14. 6. 2010 B7-0349/2010 NÁVRH USNESENÍ předložený na základě prohlášení Evropské rady a Komise
v souladu s čl. 110 odst. 2 jednacího řádu
o evropské správě ekonomických záležitostí
Martin Schulz
,
Stephen Hughes
za skupinu S&D
Daniel Cohn-Bendit
,
Rebecca Harms
,
Philippe Lamberts
za skupinu Verts/ALE
PE441.930v01-00 B7‑0349/2010 Usnesení Evropského parlamentu o evropské správě ekonomických záležitostí
Evropský parlament ,
– s ohledem na sdělení Komise KOM(2010)0250 o posílení koordinace hospodářské politiky,
– s ohledem na nařízení Rady, kterým se zavádí evropský mechanismus finanční stabilizace,
– s ohledem na závěry předsednictví z posledního zasedání Evropské rady, které proběhlo ve dnech 25.–26. března,
– s ohledem na závěry předsednictví po jednáních Evropské rady v březnu 2000, 2001, 2005, 2006, 2007 a v prosinci 2009,
– s ohledem na schůzku čelných představitelů států či vlád eurozóny, která se uskutečnila dne 7. května 2010,
– s ohledem na rozhodnutí, která přijala Rada ministrů ve složení pro hospodářství a finance dne 9. května 2010,
– s ohledem na sdělení Komise nazvané „Evropa 2020: strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění“ ( KOM(2010)2020 ),
– s ohledem na dokument Komise týkající se hodnocení Lisabonské strategie (SEK(2010)114),
– s ohledem na sdělení Komise o posílení koordinace hospodářské politiky ( KOM(2010)0250 ),
– s ohledem na své usnesení ze dne 10. března 2010 o strategii EU do roku 2020 Texty přijaté tohoto dne, P7_TA(2010)0053 .
,
– s ohledem na článek 3 Smlouvy o fungování Evropské unie,
– s ohledem na čl. 110 odst. 2 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že v důsledku přetrvávající a závažné finanční, hospodářské a sociální krize jsou očekávání spojená s novou strategií Evropa 2020, která má být přijata v červnu 2010 Evropskou radou, velmi vysoká,
B. vzhledem k tomu, že řada členských států se stále potýká se stoupající nezaměstnaností, která se může v konečném důsledku v EU dotknout až 28 milionů osob, a může tak vést k obrovským sociálním a životním potížím, pokud se k řešení tohoto problému nepřijme ve střednědobém horizontu vhodný politický postup; vzhledem k tomu, že kvůli krizi mizí miliony pracovních míst, zhoršily se obavy pracovníků ze ztráty místa a šíří se chudoba; vzhledem k tomu, že 16 % osob v EU je v situaci, kdy jim hrozí chudoba; vzhledem k tomu, že 9,6 % osob je nezaměstnaných; vzhledem k tomu, že 8 % osob je považováno za „chudé pracující“,
C. vzhledem k tomu, že změna klimatu, ztráta biologické rozmanitosti a zbytečné vyčerpávání přírodních zdrojů jsou zásadními důvody k pochybnostem o současných neudržitelných výrobních, distribučních a spotřebních schématech, a tedy k nutnosti přejít na nový, udržitelný model rozvoje,
D. vzhledem k tomu, že Lisabonská strategie správně stanovila ambiciózní cíle, tedy vysoce konkurenceschopnou ekonomiku, která bude založena na znalostech a bude schopna udržitelného růstu, zajistit více lepších pracovních příležitostí, větší sociální soudržnost a respekt vůči životnímu prostředí, ale nedosáhla splnění svých cílů,
E. vzhledem k tomu, že v Lisabonské smlouvě je jasně stanoveno, že Unie vymezuje a provádí svou vnější činnost ve snaze podporovat udržitelný rozvoj v hospodářské a sociální oblasti a v oblasti životního prostředí v rozvojových zemích s hlavním cílem vymýtit chudobu a povzbuzovat zapojení všech zemí do světové ekonomiky,
F. vzhledem k tomu, že po několikaměsíčním zbytečném a nákladném váhání, které značně prohloubilo fiskální krizi eurozóny, se Rada dohodla na souboru opatření, která mají v Evropě zachovat finanční stabilitu a k nimž patří i evropský mechanismus finanční stabilizace o celkovém objemu až 500 miliard EUR,
G. vzhledem k tomu, že pro měnovou unii je typické, že postrádá jak systém pro řešení krizí, který by mohly využít vysoce zadlužené země a přeshraniční finanční instituce, tak i koordinované proticyklické fiskální politiky, a proto je velmi zranitelná vůči vnitřním i vnějším otřesům,
1. vyjadřuje hluboké zklamání nad hlavními prvky nové strategie Evropa 2020, na níž se Evropská rada shodla dne 26. března;
2. domnívá se, že Evropská rada promarnila historickou příležitost co nejvíce se ze současné krize poučit a vypracovat skutečně prozíravou, ambiciózní a konzistentní strategii;
3. zdůrazňuje, že strategie EU 2020 musí postavit Evropu do vedoucí úlohy v „zelené“ revoluci 21. století, jejímž cílem je sladit lidský rozvoj s reálnými limity planety Země;
4. vyzývá tudíž k tomu, aby byl celkový cíl strategie EU 2020 změněn z pouhého úsilí o růst HDP na širší politickou vizi budoucnosti EU jako sociální a udržitelné Unie, která do středu politického rozhodování umístí člověka a ochranu životního prostředí a bude usilovat o dobré životní podmínky a ty nejlepší příležitosti pro všechny; v této souvislosti zdůrazňuje, že konkurenceschopnost není sama o sobě cílem;
5. domnívá se, že tato nová strategie by nad rámec samotného HDP měla zahrnovat soubor ukazatelů umožňujících posuzovat životní podmínky a zohledňujících širší hospodářské vnější faktory a tlak na životní prostředí a že by tyto ukazatele měly být definovány, přijímány a vyhodnocovány za použití demokratických a inovativních postupů;
6. připomíná své dřívější výzvy k tomu, aby pro Evropu byla vyvinuta jednotná a integrovaná rozvojová strategie, která bude jasně definovat dlouhodobé zaměření hospodářského rozvoje v zájmu budování lepší, spravedlivější a udržitelnější společnosti, v níž bude prosperita lépe rozložena a která bude zajišťovat ochranu před nenasytností a nestřídmostí finančního sektoru; opakuje svůj požadavek, aby byly propojeny překrývající se strategie, kterými se má Evropa v současné době řídit, zejména strategie Evropa 2020, strategie udržitelného rozvoje a Pakt o stabilitě a růstu; vyjadřuje politování nad tím, že Evropská rada tento přístup odmítla, a problém nesoudržnosti politik tak zůstal nevyřešen;
7. domnívá se však, že bude-li si chtít EU zajistit hospodářský a sociální pokrok, bude se v příštím desetiletí muset vypořádat s řadou problémů, včetně nepříznivých dopadů recese, a je toho názoru, že tyto problémy vyzývají k důkladnému přezkoumání mechanismů, jejichž pomocí mají být splněny evropské cíle týkající se zaměstnanosti a sociální problematiky;
8. v situaci, kdy 13 z 16 členských států eurozóny dnes nesplňuje kritéria Paktu o stabilitě a růstu, která podle předpokladů ECB nebude v letech 2011–2012 schopen plnit žádný členský stát, a kdy dochází k rozsáhlým a systematickým spekulativním útokům na státní dluhopisy, pokládá současnou fiskální krizi v eurozóně za jasný projev zásadních nedostatků v koordinaci současných hospodářských politik EU, která sestává především z konsolidace a kontroly rozpočtů; zdůrazňuje, že za účelem obnovení možnosti vytvářet pracovní místa a dosažení udržitelného hospodářského růstu a sociální soudržnosti by se mělo naprosto prioritním stát řešení přetrvávajících a značných makroekonomických nerovností a rozdílů v konkurenceschopnosti, které jsou patrné v rámci eurozóny; v tomto ohledu s potěšením konstatuje, že Komise ve svém sdělení o koordinaci hospodářských politik vzala tuto nutnost na vědomí;
9. vítá rozhodnutí Rady posílit správu eurozóny novými nástroji, a čelit tak závažným potížím, jež odhalila krize, jakož i rozhodnutí o zavedení souboru opatření na podporu Řecka, vytvoření evropského mechanismu finanční stabilizace, posílení správy ekonomických záležitostí, regulaci finančních trhů a o boji proti spekulacím; ztotožňuje se tak s hlavní zásadou, že problémy eurozóny je třeba řešit pomocí prostředků vlastních eurozóně; je toho názoru, že tyto nové nástroje by měly rovněž upevnit vzájemnou koordinaci hospodářských politik mezi všemi členskými státy EU, a to nad rámec dohledu, směrem k aktivní koordinaci těchto politik, která by zahrnovala silnější mechanismy správy přispívající k uplatňování strategie Evropa 2020; v této souvislosti vyjadřuje politování nad tím, že zatímco Komise předložila dalekosáhlé návrhy na zpřísnění rozpočtového dohledu, nenavrhla dostatečně relevantní řešení pro obnovu a prosazení dlouhodobé hospodářské udržitelnosti a dosažení pokroku v oblasti cílené koordinace hospodářských politik, jež by byla zaměřena na rozvoj společné rozpočtové strategie v rámci komplexní strategie Evropa 2020;
10. poukazuje na to, že pro dosažení udržitelného stavu veřejných financí je nutná nejen odpovědná výdajová politika, ale také přiměřené a sociálně spravedlivé zdanění; v této souvislosti vyzývá Komisi, aby navrhla soubor opatření, která pomohou členským státům obnovit rovnováhu veřejných účtů a financovat veřejné investice prostřednictvím evropských dluhopisů, a aby předložila návrhy na zavedení unijní daně z finančních transakcí, ekologických daní, progresivních bankovních poplatků, na vytvoření systémů automatické výměny informací a na boj proti daňovým rájům; to by mělo rovněž pomoci členským státům k přechodu od daňové konkurence k daňové spolupráci, jejíž součástí bude i časový rozvrh pro zavedení společného konsolidovaného daňového základu pro zisky právnických osob, mechanismu, který zaručí minimální koordinaci sazeb daně z příjmů právnických osob, podobně jako je tomu v současnosti u DPH;
11. vyzývá tedy pracovní skupinu, kterou vytvořila Evropská rada v březnu 2010, aby předložila konkrétní návrhy ohledně důkladnější a širší hospodářské koordinace; ty by měly v souladu s články 121 a 136 zahrnovat soubor hlavních směrů, na jejichž základě by byly vytvořeny koordinované a harmonizované anticyklické fiskální politiky, jakož i další mechanismy solidarity v rámci EU, jejichž účelem by bylo řešit vnitřní nerovnováhu a asymetrické šoky, zvýšit konvergenci a zlepšit účinnost při přidělování zdrojů;
12. vyslovuje politování na faktem, že závěry Evropské rady neberou v potaz to, že právě probíhající křehký proces obnovy se musí plně odrazit v nové strategii 2020, a to prostřednictvím soudržného a uceleného politického programu, který do této strategie plně zapojí makroekonomický přístup tak, aby bylo zajištěno, že nezbytná rozpočtová konsolidace neochromí provádění této strategie, především v oblasti boje proti nezaměstnanosti a náležitých a dobře koordinovaných investic do infrastruktur a vědomostí; je nanejvýš znepokojen závěry Rady ze dne 9. května, které vyzývají k pevnému závazku urychlené fiskální konsolidace, která podryje politické závazky zakotvené ve strategii Evropa 2020, ohrozí zachování dostatečně silných a spravedlivých sociálních států, poškodí dosud křehký proces hospodářské obnovy, a může tak způsobit ve střednědobém horizontu další ztráty několika milionů pracovních míst;
13. vzhledem k tomu, že nedávné události, k nimž patří swapy úvěrového selhání na vládní dluhopisy (sovereign credit default swaps) využívané finančními spekulanty, které vedou k neodůvodněně vysokým úrovním různých rozpětí úrokových sazeb, alarmujícím způsobem upozornily na skutečnost, že nedostatky a nestabilita rámce pro finanční regulaci a dohled mají přímé negativní účinky na udržitelnost hospodářství jednotlivých států a stabilitu eurozóny; je rozhodným zastáncem naléhavě nutného přijetí zdokonaleného a ambiciózního rámce pro evropský finanční dohled, který by pro všechny finanční produkty, transakce a instituce v EU zavedl náležitou regulaci i vhodný dohled; podtrhuje, že nutnost dosáhnout transparentního trhu a vypracovat lepší evropské regulační předpisy nesouvisí jen s účinným dohledem nad trhem, ale i se svrchovaností Evropy;
14. bere na vědomí pět hlavních cílů, na nichž se shodla Evropská rada a k nimž patří míra zaměstnanosti, podmínky pro výzkum a vývoj, snižování emisí skleníkových plynů, zvyšování úrovně vzdělání a podpora sociálního začlenění; lituje skutečnosti, že tyto hlavní cíle nejsou formulovány v rámci žádné ucelené a soudržné strategie udržitelného rozvoje, která by v sobě spojovala politické programy v oblasti hospodářské a sociální a v oblasti životního prostředí; vyjadřuje politování na tím, že tyto cíle postrádají ambice a pro některé neexistují konkrétní ukazatele, což by mohlo v případě některých zásadních otázek, jako je sociální začleňování, vzdělávání a boji proti chudobě, znamenat krok zpět;
15. bere na vědomí hlavní cíl týkající se míry zaměstnanosti mužů a žen; lituje faktu, že v rámci tohoto cíle není zohledňována kvalita zaměstnání; opakuje, že jednou z hlavních priorit strategie 2020 musí být vysoká zaměstnanost a že pro dosažení lepších výsledků v oblasti zaměstnanosti je naprosto zásadní, abychom se více zaměřili na dobře fungující pracovní trhy (vnitrostátní i evropské) a na sociální podmínky; požaduje proto nový legislativní program pro posílení práv zaměstnanců a zlepšování pracovních podmínek, včetně revize směrnice o vysílání pracovníků a nových nebo revidovaných směrnic o minimálních příjmech, pracovní době, nezákonném propouštění v jednotlivých případech, poskytování informací a konzultací, uznávání odborů, přeshraničních kolektivních dohodách, rovném zacházení s pracovníky v atypických podmínkách, rovnocenné odměně a pracovních inspekcích; dále je přesvědčen o tom, že tato nová strategie musí klást daleko větší důraz na kvalitu pracovních míst a práci v důstojných podmínkách, včetně boje proti nejisté práci a práci načerno, na vytvoření podmínek pro sladění pracovního a soukromého života; tato strategie má rovněž zajistit, aby lidé, kteří jsou v současnosti z pracovního trhu vyloučeni, na něj znovu získali přístup; vyzývá Komisi, aby změnila své postupy a nepovažovala již tuto oblast pouze za předmět svých sdělení a aby bezodkladně předložila návrhy stěžejních legislativních iniciativ na ochranu práv pracovníků;
16. vyzývá v tomto ohledu Evropskou radu a Komisi, aby definovaly a schválily ambiciózní plán týkající se práce v důstojných podmínkách, jehož součástí bude i cíl v podobě mzdy zajišťující životní minimum; žádá sociální partnery, aby ve spolupráci s Komisí předložili společné evropské iniciativy pro boj proti sociálnímu dumpingu a ke snížení počtu chudých pracujících; naléhavě vyzývá Komisi, aby každoročně zveřejňovala ukazatele související s kvalitou zaměstnání, jak již schválila Rada;
17. zdůrazňuje, že příliš zdrženlivá mzdová politika vede k pozastavení růstu příjmu domácností, a tím i soukromé spotřeby; varuje proto, aby zdrženlivá mzdová politika nebyla přeceňována jako hlavní prostředek k dosažení cenové stability; připomíná, že větší globální konkurence již pomohla snížit tlak na mzdy, přičemž vyšší ceny komodit oslabily kupní sílu spotřebitelů EU;
18. vyzývá členské státy, Radu a Parlament , aby přijaly do konce roku ambiciózní strategii v oblasti ekologických pracovních míst, která by stanovila rámcové podmínky pro využití potenciálu pracovních míst v udržitelnější ekonomice založené na dovednostech a inovacích a která by současně zajistila přechod na sociálně spravedlivou ekonomiku, jež by přinášela prospěch všem obyvatelům Evropy; domnívá se, že tato strategie by měla zajišťovat investice do odborného a celoživotního vzdělávání s cílem podpořit pracovníky při rozvoji nových dovedností a umožnit jim v případě potřeby změnit pracovní zařazení; rámcovou dohodu o zabezpečení v přechodném období, včetně práva na školení a dostatečné sociální zabezpečení v období přechodu na jiné pracovní místo; dohodu sociálních partnerů o právu na celoživotní vzdělávání a školení na pracovišti a celkovou podporu při získávání nových dovedností a změně organizace pracovního prostředí;
19. bere na vědomí hlavní cíl, kterým je zkvalitnění vzdělávání; odsuzuje skutečnost, že neexistují číselné hodnoty cílů a vyzývá Evropskou radu, aby stanovila cíl, kterým je dosažení 100% ukončení středoškolské docházky, a také jasné kvalitativní cíle a ukazatele pro základní a středoškolské vzdělávání;
20. vítá skutečnost, že Evropská rada považuje sociální začlenění, zejména prostřednictvím omezování chudoby, za prioritu, vyjadřuje však hluboké politování nad nedostatkem jasných cílů a iniciativ v této oblasti; domnívá se, že tento cíl je jedním z hlavních cílů strategie EU 2020; vyzývá k vypracování ambiciózní dlouhodobé strategie boje proti chudobě, která by obsahovala dalekosáhlé cíle týkající se omezení chudoby, včetně chudoby žen, dětí a chudoby starších osob a zaměstnanců, a zahrnovala by koordinovanou strategii bydlení v Evropě; v této souvislosti zastává názor, že strategie EU 2020 by měla výslovně obsahovat náročné cíle snižování chudoby o polovinu každých pět let (tj. cíl dosáhnout míry chudoby ve výši 8,5 % do roku 2015 a 4 % do roku 2020) a cíle snižování nerovnosti, především překonávání propasti mezi bohatými a chudými; domnívá se proto, že je chudobu třeba měřit jakožto chudobu „relativní“ s cílem určit osoby, jimž hrozí vyloučení, a že Giniho koeficient by měl být výslovně přijat jako jeden z nástrojů při uplatňování strategie 2020;
21. připomíná – v souvislosti s cílem omezení chudoby – svůj dřívější návrh stanovit cíl EU v oblasti systémů minimálních příjmů a příspěvkových systémů náhrady příjmů zajišťující příjmovou podporu ve výši nejméně 60 % mediánu národního vyrovnaného příjmu a uzavřít dohodu o harmonogramu pro dosažení tohoto cíle ve všech členských státech;
22. vyzývá Komisi a členské státy, aby vypracovaly na základě hlavních cílů v oblasti zaměstnanosti a omezení chudoby dílčí cíle na úrovni EU a členských států, na jejichž plnění by se podílely konkrétní politiky a kontrolní mechanismy, a to včetně ukazatelů;
23. připomíná, že veřejné služby, zejména sociální, mají pro sociální začlenění klíčový význam; podtrhuje skutečnost, že místní, regionální a vnitrostátní orgány mají rozsáhlou pravomoc při jejich poskytování; vyjadřuje politování nad nedostatečnou pozorností věnovanou službám obecného hospodářského zájmu, které představují důležitou oblast pro investice nebo pro poskytování služeb nezbytných pro občany a hospodářství; připomíná, že veřejnoprávní poskytovatelé takových služeb již dlouho požadovali více právní jistoty pro poskytování těchto služeb s ohledem na zásady subsidiarity a místní samosprávy; vyzývá proto Komisi, aby vypracovala komplexní analýzu dosavadních dopadů liberalizace a předložila návrh legislativního rámce, které zohlední nová ustanovení Smlouvy;
24. vyjadřuje politování nad tím, že základní cíle definované Evropskou radou nezahrnují rovnost mužů a žen jako klíčový cíl strategie EU 2020; vyzývá proto k vypracování legislativního programu pro rovnost žen a mužů s cílem odstranit stávající rozdíly v odměňování mužů a žen a zajistit plnou účast žen na trhu práce tím, že bude podporováno pracovní uplatnění žen, a to mezi jiným prostřednictvím:
- snížení rozdílů v odměňování mužů a žen na 0–5 % do roku 2020;
- pokroku při vypracovávání legislativního návrhu na revizi stávajících právních předpisů;
- zahájení řízení pro nesplnění povinnosti vůči členským státům, které se ho dopustí;
- vystupňovaného úsilí o sladění pracovního a rodinného života zajištěním dostupných, finančně přijatelných, flexibilních a kvalitních služeb při zachování práv na sociální zabezpečení, zejména přístupu k zařízením zajišťujícím péči o dítě s cílem zaručit 50 % potřebné péče pro děti ve věku 0–3 roky a 100 % péče pro děti starší 3 let, stejně jako lepší přístup ke službám péče o jiné závislé osoby;
- stanovení cíle dosáhnout 75% zaměstnanosti žen, včetně nejméně 50 % v zaměstnáních zajišťujících ekonomickou nezávislost, prostřednictvím zacílených aktivních politik pracovního trhu a systému sladění pracovního a soukromého života, jako je flexibilní pracovní doba, flexibilita pracoviště a přístup k dostupné kvalitní péči o děti a o jiné závislé osoby;
25. konstatuje, že Evropská rada potvrdila závazek EU schválený v prosinci 2008 dosáhnout do roku 2020 dvacetiprocentního snížení emisí skleníkových plynů, nejméně 20% zvýšení podílu energie z obnovitelných zdrojů na konečné spotřebě a dvacetiprocentního snížení spotřeby energie díky větší energetické účinnosti; připomíná, že jakýkoli cíl snížit domácí emise skleníkových plynů, který je nižší než -30% ve srovnání s úrovní v roce 1990, je zcela v rozporu s vědeckými poznatky a nezabrání dramatickým dopadům nekontrolovatelné změny klimatu; domnívá se, že takový přístup by jen dále podtrhl ztrátu vedoucí úlohy EU v celosvětové politice v oblasti klimatu; trvá na tom, že v dlouhodobém horizontu je třeba stanovovat další cíle v oblasti snížení spotřeby energie a omezování skleníkových plynů, že evropské politiky by se měly zaměřovat na tyto dlouhodobé cíle a že jejich provádění by mělo začít již nyní; naléhá na Komisi, aby navrhla politiky, kterými dosáhne pronikavé změny v charakteru výroby, distribuce a spotřeby v zájmu dosažení těchto cílů;
26. je hluboce znepokojen skutečností, že konkrétní úkoly či cíle, nebo i jen zmínka o cílech v oblasti biologické rozmanitosti pro rok 2020 ve strategii EU 2020 zcela chybí; vyzývá proto k přijetí měřitelných cílů zaměřených na zastavení ztráty biologické rozmanitosti a funkcí ekosystémů a na jejich obnovu tam, kde je to možné, do roku 2020; připomíná Komisi, že evropští občané očekávají, že se Unie bude zasazovat o čistší, bezpečnější a zdravější společnost; vyzývá Komisi, aby i nadále v právních předpisech uplatňovala zásadu „znečišťovatel platí“ i zásadu obezřetnosti, což jsou klíčové prvky úspěšné udržitelné obnovy hospodářství; je zklamán nedostatečným pokrokem, jehož bylo dosud v souvislosti se strategií udržitelného rozvoje dosaženo; vyslovuje politování nad faktem, že kroky v oblasti zdravotní prevence a nerovností na základě zdravotního stavu nefigurují na vyšším místě v žebříčku priorit do roku 2020;
27. lituje toho, že chybí jakékoli ambice vypracovat v rámci strategie EU 2020 skutečnou společnou evropskou energetickou politiku; zdůrazňuje, že ačkoliv fungující vnitřní trh je klíčovým cílem Evropy, na rychlé uplatnění třetího souboru energetických opatření byl kladen natolik velký důraz, že příliš intenzivní zaměření na tuto část energetické politiky Evropy bylo na úkor dalších dvou cílů, tedy udržitelného rozvoje a zabezpečení dodávek; připomíná, že záležitosti vnitřního trh nelze řešit odděleně od vnějších dimenzí a že Evropa potřebuje skutečnou společnou evropskou energetickou politiku, která by měla reálný vliv na zabezpečení dodávek energie, změnu klimatu a dostupnost energií;
28. vyzývá EU, aby jako první krok na cestě k vytvoření vysoce účinného ekologického hospodářství plně založeného na obnovitelných zdrojích do roku 2050 stanovila pro strategii EU 2020 závazné cíle v oblasti snižování spotřeby energie a zvýšení podílu obnovitelných zdrojů energie, přičemž by současně odstranila technické a jiné překážky dalšího rozvoje udržitelných zdrojů energie;
29. zdůrazňuje, že environmentální udržitelnost závisí na snížení využívání zdrojů v absolutních hodnotách; zdůrazňuje, že je třeba využít současnou hospodářskou krizi k přechodu na vysoce účinné hospodářství, které bude využívat výhradně obnovitelné zdroje energie; poukazuje na to, že pokud má evropský průmysl úspěšně snížit využívání materiálů bohatých na uhlík jako zdroje energie a výrazně omezit celkové využívání přírodních zdrojů, musí dojít k rychlé a rozsáhlé transformaci; vyzývá proto k přijetí náročného cíle zvyšování účinnosti při využívání zdrojů; v této souvislosti vítá stěžejní iniciativy „Evropa méně náročná na zdroje“ a „Průmyslová politika pro věk globalizace“, konstatuje však, že neexistují nástroje politiky, které by napomáhaly potřebné změně; vyzývá Komisi, aby vypracovala analýzu, jak dosáhnout přechodu průmyslu k vysoce účinnému hospodářství využívajícímu výhradně obnovitelné zdroje energie, a aby zrevidovala svůj pracovní program a předložila návrhy politik; vyjadřuje hluboké politování nad tím, že Evropská rada přijala pouze stanovisko k energetické účinnosti, aniž by jakkoli zmínila účinné využívání zdrojů;
30. vítá rámec pro rozvoj digitálního programu pro Evropu obsažený ve strategii EU 2020, lituje však, že navzdory naléhavé potřebě dosáhnout v této oblasti pokroku neobsahuje ani strategie ani plánování pro rok 2010 konkrétní cíle a opatření umožňující uskutečnit tuto představu; vyzývá Komisi, aby předložila komplexní akční plán doplněný harmonogramem a úkoly, které by umožnily rychle dosáhnout konkrétních výsledků při vytváření otevřené a prosperující digitální společnosti;
31. bere na vědomí hlavní cíl vynakládat 3 % HDP na výzkum a vývoj; zdůrazňuje, že rozsáhlé projekty výzkumu a vývoje, klíčové investice do energetické infrastruktury, nové pravomoci EU v politice pro oblast vesmíru a financování evropské politiky v oblasti inovací vyžadují stabilní, spolehlivou a udržitelnou finanční podporu EU, která by umožnila dosáhnout klíčových cílů Unie pro rok 2020; v této souvislosti se domnívá, že by měly být stanoveny konkrétní cíle kompatibilních nástrojů financování pro malé a střední podniky a podporovány otevřené normy s cílem zaručit digitální interoperabilitu a dostupnost; vyzývá k jasnému začlenění cílů EU v oblasti ekologických inovací;
32. požaduje rozsáhlou a rychlou transformaci evropského průmyslu prostřednictvím udržitelné evropské průmyslové politiky zaměřené na vytváření ekologických pracovních míst, zvýšení účinnosti a využívání zdrojů; zdůrazňuje, že přínosy této politiky by měly být spravedlivě sdíleny a rozděleny a měly by se zaměřit na zlepšení kvality života všech občanů; je přesvědčen, že pro udržitelný rozvoj evropského průmyslu je nezbytný intenzivní dialog se zaměstnanci a pracujícími a že průmyslová politika zaměřená na budoucnost vyžaduje inovace, inteligentní restrukturalizaci, zlepšení postupů a rozvoj kvalifikačních norem, přičemž zapojení zaměstnanců a pracovníků bude ku prospěchu ve všech těchto oblastech; opakuje, že tato změna bude rovněž vyžadovat opatření, která pomohou zaměstnancům při přechodu na nové, ekologicky udržitelné hospodářství;
33. připomíná, že Evropská unie musí efektivněji investovat do stávající dopravní infrastruktury, např. sítí TEN-T, s cílem podpořit vytváření pracovních míst, posílit sociální a územní soudržnost a vytvořit udržitelný a interoperabilní dopravní systém; vyzývá k propojení způsobů dopravy a k inteligentnímu využívání logistiky, protože k dekarbonizaci odvětví dopravy a k tomu, aby toto odvětví bylo udržitelné, bude třeba inovací, nových technologií a finančních prostředků;
34. domnívá se, že hlavní součástí nové strategie EU 2020 by měla být nová strategie jednotného trhu; poukazuje na potřebu přistupovat k jednotnému trhu komplexně a plně do tohoto přístupu začlenit zájmy občanů, zejména prostřednictvím sociálních politik a politik zaměřených na spotřebitele;
35. vítá skutečnost, že Evropská rada zdůraznila klíčový význam společné zemědělské politiky a politiky soudržnosti v podpoře strategie EU 2020; vyzývá k pevnému propojení strategie EU 2020 a politiky soudržnosti s přihlédnutím k rozsáhlému potenciálnímu dopadu politiky soudržnosti na dosažení dlouhodobých cílů strategie EU 2020 a na zmírňování důsledků finanční krize udržitelným a sociálně přijatelným způsobem; klade důraz na to, že politika soudržnosti musí být klíčovým prvkem strategie EU 2020 a politikou pro všechny regiony EU, a musí tak dále posilovat skutečně evropský dopad strategie; trvá na tom, že základní zásady politiky soudržnosti – integrovaný přístup, víceúrovňové řízení a skutečné partnerství – plní klíčovou úlohu při dosahování cílů strategie EU 2020 a že by tedy měly být do této strategie v plném rozsahu začleněny; zdůrazňuje, že nedílnou součástí strategie EU 2020 musí být v souladu s Lisabonskou smlouvou také územní soudržnost;
36. klade důraz na potřebu dalších reforem SZP a politiky soudržnosti, které je třeba provést s jasným zaměřením na přínos k dosažení cílů stanovených ve strategii EU 2020; připomíná, že reforma SZP v roce 2013 by měla být připravena tak, aby vznikla zemědělská politika udržitelná z hlediska životního prostředí, ekonomického a sociálního hlediska a zaměřená na zabezpečení dodávek potravin, hospodaření s přírodními zdroji, změnu klimatu, územní soudržnost, ochranu životního prostředí a zaměstnanost ve venkovských oblastech;
37. zdůrazňuje, že rybolov (jak lov ryb na volném moři, tak akvakultura) je jedním z nejdůležitějších pilířů zabezpečení dodávek potravin pro Evropskou unii a že z toho důvodu musí být zajištěna jeho udržitelnost a stabilita, aby se mohl v budoucnu podílet na uspokojování potřeb více než 500 milionů Evropanů prostřednictvím svých produktů odpovídající kvality i odpovídajícího množství;
38. vyjadřuje politování nad skutečností, že vnějším činnostem není ve strategii EU 2020 věnována dostatečná pozornost; vyzývá Komisi, aby vypracovala „obchodní strategii pro Evropu 2020“ vycházející z mnohostranného přístupu s cílem učinit z obchodní politiky EU skutečný prostředek pro vytváření pracovních míst, omezení chudoby a celosvětový udržitelný rozvoj; pevně věří, že soulad vnitřních a vnějších aspektů politik EU je nezbytný a že vypracování nové obchodní politiky musí doprovázet důsledná průmyslová politika zaměřená na vytváření pracovních míst, jejímž cílem bude vytváření většího počtu kvalitnějších pracovních míst;
39. žádá Komisi, aby připravila včasné zahájení otevřeného dialogu s Evropským parlamentem a občanskou společností o prioritách EU na dobu po ukončení jednacího kola z Dohá, a to zejména pokud jde o sociální a environmentální normy a reformu WTO; dále požaduje, aby veškeré bilaterální a regionální obchodní dohody EU, o kterých se jedná, zahrnovaly vynutitelná sociální a environmentální ustanovení, zejména ustanovení o uplatňování základních pracovních norem a dalších aspektů týkajících se důstojných pracovních podmínek, které stanovila Mezinárodní organizace práce; žádá v této souvislosti, aby členské státy splnily své mezinárodní závazky a neprodleně ratifikovaly veškeré platné úmluvy MOP, zejména úmluvu MOP č. 94;
40. naléhavě žádá Komisi, aby ve své vnější činnosti zaujala širší a komplexnější přístup, který by byl v souladu s pojetím soudržnosti politik podporujících rozvoj, které zastává EU; připomíná, že podle nového ustanovení Lisabonské smlouvy je třeba, aby byly ve společné obchodní politice plně dodržovány zásady a cíle vnější činnosti Unie; vyzývá k vytvoření silné vazby mezi strategií EU 2020 a připravovanou obchodní strategií Evropské unie a také akčním plánem v kontextu rozvojových cílů tisíciletí;
41. zdůrazňuje, že je třeba nejen zvýšit objem oficiální rozvojové pomoci rozvojovým zemím do roku 2020 i v dalším období a zvýšit účinnost programů pomoci, ale také zajistit jednotnost politiky, včetně boje proti daňovým rájům, daňovým únikům a nezákonným finančním tokům, které mají negativní dopad na udržitelný rozvoj chudých zemí; zdůrazňuje, že posílení rozvojové pomoci není jen cílem samo o sobě, ale že rovněž podporuje spravedlivý obchod mezi EU a rozvojovými zeměmi, který by prospíval občanům rozvojových zemí i EU; je přesvědčen, že je důležité zajistit, aby cíl omezení chudoby ve světě nebyl ohrožován jinými politikami EU; upozorňuje, že požadavek soudržnosti rozvojových politik je obsažen v článku 208 Smlouvy o fungování EU; je přesvědčen, že politiky EU, které mají vnější dopad, musí být navrženy tak, aby podporovaly udržitelný růst rozvojových zemí v zájmu boje proti chudobě a zaručovaly solidní příjmy a živobytí, právě tak jako dodržování základních lidských práv, včetně práv v oblasti rovnosti pohlaví a práv ekonomických a environmentálních;
42. zdůrazňuje, že je třeba důkladně přezkoumat obchodní strategii Komise s názvem „Globální Evropa“, s cílem podpořit spolupráci na závazných normách pro sociálně a environmentálně udržitelné obchodní vztahy;
43. trvá na tom, že pokud má být strategie EU 2020 důvěryhodná, musí být rozpočty členských států EU 27 slučitelnější s rozpočtem EU a musí se více doplňovat; zdůrazňuje, že rozpočet EU by měl hrát významnější úlohu, pokud jde o shromažďování prostředků; domnívá se proto, že rozpočet EU po roce 2013 se musí zaměřit na klíčové priority této strategie v oblasti politik a jeho cílem by mělo být zvýšení úrovně výdajů EU na schválený strop vlastních zdrojů na 1,24 % hrubého národních důchodu (v platbách) a 1,31 % (v závazcích); trvá na tom, aby Komise před koncem prvního pololetí 2010 předložila návrh na revizi stropů současného víceletého finančního rámce 2007–2013 s krátkodobým i střednědobým dopadem, a to s cílem najít zvláštní rozpočtové prostředky, které umožní dosáhnout cílů strategie EU 2020, zejména pokud jde o financování navržených iniciativ; poukazuje rovněž na potřebu nadále využívat nové finanční nástroje EU, jako jsou eurobondy, i nový finanční systém pro rozpočet EU, včetně daně z finančních transakcí a ekologické daně; zdůrazňuje dále, že je třeba, aby rozpočet EU a všechny zdroje financování odrážely potřebu financovat přechod k hospodářství, které by bylo udržitelné z hlediska životního prostředí;
44. zdůrazňuje, že strategie EU 2020 může být důvěryhodná pouze tehdy, bude-li náležitě financována; lituje, že tuto otázku neřeší ani Evropská rada ani Evropská komise; podtrhuje v této souvislosti skutečnost, že pokud by se v určitých řádně ekonomicky odůvodněných případech ukázalo jako účinné řešení využít větší intervence EIB nebo partnerství veřejného a soukromého sektoru (jak navrhuje Komise ve svém sdělení), nemůže se jednat o univerzální řešení; žádá dále Evropskou komisi, aby posoudila, jakou úlohu by mohly hrát dlouhodobé veřejné nebo soukromé investice pro financování infrastruktur nezbytných pro provádění stěžejních iniciativ navržených ve strategii EU 2020, a aby posoudila potřebu přizpůsobit rámec evropských předpisů s cílem podporovat spolupráci mezi dlouhodobými investory;
45. bere na vědomí pobídky k posílení politické odpovědnosti za strategii na vnitrostátní úrovni; vyjadřuje však politování nad nedostatkem návrhů na zajištění větší politické odpovědnosti na úrovni EU posílením legislativního programu EU; navrhuje, aby se Komise vrátila k „metodě Společenství“ a při provádění strategie 2020 využila nástrojů, které jí dává k dispozici Lisabonská smlouva; vyjadřuje obavy nad nekonzistentností této metody v důsledku toho, že členské státy mají do června 2010 stanovit své vnitrostátní cíle zohledňující hlavní cíle a ukazatele EU, přičemž několik z nich nebude v té době ještě schváleno;
46. domnívá se, že zásadní podmínkou úspěchu je demokratická podpora a proto musí být vnitrostátní parlamenty aktivně zapojeny do definice a provádění strategie EU 2020; ve stejném duchu se domnívá, že regiony, městské orgány, sociální partneři a nevládní organizace by měly být aktivně zapojeny do definice a provádění této strategie;
47. vyzývá v této souvislosti Komisi, aby Radě a Evropskému parlamentu předložila během přípravy na zasedání Evropské rady v červnu 2010 úplný seznam směrnic a nařízení umožňujících dosažení cílů, které mají být pro novou strategii stanoveny;
48. vyzývá Radu, aby uznala úlohu Evropského parlamentu při definování strategie EU 2020 a při jejím provádění; tato úloha by měla být definována v interinstitucionální smlouvě s cílem stanovit a formálně potvrdit demokratický a účinný postup; vyjadřuje politování nad krátkou dobu, kterou měl Evropský parlament k tomu, aby se vyjádřil k integrovaným hlavním směrům; připomíná Komisi a Radě právo Evropského parlamentu zakotvené ve Smlouvě, aby byl konzultován v otázce hlavních směrů v oblasti zaměstnanosti;
49. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Evropské radě a Komisi.
