty pro vedlejší úlovky, hrozilo by nebezpečí, že v ní bude rybolov ukončen, stejně jako v případě nadměrného množství nedospělých jedinců, kdy se navrhuje zahájit zavírání oblastí v reálném čase; tato kvóta by pak měla být postupně snižována, tak aby motivovala k dalšímu zlepšování selektivity lovných zařízení;
12. upozorňuje na skutečnost, že kromě postupného zakazování je třeba vytvářet kladné podněty motivující k využívání nejlepší dostupné technologie, pokud jde o selektivitu, přechod na jiná lovná zařízení, zavírání oblastí v (reálném) čase a změnu loviště;
13. zdůrazňuje, že podmínkou pro účinnost nových předpisů je řádné využití vědeckého výzkumu rybolovných oblastí Evropské unie a také zohlednění specifického charakteru jednotlivých rybolovných oblastí, který vyplývá jak z jejich polohy a druhové rozmanitosti mořských živočichů, tak i z modelu rybolovu, jenž funguje již mnoho let;
14. doporučuje, aby se používání neselektivních lovných zařízení aktivně potlačovalo ukládáním daní a poplatků, kdežto destruktivní lovná zařízení, jakých se využívá například při rybolovu pomocí sítí vlečených při dně, by měla být zakázána;
15. v této souvislosti upozorňuje na rybolov s vlečnou sítí vlečenou pomocí výložníků na bocích lodě, při němž podíl vedlejších úlovků může v některých případech překročit i 60 %, a v důsledku toho žádá okamžitý zákaz tohoto typu rybolovu;
16. trvá na tom, že by se měla maximalizace hodnot vykládek (high-grading), která je jednou z hlavních příčin vyhazování ryb zpět do moře, postavit mimo zákon a zařízení, která ji umožňují, jako např. palubní třídící rošty v pelagických rybářských oblastech, by měla být zakázána;
17. vyzývá Komisi, aby věnovala patřičnou pozornost způsobu, jakým mohou být opatření uzpůsobena situaci rybářského loďstva EU lovícího ve vodách třetích zemí, a žádá, aby se základním předpokladem rybolovu v rámci dohod o partnerství v oblasti rybolovu (FPA) stalo používání nejselektivnějších lovných zařízení;
18. vyzývá Komisi, aby v souladu s usnesením Evropského parlamentu ze dne 10. července 2007 o průmyslovém rybolovu a výrobě rybí moučky a rybího tuku ( 2004/2262(INI) )
Přijaté texty, TA(2007)0327. provedla studie a/nebo vytvořila pilotní projekty za účelem zjištění, jaké jsou možnosti průmyslového rybolovu pro využití vyřazených úlovků takovým způsobem, který za žádných okolností nepovede k nadměrnému využívání rybích populací.
VÝSLEDEK ZÁVĚREČNÉHO HLASOVÁNÍ VE VÝBORU
Datum přijetí
3.10.2007
Výsledek závěrečného hlasování
+:
–:
0:
36
0
1
Členové přítomní při závěrečném hlasování
Adamos Adamou, Johannes Blokland, John Bowis, Frieda Brepoels, Hiltrud Breyer, Dorette Corbey, Chris Davies, Avril Doyle, Anne Ferreira, Matthias Groote, Satu Hassi, Jens Holm, Eija-Riitta Korhola, Urszula Krupa, Marios Matsakis, Linda McAvan, Roberto Musacchio, Riitta Myller, Péter Olajos, Miroslav Ouzký, Vladko Todorov Panayotov, Vittorio Prodi, Frédérique Ries, Guido Sacconi, Karin Scheele, Richard Seeber, Bogusław Sonik, María Sornosa Martínez, Antonios Trakatellis, Anja Weisgerber, Glenis Willmott
Náhradník(ci) přítomný(í) při závěrečném hlasování
Giovanni Berlinguer, Philip Bushill-Matthews, Bairbre de Brún, Duarte Freitas, Genowefa Grabowska, Karsten Friedrich Hoppenstedt
Náhradník(ci) (čl. 178 odst. 2) přítomný(í) při závěrečném hlasování
POSTUP
Datum přijetí
22.11.2007
Výsledek závěrečného hlasování
+:
–:
0:
23
1
3
Členové přítomní při závěrečném hlasování
Jim Allister, Stavros Arnaoutakis, Elspeth Attwooll, Iles Braghetto, Niels Busk, Paulo Casaca, Zdzisław Kazimierz Chmielewski, Avril Doyle, Carmen Fraga Estévez, Duarte Freitas, Ioannis Gklavakis, Alfred Gomolka, Pedro Guerreiro, Heinz Kindermann, Rosa Miguélez Ramos, Philippe Morillon, James Nicholson, Willi Piecyk, Struan Stevenson, Catherine Stihler, Margie Sudre, Daniel Varela Suanzes-Carpegna, Cornelis Visser
Náhradník(ci) přítomný(í) při závěrečném hlasování
Ole Christensen, Josu Ortuondo Larrea, Carl Schlyter
Náhradník(ci) (čl. 178 odst. 2) přítomný(í) při závěrečném hlasování
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf
