kONEČNÉ ZNĚNÍ
A6-0111/2005
26. 4. 2005
ZPRÁVA
o uplatňování informační a komunikační strategie EU
(2004/2238(INI))
Výbor pro kulturu a vzdělávání
Zpravodaj: Luis Francisco Herrero-Tejedor
PE 355.447v03-00
OBSAH
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU............................................................3
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ................................................................................................9
STANOVISKO VÝBORU PRO ÚSTAVNÍ ZÁLEŽITOSTI ....................................................14
POSTUP...................................................................................................................................17
NÁVRH USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
o uplatňování informační a komunikační strategie EU
( 2004/2238(INI) )
Evropský parlament ,
– s ohledem na sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů o uplatňování informační a komunikační strategie Evropské unie ( KOM(2004)0196 ),
- s ohledem na své usnesení ze dne 13. března 2002 o sdělení Komise o novém rámci spolupráce při činnostech týkajících se informační a komunikační politiky Evropské unie
Úř. věst. C 47 E, 27.2.2003, s. 400–406. ,
- s ohledem na své usnesení ze dne 10. dubna 2003 o informační a komunikační strategii pro Evropskou unii
Úř. věst. C 64 E, 12.3.2004, s. 591–599. ,
– s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
– s ohledem na zprávu Výboru pro pro kulturu a vzdělávání a na stanovisko Výboru pro ústavní záležitosti ( A6–0111/2005 ),
A. vzhledem k tomu, že se v devíti státech, které byly členy EU před jejím rozšířením, snížila v posledních evropských volbách volební účast,
B. vzhledem k tomu, že v kontextu evropského demokratického procesu musí být základním cílem každé informační a komunikační politiky podpora významu aktivního zapojení do politiky a občanské společnosti (například významu účasti ve volbách do Evropského parlamentu) a vzbuzování pocitu hrdosti na evropské občanství,
C. vzhledem k tomu, že přístup k informacím o Evropské unii je pro občany klíčový, mají-li požívat skutečně evropského občanství; jako příjemci politiky Evropské unie a jako aktivní účastníci evropské demokracie mají občané právo na plné a nestranné informace o Unii ve svém vlastním jazyce, vyjádřené jednoduše a přinášené snadno dostupnými kanály,
D. vzhledem k tomu, že informační a komunikační strategie by měla vycházet ze základních hodnot Evropské unie: demokracie, plurality, bezpečnosti, solidarity, rovných příležitostí, soudržnosti a respektování kulturní rozmanitosti a základních lidských práv,
E. vzhledem k tomu, že informační a komunikační strategie musí občanům také aktivně ukazovat, jaký pozitivní přínos má příslušnost k Evropské unii pro jejich každodenní život,
Poselství a prostředky
1. vítá skutečnost, že Parlament byl poprvé vyzván k diskusi o informační a komunikační strategii pro Unii, předtím než byla přednesena Komisí, a má tak skutečně možnost ovlivnit konečnou podobu této strategie místo toho, aby na ni pouze reagoval; považuje to za velmi pozitivní krok v rozšiřování své působnosti pokud jde o demokratickou kontrolu činnosti Komise;
2. zdůrazňuje, že cílem informační a komunikační strategie by především mělo být stále a řádně informovat občany Unie o fungování orgánů Unie tak, aby se rozvíjely jejich znalosti, zájem a účast na záležitostech Unie, a aby se tak k Unii přiblížili;
3. domnívá se, že musí být věnována větší pozornost obsahu zveřejňovaných prohlášení, aby byl podporován zájem občanů prostřednictvím řešení jejich problémů;
4. zdůrazňuje potřebu vytvořit decentralizovaný informační systém, aby bylo možné snáze oslovit určité skupiny obyvatel, na něž by se měla zaměřovat poselství upravená zvlášť pro každý případ;
5. je přesvědčen, že informační a komunikační politika nebude účinná, dokud se znalosti o EU a jejích institucích nestanou v členských státech součástí školního vzdělání; k aktivnímu šíření a podpoře společných evropských hodnot by měly být vyzvány také univerzity;
6. zdůrazňuje význam většího využívání komunikačních médií, které mají dostatečné kapacity k oslovení domácností všech občanů EU, jako je televize, rádio a internet;
7. je přesvědčen, že existuje další prostor pro využití web streamingu i rozhlasu a že je třeba prozkoumat je v souvislosti s informační a komunikační strategií;
8. domnívá se, že je třeba důkladně zvážit pořádání diskusí o evropské politice ve vnitrostátních parlamentech s právní odpovědností za aktivní účasti poslanců Evropského parlamentu, s cílem umožnit komunikačním médiím blíže sledovat diskuse, jež obvykle probíhají v Evropském parlamentu;
9. domnívá se, že evropské instituce by měly – v souladu s pravidly stanovenými finančním nařízením – uzavřít smlouvy se společnostmi, které produkují audiovizuální programy a jsou schopné vysílat dramatické pořady, soutěže, filmy, zprávy a obecně všechny druhy vysoce kvalitních a přístupných programů, které odpovídají vkusu veřejnosti a podporují evropskou myšlenku a hodnoty;
10. vítá nedávné uzavření smlouvy se stanicí Euronews a je přesvědčen, že stanice Euronews je příkladem kvalitní služby při efektivním vynakládání prostředků;
11. domnívá se, že je třeba zvážit použití některých programů Společenství v souvislosti s informační a komunikační strategií, což by však nemělo vést k omezení jejich cílů nebo financování; například program Média by bylo možné použít na financování filmů a posílit tak rozvoj evropského audiovizuálního průmyslu a zároveň zajistit podporu „obrazu“ a „ducha“ Unie;
12. vyzývá k širšímu využití stávající audiovizuální infrastruktury, která je nyní rozptýlena mezi jednotlivými institucemi; domnívá se též, že tato infrastruktura by měla být katalogizována a měla by být zhodnocena účinnost jejích jednotlivých částí;
13. vyzývá evropské instituce, aby prověřily možnost vytvoření moderních a přístupných virtuálních návštěv a zpřístupnění veřejnosti záznamy ze všech důležitých událostí týkajících se těchto institucí prostřednictvím vysoce kvalitního archivu s vyhledávacím nástrojem;
14. vítá vytvoření služby Europe Direct a naléhá na Komisi, aby tuto iniciativu na interinstitucionální bázi dále rozvíjela tak, aby sloužila informační a komunikační politice EU;
15. vyzývá Komisi, aby konala v souladu s usnesením Evropského parlamentu a vyhlásila rok 2006 Evropským rokem boje proti násilí na ženách a zařadila toto do své informační strategie, zejména s ohledem na skutečnost, že Rada Evropy plánuje podobnou kampaň, a lze tak využít účinků synergie;
16. zdůrazňuje potřebu najít způsob, jak umožnit větší zapojení regionálních a místních médií do informační a komunikační politiky;
17. zdůrazňuje, že Evropská unie musí vytvořit centrum dokonalosti pro komunikaci, v jehož rámci bude probíhat strukturovaná spolupráce mezi institucemi EU a které poskytne prostor pro práci s odborníky a znalci v odvětví komunikace;
18. vyzývá evropské instituce, aby zlepšily podmínky pro akreditované novináře a pracovní vztahy s nimi, a obecněji zajistily co nejširší přístup ke zdrojům pro všechny občany, kteří hledají informace o politikách a činnostech Evropské unie;
19. zdůrazňuje, že instituce musí zvýšit kvalitu svých tiskových zpráv a veškerých informací určených tisku s cílem usnadnit práci všem profesionálním novinářům, kteří se podrobně zabývají událostmi v Bruselu; vyzývá též, aby tiskové zprávy jednotlivých institucí zpracovávali, pokud je to možné, profesionální odborníci v oblasti komunikace;
20. vyzývá Komisi, aby uspořádala „soutěž myšlenek“, která by umožnila shromáždění originálních návrhů na nejlepší způsob předávání evropského poselství;
21. žádá Komisi, aby pověřila nezávislou externí agenturu realizací hloubkového hodnocení určeného k analýze hodnoty a přínosu jejích skutečných výdajů na informace a komunikace;
22. vyzývá Komisi, aby zavedla systém, který umožní nadále financovat síť informačních center v souladu s pravidly stanovenými v novém finančním nařízení;
23. domnívá se, že je třeba přidělit více finančních prostředků na Eurobarometer, aby byl schopen předkládat úplnější a přesnější zprávy;
24. žádá Komisi, aby zvýšila kvalitu internetové stránky Europa a zpřístupnila její obsah ve všech úředních jazycích Evropské unie a v jazycích, které jsou v členských zemích jazyky úřední povahy, jestliže se členské státy takto rozhodnou, a aby na sebe vzala rozpočtové náklady, které to s sebou nese a vyhnula se tak diskriminaci zvýhodňováním určitých jazyků před jinými a umožnila velké většině občanů přístup k poskytovaným informacím;
25. domnívá se, že by bylo velmi užitečné pokusit se nalézt inteligentní a metodický způsob, jak na internetové stránky Evropské unie umístit odkazy na nejčastěji navštěvované internetové stránky, na základě obecné zásady, že občané by neměli být nuceni vyhledávat informace, ale informace by měly vyhledávat občany;
26. vítá návrhy na prozkoumání možnosti poskytnutí druhého satelitního transpondéru pro službu Europe by Satellite;
Interinstitucionální spolupráce
27. považuje za důležité, aby v zájmu posílení spolupráce a účinnosti Komise pravidelně předkládala informační a komunikační politiku Evropské unie ke kontrole Parlamentu formou výroční rozpravy věnované výhradně tomuto tématu;
28. žádá o velkou společnou rozpravu v plénu o strategii předložené Komisí a o zprávě Výboru pro kulturu a vzdělávání, které by se měla účastnit také Rada;
29. domnívá se, že by tato rozprava mohla vést ke společnému prohlášení o obecných směrech pro společnou činnost všech tří orgánů v oblasti informací se zachováním specifických pravomocí každého z nich a jejich práva na rozvoj vlastní informační činnosti;
30. žádá Interinstitucionální skupinu pro informace (IGI), aby každoročně zpracovala návrh, který zajistí dostupnost rozpočtových prostředků na náležitou oslavu veškerých významných kulturních událostí;
31. domnívá se, že Interinstitucionální skupina pro informace by měla být převážně politickou skupinou a plnit úlohu garanta a že by se měl snížit počet jejích členů, aby byla schopna účinněji pracovat;
32. konstatuje, že program PRINCE byl tradičně založen na partnerství mezi Komisí a členskými státy; a zdůrazňuje, že je třeba, aby se na určování priorit programu PRINCE podílel Parlament, a že poslanci Evropského parlamentu by měli být do akcí organizovaných pod záštitou programu PRINCE plně zapojeni; vítá návrh Komise přizpůsobit plánování a monitorování programu PRINCE tak, aby přesněji odráželo volební období Parlamentu;
33. vyzývá všechny dotčené evropské instituce, aby zlepšily vnitřní koordinaci s cílem zvýšit účinnost dohodnuté komunikační a informační strategie, a mohly tak dosahovat lepších výsledků;
34. vyzývá evropské instituce, aby prověřily možnost vytvořit koordinační skupinu na nižší úrovni, jejímiž členy by byli zástupci příslušných generálních ředitelství jednotlivých institucí a zástupci příslušných výborů Evropského parlamentu a jejímž hlavním úkolem by bylo koordinovat specifická opatření určená k uplatňování všeobecných směrů stanovených Interinstitucionální skupinou pro informace;
35. domnívá se, že by bylo vysoce účinné vytvořit poradní orgán složený ze zástupců evropských institucí a členských států a odborníků v oblasti komunikace, jejímž úkolem by bylo určit směry řádného uplatňování informační a komunikační politiky;
36. trvá na účasti všech členských států, zejména těch, které se dosud nezapojily;
37. domnívá se, že některé informační zdroje by měly být věnovány podpoře evropské „značky“, a zastává názor, že během několika příštích let by měly být zavedeny pilotní systémy, které by zvýšily přitažlivost určitých programů jako „Média“, „Mládež“, „Kultura“ nebo „Vzdělávání“ pro širokou veřejnost a podpořily pozitivní „obraz“ Unie; vítá proto organizování Evropského týdne mládeže s aktivitami pod titulem „Mladí lidé v Parlamentu“, který posílí vztah mladých lidí k Evropě;
38. očekává sdělení Komise o obnovené informační a komunikační strategii, jež má být vydáno v květnu 2005; hodlá se zapojit do posíleného dialogu s Komisí a Radou o jejím uplatňování; opětovně vyjadřuje své odhodlání plně spolupracovat s cílem dosáhnout dohodnutých cílů;
Evropská ústava
39. zdůrazňuje, že hlavní prioritou informační a komunikační strategie Unie by se v blízké budoucnosti měla stát informační a komunikační kampaň věnovaná Ústavě;
40. domnívá se, že by se k této prioritě mělo přistupovat z dvojí perspektivy:
- orgány Unie jsou povinny jasně a objektivně informovat občany o obsahu Ústavy a o významu změn, které přináší v porovnání s nynějšími Smlouvami,
- mimoto mají Evropský parlament, Rada a Komise politickou odpovědnost podporovat ratifikaci Ústavy, přičemž vždy postupují ve shodě s členskými státy a berou v úvahu příslušné právní předpisy těchto zemí;
41. zdůrazňuje, pokud jde o informace o obsahu Ústavy, mimořádnou důležitost:
- zorganizování specifických seminářů o Ústavě pro novináře – v členských státech a také v Bruselu – zaměřených na jasné a objektivní sdělení obsahu Ústavy a opravu všech nesprávných informací týkajících se obsahu Ústavy,
- potřeby vyvinout specifické činnosti pro akademické prostředí, a to zaměřením akčního programu Jean Monnet na evropské ústavní otázky, organizováním akademických seminářů o Ústavě, pomocí při formování obsahu akademických programů a sponzorováním studií nebo publikací o evropských ústavních otázkách,
- lepší propagace využití moderních technologií, zejména přístupu k textu Ústavy a vysvětlivkám týkajícím se jejího obsahu na internetu, a také internetových a telefonních služeb, které by poskytly odpovědi na otázky k obsahu Ústavy;
42. zdůrazňuje, že by se prostředky dostupné díky programu PRINCE měly soustředit na podporu veřejné diskuse o Ústavě s ohledem na ratifikační kampaně ve všech členských státech a zejména v členských státech, ve kterých proběhne referendum;
43. považuje proto za žádoucí, aby Parlament a Komise co nejvíce spolupracovaly, měly by zejména podepsat memoranda o porozumění se všemi členskými státy, které o to budou mít zájem; je přesvědčen, že by se Parlament měl účastnit všech iniciativ, které Komise realizuje na národní úrovni ve spolupráci s vládami příslušných členských států;
44. zdůrazňuje, že je důležité do těchto iniciativ zapojit také národní parlamenty, kdykoli je to možné;
45. připomíná důležitou roli organizací občanské společnosti v rozpravách o ratifikaci a nutnost poskytnout takovým organizacím dostatečnou podporu, aby mohly do těchto rozprav v celé EU zapojit své příznivce, a podpořit tak aktivní účast občanů na diskusích o ratifikaci Ústavy.
Informační politika Evropského parlamentu
46. navrhuje provést objektivní studii účinnosti své informační politiky; v tomto kontextu vítá žádost předsednictva ze dne 10. ledna 2005 o hodnocení role informačních kanceláří v členských státech;
47. zaznamenává diskuse o možnosti vytvořit parlamentní veřejnoprávní kanál, jež nyní probíhají v rámci předsednictva Parlamentu; vítá rozhodnutí předsednictva Parlamentu objednat studii proveditelnosti případného vytvoření parlamentního informačního kanálu nebo skutečného televizního kanálu Evropského parlamentu; uznává, že existuje řada různých možností realizace takového projektu, a je přesvědčen, že kanál by měl být v každém případě nezávislý; je přesvědčen, že tento kanál by mohl významně přispět k rozvoji evropského veřejného prostoru; konstatuje, že již dříve Komisi žádal, aby zahájila interní studii vlivu takového evropského kanálu; zdůrazňuje potřebu větší propojenost činností externích kanceláří Parlamentu a zastoupení Komise.
48. pověřuje svého předsedu, aby toto usnesení předal Evropské radě, Komisi, Radě ministrů, Soudnímu dvoru, Účetnímu dvoru, Výboru regionů, Hospodářskému a sociálnímu výboru, členským státům a Mezinárodní federaci novinářů.
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ
The aim of this report is to review the implementation of the EU's information and communication strategy. Your rapporteur has re-read all relevant documents with the aim of putting forward constructive ideas that will serve to promote a more effective information strategy in future. The main conclusions he has reached are as follows:
1. The information and communication strategy has fallen far short of achieving its objectives.
The information and communication strategy is required to bring Europe closer to its citizens. However, the latest Eurobarometer data show that the level of public knowledge of basic EU matters is lamentable. In the old Member States, only 25% of people are aware of the existence of the Union's anthem and almost half believe that the main seat of the institutions is in Strasbourg. In addition, turnout in European Parliament elections has continued to decline, falling to its lowest ever level in 2004 (45.7%).
2. The information and communication strategy will not be effective unless the institutions act on the recommendations they receive.
From 1993 to the present day, all Parliament reports have called for an annual debate to be held on information and communication policy. No such debate has ever been held. Other examples will emerge in the course of the report, but for the moment this fact alone is sufficient justification for the requirement that the Commission should regularly submit its information and communication strategy to parliamentary scrutiny.
3. The information and communication strategy will not be effective unless it is possible to convey to the general public what the 'spirit' of the European Union really means.
In 1993, a European Parliament resolution acknowledged that reducing European integration to little more than an economic community had undermined public interest and trust.
The legitimate expectations of citizens to play am active part in developing the Union will only be realised if we are able to touch people's feelings. The future constitution is an example of the fact that Europe is first and foremost a common project whose goal is to make Europe a better human society. Article I.1 of the Constitution speaks of 'the will of the citizens and States of Europe to build a common future', based on common values. These values define Europe's identity. The EU is not an ordinary international organisation with economic goals, but a community of values.
In the eyes of your rapporteur, there is no better definition of the 'spirit' of the new Europe. The question now is how to make it visible. A Commission communication has already suggested that consideration should be given to the possibility of working with genuine opinion leaders, a series of personalities who would lend their face to the Union. It would also be useful to hold an 'ideas competition' that would enable the leading specialised agencies to give shape to their best ideas, but it should not be forgotten that often the figures which best incarnate the true identity of Europe are indelibly etched in the history of our common culture. For example, this year marks the fourth centenary of Don Quixote, although sadly the institutions have not seen fit to honour the memory of Miguel de Cervantes. Nor will they do so for Hans Christian Andersen. America may be able to sell the Statue of Liberty as a brand image or the marketing concept of the 'land of opportunity', yet it will never be able to lay claim to such a star-studded galaxy of human genius as Europe can.
Parliament must draw up a five-year proposal to ensure that budgetary funding is available to celebrate all-important cultural events properly
4. The information and communication strategy will not be effective if it continues to based mainly on the instruments used hitherto.
A system of networks and links has been set up to provide information to citizens who have already decided to seek out such information. However, a change in approach is needed: it is not citizens who should go looking for information, but information which should go looking for citizens. If this is to work, a sound decentralised information system is needed that will provide access for the specific groups which should be targeted with individually tailored messages.
Decentralisation of information, based on the system of networks and links, is a useful way of improving the flow of information, but is neither the most effective nor the most cost-efficient. Nor does it resolve the work coordination problems derived from the coexistence under the same roof of officials from different European institutions, Parliament and the Commission. They may share the general expenses, but they do not share the most important thing, which is their work. Citizens see the EU as a single entity and have no way of knowing whether requests for information should be addressed to the Commission or the Parliament. If the two institutions pooled their staff this would improve professional standards and work to the benefit of all concerned, while reducing costs.
5. The information and communication strategy will not be effective unless cooperation between Parliament and the Commission is improved.
The Commission's former DG II, which previously brought together all departments dealing with information and communication under its control, has now been divided up into four separate DGs.
In Parliament there is a single DG dealing with information. Nevertheless, the way it spends its budget makes little sense: 43% of Parliament's budget is allocated to the financing of visitors' groups (half a million per year), 30% to the production of printed material, while 18% is spent on infrastructures. This leaves only 10% (2.5 million euro) for other measures. Is it worth spending so much money for so little return?
The only forum in which the Commission and Parliament share their views is the so-called IGI. Its task is to set the priorities for the PRINCE programme. All measures not covered by this programme are deemed to be specific actions by individual institutions.
The PRINCE programme should include more priority action lines and specific measures by individual institutions should confined to what is strictly necessary.
The IGI should be predominantly political in character and its composition should be reduced to make it more efficient. A lower level coordination group should also be set up, with representatives from the relevant DGs from the various institutions, to coordinate specific measures to put into practice the guidelines set by the IGI. It would also be useful to revive the Commission's old idea of setting up a consultative body consisting of representatives of the institutions, and Member States and communications experts to provide guidance on the proper application of the information and communication strategy.
Under Annex VI of the Rules of Procedure, responsibility for information and communication policy within the European Parliament rests with the Committee on Culture. However, major discussions, decisions and actions within its sphere of competence take place behind its back. For example, the Committee on Culture is not represented on the working group on information and communication policy, where topics of great importance are currently being discussed. Steps should be taken as a matter of urgency to ensure that our committee is not excluded from any debates concerning these matters.
6. The information and communication policy will not be effective until Member States and national parliaments decide to work actively together with the European institutions.
Member States have shown their willingness to take part in the information and communication policy through the signing of memorandums of understanding. Eleven such memorandums have so far been signed, while a further 11 are under negotiation.
Furthermore, previous rapporteurs such as Herzog and Andreaesen put forward the idea trying to secure the cooperation of national parliaments.
The rapporteur believes that consideration should be given to more persuasive measures to gain the cooperation of the Member States.
The holding of debates on European policy in national parliaments, with the active participation of MEPs from the country concerned, would attract greater attention and give communications media and the public the opportunity of following more closely debates which usually take place in Brussels and Strasbourg.
7 The information and communication policy will not be effective unless the groups to be targeted by each specific action are carefully selected.
One of the main problems facing Europe is its lack of legitimacy. Citizens feel that Community law does not concern them and that they have no part in creating it.
The Andreasen report pointed out that the Union’s lack of credibility derived from its metaphysical inability to reach each and every one of its citizens. It is vital that one of the main objectives of the new strategy should be to identify the correct audience. there is a need to ensure that messages stimulate interest on the part of the public by responding to its concerns.
We must also find a formula which makes it possible to involve regional and local media more closely in information and communication policy. One way of doing so would be to award cash prizes to those media which have most successfully put across the ideas and the values of Europe or to those which have devoted most space to broadcasting Union-related new.
8. The information and communication policy will not be effective until it openly puts its faith in the use of new tools.
As mentioned above, one of the most serious mistakes the future strategy could make would be to think that it must be the citizen who comes looking for information, rather than the information going in search of the citizen. The best way of avoiding this mistake is to make greater use of communications media which give access to all European homes, such as television, radio and the Internet.
The most recent Eurobarometer statistics show that television is the preferred source of information for European citizens (76%), followed by the written press (52%) and the radio - so often overlooked - (43%). Indeed, the European Parliament has frequently stressed the need to give a more prominent role to audio-visual media.
In addition, Parliament’s Bureau is known to be examining the possibility of setting up a publicly-owned parliamentary television channel. Your rapporteur urges members of this committee to demand the right to take part in a debate of such importance, as they are entitled to do. In any case, without wishing to prejudice the final outcome of the debate in progress, it is worth pointing out that three basic principles, at least, are not negotiable:
(a) independent management, not owing political obedience to the majority of the day.
(b) the quality of information
(c) variety and accessibility of content.
Information from the European Parliament should not pertain solely to the institution itself. There is a need to ensure that the various political points of view also reach the general public. According to Eurobarometer, only 36% of citizens from the new Member States believe that the coverage of Europe in their national media during 2004 was objective.
Television is first and foremost content based. Any strategy based on television must ensure that the programmes made available to the public are accessible, varied and of high quality. By means of a tendering process, the institutions should reach agreement with independent television producers capable of devising drama series, competitions, films and other kinds of programmes appealing to popular taste, which are of high quality and accessible and can promote the idea and values of Europe.
Support for the broadcasting of such programmes, complementing conventional information programmes and the broadcasting of institutional events (part-sessions, committee debates, etc.) need not necessarily be linked to the introduction of European public service television or a parliamentary channel. It would also be possible to explore the idea of reaching agreement with Euronews (without rejecting out of hand the option of signing a programme contract or even purchasing the channel) or with television stations already operating in the Member States either at national, regional or local level.
Another possibility worthy of consideration is making joint use of existing audio-visual infrastructures which are scattered between the institutions. These need to be catalogued and their efficiency assessed.
Nor should we forget the extensive resources offered by the Internet. The Europa website needs to be improved. Many of its pages are available only in English or French, which not only represents discrimination in favour of some languages other others, but also makes it impossible for the vast majority of citizens to have access to the information provided.
The Internet is also an excellent vehicle for transmitting information targeted at a specific public. The intelligent and methodical placing of links on most frequently visited web pages is all that is needed to reach audiences fitting a homogenous profile. Consideration should also be given to the possibility of devising modern and accessible virtual visits to the institutions and making available to the public recordings of all important institutional events through a high-quality archive with search engine.
9. The information and communication policy will not be effective until it is allowed to make use of other Community programmes, either fully or in part.
The European Union has a multitude of programmes which in themselves represent a way of bringing Europe to its citizens. Consideration should be given to devoting part of the resources from some of these Community programmes to promoting the Europe ‘brand’. By way of example, the Media programme could devote part of its budget allocation to funding the best projects by European producers, directors and distributors for spreading the idea of Europe, to be identified via a public tender.
10. The information and communication policy will not be effective until knowledge of the EU and its institutions is included as a subject in the Member States’ school curricula.
20. 4. 2005
STANOVISKO VÝBORU PRO ÚSTAVNÍ ZÁLEŽITOSTI
pro Výbor pro kulturu a vzdělávání
k uplatňování informační a komunikační strategie Evropské unie
( 2004/2238(INI) )
Navrhovatelka:
Sylvia-Yvonne Kaufmann
NÁVRHY
Výbor pro ústavní záležitosti vyzývá Výbor pro kulturu a vzdělávání jako příslušný výbor, aby do svého návrhu usnesení začlenil tyto návrhy:
Ke strategii jako celku
1. vítá skutečnost, že Parlament byl poprvé vyzván k diskusi o informační a komunikační strategii pro Unii, předtím než byla přednesena Komisí, a má tak skutečně možnost ovlivnit konečnou podobu této strategie místo toho, aby na ni pouze reagoval; považuje to za velmi pozitivní krok v rozšiřování své působnosti pokud jde o demokratickou kontrolu činnosti Komise;
2. zdůrazňuje, že cílem informační a komunikační strategie by především mělo být stále a řádně informovat občany Unie o fungování orgánů Unie tak, aby se rozvíjely jejich znalosti, zájem a účast na záležitostech Unie, a aby se tak k Unii přiblížili;
3. žádá o velkou společnou rozpravu v plénu o strategii předložené Komisí a o zprávě Výboru pro kulturu a vzdělávání, které by se měla účastnit také Rada;
4. domnívá se, že by tato rozprava mohla vést ke společnému prohlášení o obecných směrech pro společnou činnost všech tří orgánů v oblasti informací se zachováním specifických pravomocí každého z nich a jejich práva na rozvoj vlastní informační činnosti;
5. domnívá se, že by se měla konat každoroční rozprava o plnění strategie a společného prohlášení, s cílem vyhodnotit vliv činností vyvíjených orgány a v případě nutnosti změnit zaměření těchto činností;
K Ústavě
6. zdůrazňuje, že hlavní prioritou informační a komunikační strategie Unie by se v blízké budoucnosti měla stát informační a komunikační kampaň věnovaná Ústavě;
7. domnívá se, že by se k této prioritě mělo přistupovat z dvojí perspektivy:
- orgány Unie jsou povinny jasně a objektivně informovat občany o obsahu Ústavy a o významu změn, které přináší v porovnání s nynějšími Smlouvami,
- mimoto mají Evropský parlament, Rada a Komise politickou odpovědnost podporovat ratifikaci Ústavy, přičemž vždy postupují ve shodě s členskými státy a berou v úvahu příslušné právní předpisy těchto zemí;
8. zdůrazňuje, pokud jde o informace o obsahu Ústavy, mimořádnou důležitost:
- zorganizování specifických seminářů o Ústavě pro novináře – v členských státech a také v Bruselu – zaměřených na jasné a objektivní sdělení obsahu Ústavy a opravu všech nesprávných informací týkajících se obsahu Ústavy,
- potřeby vyvinout specifické činnosti pro akademické prostředí, a to zaměřením akčního programu Jean Monnet na evropské ústavní otázky, organizováním akademických seminářů o Ústavě, pomocí při formování obsahu akademických programů a sponzorováním studií nebo publikací o evropských ústavních otázkách,
- lepší propagace využití moderních technologií, zejména přístupu k textu Ústavy a vysvětlivkám týkajícím se jejího obsahu na Internetu, a také internetových a telefonních služeb, které by poskytly odpovědi na otázky k obsahu Ústavy;
9. zdůrazňuje, že by se prostředky dostupné díky programu PRINCE měly soustředit na podporu veřejné diskuse o Ústavě s ohledem na ratifikační kampaně ve všech členských státech a zejména v členských státech, ve kterých proběhne referendum;
10. považuje proto za žádoucí, aby Parlament a Komise co nejvíce spolupracovaly, měly by zejména podepsat memoranda o porozumění se všemi členskými státy, které o to budou mít zájem; je přesvědčen, že by se Parlament měl účastnit všech iniciativ, které Komise realizuje na národní úrovni ve spolupráci s vládami příslušných členských států;
11. zdůrazňuje, že je důležité do těchto iniciativ zapojit také národní parlamenty, kdykoli je to možné;
12. připomíná důležitou roli organizací občanské společnosti v rozpravách o ratifikaci a nutnost poskytnout takovým organizacím dostatečnou podporu, aby mohly do těchto rozprav v celé EU zapojit své příznivce, a podpořit tak aktivní účast občanů na diskusích o ratifikaci Ústavy.
POSTUP
Název
Uplatňování informační a komunikační strategie Evropské unie
Číslo postupu
2004/2238(INI)
Příslušný výbor
CULT
Výbor požádaný o stanovisko Datum oznámení na zasedání
AFCO 16.12.2004
Užší spolupráce
Navrhovatelka Datum jmenování
Sylvia-Yvonne Kaufmann 20.1.2005
Projednání ve výboru
14.3.2005
20.4.2005
Datum přijetí návrhů
20.4.2005
Výsledek závěrečného hlasování
pro:
proti:
zdrželi se:
14
1
0
Členové přítomní při závěrečném hlasování
Richard Corbett, Panayiotis Demetriou, Andrew Duff, Maria da Assunção Esteves, Jo Leinen, Rihards Pīks, Marie-Line Reynaud, Alexander Stubb, Johannes Voggenhuber
Náhradníci přítomní při závěrečném hlasování
Pervenche Berès, Antoine Duquesne, Ashley Mote, Georgios Papastamkos, Reinhard Rack, György Schöpflin, Jacques Toubon
Náhradníci (čl. 178 odst. 2) přítomní při závěrečném hlasování
POSTUP
Název
Informační a komunikační strategie
Číslo postupu
2004/2238(INI)
Základ v jednacím řádu
článek 45
Příslušný výbor Datum, kdy bylo na zasedání oznámeno udělení svolení
CULT 16.12.2004
Výbory požádané o stanovisko Datum oznámení na zasedání
AFCO 16.12.2004
LIBE 16.12.2004
Nezaujaté stanovisko Datum rozhodnutí
LIBE 21.2.2005
Užší spolupráce Datum oznámení na zasedání
Návrh(y) usnesení začleněný(é) do zprávy
Zpravodaj Datum jmenování
Luis Francisco Herrero-Tejedor 5.10.2004
Předchozí zpravodaj(ové)
Projednání ve výboru
17.1.2005
14.3.2005
21.4.2005
Datum přijetí
21.4.2005
Výsledek závěrečného hlasování
pro:
proti:
zdrželi se:
30
0
2
Členové přítomní při závěrečném hlasování
María Badía i Cutchet, Christopher Beazley, Giovanni Berlinguer, Guy Bono, Marie-Hélène Descamps, Jolanta Dičkutė, Věra Flasarová, Milan Gaľa, Claire Gibault, Vasco Graça Moura, Lissy Gröner, Luis Francisco Herrero-Tejedor, Ruth Hieronymi, Manolis Mavrommatis, Marianne Mikko, Zdzisław Zbigniew Podkański, Miguel Portas, Christa Prets, Karin Resetarits, Nikolaos Sifunakis, Helga Trüpel, Henri Weber, Thomas Wise, Tomáš Zatloukal
Náhradníci přítomní při závěrečném hlasování
Ivo Belet, Michael Cramer, Ignasi Guardans Cambó, András Gyürk, Małgorzata Handzlik, Gyula Hegyi, Nina Škottová, Witold Tomczak
Náhradníci (čl. 178 odst. 2) přítomní při závěrečném hlasování
Datum předložení – A6
26.4.2005
A6-0111/2005
