A6-0422/2008
6. 11. 2008
ZPRÁVA
o žádosti, aby byl poslanec Massimo D'Alema zbaven imunity
(2008/2298(IMM))
Výbor pro právní záležitosti
Zpravodaj:
Klaus-Heiner Lehne
PE 414.929v03-00
OBSAH
NÁVRH ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU......................................................3
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ................................................................................................4
VÝSLEDEK ZÁVĚREČNÉHO HLASOVÁNÍ VE VÝBORU...................................................9
NÁVRH ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
o žádosti, aby byl poslanec Massimo D'Alema zbaven imunity
( 2008/2298(IMM) )
Evropský parlament ,
– s ohledem na žádost, aby byl poslanec Massimo D'Alema zbaven imunity, kterou dne 30. května 2008 předložilo státní zastupitelství při Soudu v Miláně a o níž bylo plenární zasedání informováno dne 16. června 2008,
– s ohledem na článek 10 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství ze dne 8. dubna 1965 a na čl. 6 odst. 2 Aktu o volbě členů Evropského parlamentu ve všeobecných a přímých volbách ze dne 20. září 1976,
– s ohledem na rozhodnutí Soudního dvora Evropských společenství ze dne 12. května 1964 a 10. července 1986
Věc 101/63, Wagner v. Fohrmann a Krier, Recueil 1964, s. 383 a věc 149/85, Wybot v. Faure a další, Recueil 1986, s. 2391. ,
– s ohledem na články 6 a 7 jednacího řádu,
– s ohledem na zprávu Výboru pro právní záležitosti ( A6‑0422/2008 ),
1. neschválil použití příslušných telefonických odposlechů a rozhodl o tom, že poslanec Massimo D'Alema nebude zbaven imunity;
2. pověřuje svého předsedu, aby ihned předal toto rozhodnutí a zprávu příslušného výboru odpovědným italským orgánům.
VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ
I. SKUTEČNOSTI
V dopise ze dne 28. května 2008, který byl adresován předsedovi Evropského parlamentu Hans-Gertovi Pötteringovi, požádalo státní zastupitelství při Soudu v Miláně, aby bylo pro účely trestního řízení schváleno použití „nepřímých“ telefonických rozhovorů vyšetřované osoby a bývalého evropského poslance Massima D'Alemy .
V tomto konkrétním případě se jedná o trestní řízení 19195/2005 týkající se pokusu o převzetí finanční instituce Banca Nazionale del Lavoro , v jehož rámci je vyšetřována a souzena skupina osob podezřelých z porušení italských právních předpisů, které se týkají trestných činů manipulace s trhem a obchodování zasvěcených osob ( insider trading ) na základě článků 185 a 184 legislativního nařízení č. 58 z roku 1998 (úplné znění finančního zákona).
V rámci předběžného vyšetřování byly provedeny telefonické odposlechy na základě ustanovení italského trestního řádu.
Některé z těchto odposlechů obsahují rozhovory mezi vyšetřovanými osobami a některými poslanci italského parlamentu, mezi nimi i poslance Massima D'Alemy, který byl v té době poslancem Evropského parlamentu. Jedná se tedy o nepřímé odposlechy poslanců, kteří hovoří s legálně odposlouchávanými účastníky.
Článek 4 zákona č. 140/2003 stanoví, že použití přímých odposlechů poslance italského parlamentu musí nejprve schválit italský parlament.
Pokud jde o nepřímé odposlechy, podle čl. 6 odst. 1 zákona č. 140/2003, nařídí vyšetřující soudce, jejich zničení, pokud je považuje za irelevantní pro trestní řízení, a to i na žádost zúčastněných stran nebo poslance.
V případě, kdy na žádost účastníka řízení soudce shledá, že jejich použití je nezbytné a relevantní, požádá o schválení sněmovnu, v níž poslanec zasedá nebo zasedal, jak stanoví čl. 6 odst. 2.
Dne 20. července 2007 vyšetřující soudkyně Clementina Forleová požádala poslaneckou sněmovnu (ve vztahu k poslancům D'Alemovi , Fassinovi a Cicuovi) a senát (ve vztahu k senátorům La Torremu a Cominciolimu) o schválení použití výše uvedených odposlechů.
V říjnu 2007 poslanecká sněmovna prohlásila, že nemá oprávnění, co se týče poslance Massima D'Alemy , neboť v době odposlechu rozhovorů byl poslancem Evropského parlamentu.
Na základě tohoto rozhodnutí poslanecké sněmovny se tedy milánské státní zastupitelství obrátilo na Evropský parlament a požádalo o schválení použití nepřímých odposlechů poslance Massima D'Alemy .
II. PRÁVO A OBECNÁ ANALÝZA POSLANECKÉ IMUNITY V EVROPSKÉM PARLAMENTU
Článek 9 a 10 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství
Protokoly, které jsou přílohou Smluv, jsou součástí primárního práva Společenství a mají právní status samotných Smluv. Rozsudek vynesený ve věci týkající se odpovědnosti úředních osob Společenství, pokud jde o daň z majetku, jasně stanoví, že porušení ustanovení Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství se rovná porušení povinností vyplývajících ze Smluv (rozsudek ve věci 260/86 ze dne 24. února 1988, Komise v. Belgie, Recueil 966). zní takto:
Článek 9
Členové Evropského parlamentu nemohou být vyšetřováni, zadrženi nebo stíháni pro své názory či hlasování během výkonu své funkce.
Článek 10
V průběhu zasedání Evropského parlamentu jeho členové:
a) na území vlastního státu požívají imunit přiznávaných členům parlamentu vlastního státu;
b) na území všech ostatních členských států nemohou být zadrženi ani soudně stíháni.
Jsou chráněni imunitou rovněž během cesty na místo zasedání Evropského parlamentu a při návratu z něj.
Imunity se nelze dovolávat v případě přistižení při činu; Evropský parlament je oprávněn svého člena imunity zbavit.
2. Postup v Evropském parlamentu je upraven články 6 a 7 jednacího řádu. Příslušná ustanovení zní takto:
Článek 6 – Zbavení poslanecké imunity
1. Při výkonu svých pravomocí s ohledem na výsady a imunity usiluje Parlament především o zachování své integrity jako demokratického zákonodárného shromáždění a o zajištění nezávislosti poslanců při plnění jejich povinností.
(...)
3. Každá žádost o ochranu imunity a výsad, se kterou se poslanec nebo bývalý poslanec obrací na předsedu, je oznámena v plénu a je postoupena příslušnému výboru. (...)“
Článek 7 – Imunitní řízení
1. Příslušný výbor projedná žádosti o zbavení imunity nebo žádosti o ochranu imunity a výsad neprodleně a v pořadí, v jakém mu byly předloženy.
2. Výbor předloží návrh rozhodnutí, kterým pouze doporučí přijetí či zamítnutí žádosti o zbavení imunity nebo žádosti o ochranu imunity a výsad.
3. Výbor může požádat příslušný orgán o informace nebo odůvodnění, které považuje za nezbytné k tomu, aby si utvořil stanovisko ve věci zamítnutí či ochrany imunity. Dotyčný poslanec musí dostat příležitost se vyjádřit; může předložit jakékoli dokumenty nebo jiné písemné doklady, které považuje za účelné. Může být zastoupen jiným poslancem.
4. Pokud žádost o zbavení imunity obsahuje více důvodů, může být o každém z nich rozhodnuto zvlášť. Zpráva výboru může ve výjimečných případech navrhnout, aby se zbavení imunity vztahovalo pouze na trestní stíhání a aby poslanec, dokud není rozsudek pravomocný, nemohl být zadržen, vzat do vazby, nebo aby proti němu nemohla být přijata jiná opatření, která by mu bránila ve výkonu mandátu.
(...)
6. V případě ochrany imunity nebo výsad výbor určí, zda dané okolnosti představují správní nebo jiné omezení volného pohybu poslanců cestujících z místa a do místa zasedání Parlamentu, nebo omezení svobody projevu či hlasování při výkonu mandátu, nebo zda jde o aspekt vymezený čl ánkem 10 Protokolu o výsadách a imunitách, které nejsou upraveny vnitrostátním právem, a navrhne, aby příslušný orgán učinil nezbytné závěry.
7. Výbor může předložit odůvodněné stanovisko k pravomoci orgánu a k přípustnosti žádosti, ale za žádných okolností se nesmí vyslovit o vině nebo o nevině poslance, ani o tom, zda názory nebo činy, které mu jsou přisuzovány , odůvodňují trestní stíhání, a to ani v případě, že se při posuzování žádosti podrobně seznámil se skutkovým stavem daného případu. (...)“
První a druhý odstavec článku 68 italské Ústavy zní takto:
Článek 68
Členové parlamentu nemohou být voláni k odpovědnosti za vyjádřené názory a hlasování při výkonu funkce.
Bez schválení komory, jejímž je členem, nelze žádného člena parlamentu podrobit osobní nebo domovní prohlídce, zadržet nebo jinak zbavit osobní svobody nebo držet ve vyšetřovací vazbě, s výjimkou případu výkonu pravomocného odsuzujícího rozsudku nebo byl-li přistižen při páchání trestného činu, u nějž platí, že je-li příslušná osoba přistižena při jeho páchání, musí na ni být uvalena vazba.
Schválení se rovněž vyžaduje pro jakýkoli odposlech hovorů nebo komunikace členů parlamentu nebo pro zabavení jejich korespondence.
ZÁKON č. 140 ze dne 20. června 2003
(zveřejněný v italském Úředním věstníku č. 142 ze dne 21. června 2003)
OPATŘENÍ K PROVÁDĚNÍ ČLÁNKU 68 ÚSTAVY A VE VĚCI TRESTNÍCH ŘÍZENÍ PROTI VYSOKÝM PŘEDSTAVITELŮM STÁTU
Článek 4
1. Pokud je třeba u poslance parlamentu provést osobní nebo domovní prohlídku, osobní kontrolu, jakýkoli odposlech rozhovorů nebo komunikace, zabavení korespondence nebo získat výpis hovorů, nebo pokud je třeba provést zadržení, opatření omezující nebo znemožňující osobní svobodu , případně doprovod, jakož i bezpečnostní či preventivní opatření osobní povahy a jakékoli jiné opatření zbavující osobní svobody, požádá příslušný orgán o schválení přímo sněmovnu, v níž dotyčný zasedá.
2. O schválení žádá orgán, který vydal prováděcí opatření; do schválení je výkon opatření pozastaven.
3. Schválení se nevyžaduje, pokud je poslanec přistižen při páchání trestného činu, u kterého je povinně stanovena vazba, nebo pokud se jedná o výkonu pravomocného odsuzujícího rozsudku.
4. V případě rozpuštění sněmovny, v níž poslanec zasedá, ztrácí žádost o schválení účinnost od začátku funkčního období nového zákonodárného sboru, avšak může být obnovena a na počátku funkčního období nového zákonodárného sboru této sněmovně opět předložena.
Článek 6
1. Kromě předpokladů uvedených v článku 4 a pokud vyšetřující soudce po vyslechnutí zúčastněných stran shledá protokoly a záznamy rozhovorů a komunikace, jež byly pořízeny jakýmkoli způsobem v rámci řízení týkajících se třetích osob a jichž se účastnili poslanci parlamentu, nebo výpisy hovorů získané v rámci tohoto řízení jsou v celém rozsahu nebo částečně pro účely tohoto řízení irelevantní, rozhodne na neveřejném zasedání a za účelem ochrany důvěrnosti o zničení celého materiálu nebo částí považovaných za irelevantní podle čl. 269 odst. 2 a 3 trestního řádu, a to i na žádost zúčastněných stran nebo poslance.
2. Pokud na žádost jedné ze stran řízení a po vyslechnutí ostatních zúčastněných stran podle čl. 268 odst. 6 trestního řádu vyšetřující soudce shledá, že je nezbytné použít odposlechy nebo výpisy podle odstavce 1, vydá rozhodnutí ve formě usnesení a do deseti dnů požádá o schválení sněmovnu, v níž poslanec zasedá nebo zasedal v době, kdy byly rozhovory nebo komunikace odposlechnuty.
3. Žádost o schválení se podává přímo příslušné sněmovně. V žádosti vyšetřující soudce uvede skutečnost, která je předmětem řízení, právní předpisy, které byly údajně porušeny, a skutečnosti, na nichž je žádost založena, a přiloží rovněž úplný opis protokolů, kopii záznamů a výpisů hovorů.
4. V případě rozpuštění sněmovny, v níž poslanec zasedá, ztrácí žádost o schválení účinnost od začátku následujícího období zasedání sněmovny a může být obnovena a předložena příslušné sněmovně na počátku období zasedání sněmovny
5. Pokud je schválení zamítnuto, musí být dokumentace z odposlechů neprodleně zničena, nejpozději do deseti dnů po sdělení zamítnutí.
6. Veškeré protokoly, záznamy a přehledy komunikace získané v rozporu s ustanovením tohoto článku musí být soudcem prohlášeny za nepoužitelné v jakékoli fázi řízení.
III. ODŮVODNĚNÍ NAVRHOVANÉHO ROZHODNUTÍ
1) V prvé řadě je třeba přezkoumat pravomoc Evropského parlamentu v souvislosti se žádostí státního zastupitelství při Soudu v Miláně.
V případě nepřímých telefonických odposlechů poslance čl. 6 odst. 2 italského zákona č. 140/2003 stanoví, že: „Pokud na žádost jedné ze zúčastněných stran a po vyslechnutí ostatních zúčastněných stran podle čl. 268 odst. 6 trestního řádu vyšetřující soudce shledá, že je nezbytné použít odposlechy nebo výpisy podle odstavce 1, vydá rozhodnutí ve formě usnesením a do deseti dnů požádá o schválení sněmovnu, v níž poslanec zasedá nebo zasedal v době, kdy byly rozhovory nebo komunikace odposlechnuty “.
Je třeba připomenout, že článek 10 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství stanoví mimo jiné, že: „ V průběhu zasedání Evropského parlamentu jeho členové : a. na území vlastního státu požívají imunit přiznávaných členům parlamentu vlastního státu,...,"
Na základě těchto ustanovení a na základě skutečnosti, že Massimo D'Alema byl v příslušné době poslancem Evropského parlamentu, je oprávněným subjektem v této věci Evropský parlament.
2) Na základě již uvedeného článku 6 italského zákona č. 140/2003 – je-li interpretován správně – se žádost musí týkat schválení použití údajných důkazů, ale podle usnesení vyšetřujícího soudce jsou použité zdroje důkazů již „dostatečné k tomu, aby podpořily domněnku žalobce ve vztahu k určitým již vyšetřovaným subjektům“, tedy těm třetím odposlouchávaným osobám, které již byly předvolány k soudu a jejichž soudní řízení je již v pokročilé fázi.
Z tohoto hlediska je tedy žádost milánského státního zastupitelství bezpředmětná.
3) V případě, že by byla žádost státního zastupitelství při Soudu v Miláně naopak považována za „schválení dalšího postupu“ vůči poslanci Massimu D'Alemovi, je třeba poukázat na to, že italský právní řád nezná již od roku 1993 tento právní institut, a tedy i v tomto případě by žádost byla bezpředmětná.
IV. ZÁVĚRY
Na základě výše uvedené analýzy se Výbor pro právní záležitosti domnívá, že použití příslušných telefonických odposlechů nemá být schváleno a poslanec Massimo D'Alema nemá být zbaven imunity.
VÝSLEDEK ZÁVĚREČNÉHO HLASOVÁNÍ VE VÝBORU
Datum přijetí
3.11.2008
Výsledek závěrečného hlasování
+:
–:
0:
11
0
0
Členové přítomní při závěrečném hlasování
Monica Frassoni, Giuseppe Gargani, Lidia Joanna Geringer de Oedenberg, Klaus-Heiner Lehne, Manuel Medina Ortega, Aloyzas Sakalas, Francesco Enrico Speroni, Diana Wallis, Jaroslav Zvěřina, Tadeusz Zwiefka
Náhradník(ci) přítomný(í) při závěrečném hlasování
Renate Weber
