13. 11. 2007
NÁVRH USNESENÍ,
který na základě prohlášení Rady a Komise
v souladu s čl. 103 odst. 2 jednacího řádu
předkládají André Brie a Jaromír Kohlíček
za skupinu GUE/NGL,
o situaci v Pákistánu
Usnesení Evropského parlamentu o situaci v Pákistánu
Evropský parlament ,
–
s ohledem na Dohodu o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Pákistánskou islámskou republikou o partnerství a rozvoji, jejíž uzavření Parlament schválil dne 22. dubna 2004,
s ohledem na společné prohlášení EU a Pákistánu ze dne 8. února 2007 o dohodě o spolupráci z roku 2004, ve kterém se obě strany zavázaly k navázání širokého formálního politického dialogu, jenž se bude týkat mimo jiné boj proti terorismu, nešíření jaderných zbraní, lidských práv a řádné správy věcí veřejných,
–
s ohledem na předchozí usnesení o Pákistánu, která vyzývala k nastolení demokratického řádu a k zaručení lidských práv,
–
s ohledem na čl. 103 odst. 2 jednacího řádu,
A.
hluboce znepokojen skutečností, že pákistánský generál Parvíz Mušaraf pozastavil platnost pákistánské ústavy a všechny demokratické svobody zavedením prozatímního ústavního pořádku,
B.
hluboce znepokojen tím, že těsně před rozhodnutím o zákonnosti říjnového znovuzvolení generála Mušarafa prezidentem byl nejvyšší soud de facto rozpuštěn,
C.
vyjadřuje svou solidaritu s mírumilovnými protesty tisíců právníků, příslušníků občanské společnosti a obránců lidských práv a významných politických vůdců a odsuzuje násilí policie vůči demonstrantům a rozsáhlé zatýkání bez vznesení obvinění nebo na základě obvinění z terorismu bez jakýchkoli faktických důkazů,
D.
odsuzuje skutečnost, že bývalý předseda vlády Nawáz Šarif byl opět proti své vůli nucen odejít do exilu a nemohl se vrátit domů a účastnit se demokratického procesu, a to přes prohlášení nejvyššího soudu Pákistánu ze dne 23. srpna 2007, že všichni pákistánští občané mají „nezadatelné právo na vstup a do země a setrvání v ní“,
E.
krajně znepokojen zadržením a domácím vězením předních soudců, právníků a obránců lidských práv, včetně zvláštní zpravodajky OSN pro svobodu náboženství a vyznání Asmy Jahangirové a členů nejvyššího soudu; pobouřen tím, že příkaz k zadržení Hiny Jilaniové, zvláštní zástupkyně generálního tajemníka OSN pro obránce lidských práv, zůstává v platnosti,
F.
odsuzuje rozsáhlá omezení uplatňovaná vůči sdělovacím prostředkům, zejména pozastavení vysílání všech mezinárodních programů a vnitrostátních programů v soukromém vlastnictví a rovněž vážné útoky na novináře ze strany příslušníků policie a bezpečnostních sil,
G.
znepokojen tím, že politika prezidenta Mušarafa povede ke zvýšení nestability v zemi a tím podpoří násilí a extremismus; vzhledem k závažnosti ohrožení míru a stability v zemích sousedících s Pákistánem a v celém regionu,
H.
kritizuje způsob, kterým president Mušaraf dosáhl svého znovuzvolení prezidentem, když v pákistánském parlamentu nebyly přítomny žádné opoziční síly,
I.
vzhledem k tomu, že prezident Mušaraf nedostál svému závazku z roku 1999, kdy prohlásil, že „ozbrojené síly nemají v úmyslu zůstat ve vedení déle, než je nezbytně nutné pro otevření cesty k rozvoji skutečné demokracie v Pákistánu“;
J.
hluboce lituje, že EU zavírá oči před politickou realitou v Pákistánu; vzhledem k tomu, že tato politika ústupků a vojenská pomoc Spojených států, EU a jejích členských států vojenské vládě Pákistánu přispěla k hluboké politické krizi v zemi s mimořádně nebezpečnými dopady na celý region,
1.
vyzývá pákistánskou vládu, aby okamžitě ukončila výjimečný stav, navrátila se k ústavnímu pořádku, zrušila všechna omezení praktikovat právo na svobodu názoru a projevu, včetně svobody tisku, aby ukončila tvrdé zákroky proti justici, právníkům, sdělovacím prostředkům, obráncům lidských práv a politické opozici, aby znovu uvedla do funkce hlavu pákistánské justice Iftikhara Čaudryho a ostatní soudce a aby okamžitě propustila všechny občany, kteří vystoupili proti činnosti generála Mušarafa;
2.
vyzývá EU, její členské státy a celé mezinárodní společenství, aby bezodkladně odsoudily činnost generála Parvíze Mušarafa a aby požadovaly okamžité obnovení demokracie a právního státu v Pákistánu; vyzývá vojenské, hospodářské a politické partnery Pákistánu, zejména Spojené státy americké, aby ihned ukončily veškerou vojenskou a hospodářskou pomoc Pákistánu až do doby, kdy generál Parvíz Mušaraf obnoví zcela demokraticky fungující politický systém zastoupení;
3.
vyzývá Radu a Komisi, aby poskytly jasný signál, že základem pro pokračování spolupráce mezi EU a Pákistánem je demokracie, právní stát a dodržování lidských práv; zastává názor, že až do obnovení demokracie a právního státu by Dohoda o spolupráci mezi Evropským Společenstvím a Pákistánskou islámskou republikou o partnerství a rozvoji měla by být pozastavena;
4.
požaduje, aby v souladu s přáním pákistánského lidu a v souladu se svým vlastním slibem soudcům a lidu generál Mušaraf okamžitě odstoupil z funkce vrchního velitele armády;
5.
připomíná své znepokojení nad vlivem, který má armáda v pákistánské společnosti jako celku; požaduje omezení úlohy a vlivu armády a dalších ozbrojených skupin a přestavbu demokratických institucí; zdůrazňuje, že přechod k civilní vládě a k posílení demokratických institucí je jediným možným způsobem, jak reagovat na problémy v pákistánské společnosti; vyjadřuje znepokojení nad tím, že za současných okolností nejsou splněny podmínky pro svobodné a spravedlivé volby bez zásahů armády a zvenčí;
6.
pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, vládám a parlamentům členských států, Kongresu a vládě Spojených států a vládě Pákistánu.
