7. 3. 2011 B7-0172/2011 NÁVRH USNESENÍ předložený na základě prohlášení místopředsedkyně Komise, vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku
v souladu s čl. 110 odst. 2 jednacího řádu
o zemích jižního sousedství a především Libyi, včetně humanitárních aspektů
Franziska Katharina Brantner
,
Hélène Flautre
,
Margrete Auken
,
Raül Romeva i Rueda
,
Judith Sargentini
,
Catherine Grèze
,
Yannick Jadot
,
Nicole Kiil-Nielsen
,
Bart Staes
,
Emilie Turunen
,
Isabelle Durant
,
Rebecca Harms
,
Daniel Cohn-Bendit
za skupinu Verts/ALE
PE459.715v01-00 Usnesení Evropského parlamentu o zemích jižního sousedství a především Libyi, včetně humanitárních aspektů
Evropský parlament ,
– s ohledem na Ženevskou úmluvu ze dne 28. července 1951 a na Protokol ze dne 31. ledna 1967 týkající se právního postavení uprchlíků,
– s ohledem na Úmluvu Africké unie, která upravuje zvláštní aspekty týkající se uprchlíků v Africe ze září 1969, jejíž smluvní stranou je Libye od 17. července 1981,
– s ohledem na Africkou chartu lidských práv a práv národů a její protokol o zřízení Afrického soudu pro lidská práva a práva národů, které Libye ratifikovala dne 26. března 1987 a dne 19. listopadu 2003,
– s ohledem na Listinu základních práv Evropské unie, a zejména na čl. 19 odst. 2 této listiny,
– s ohledem na rezoluci Valného shromáždění OSN č. 62/149 ze dne 18. prosince 2007 vyzývající k moratoriu na uplatňování trestu smrti a na rezoluci Valného shromáždění OSN č. 63/168 ze dne 18. prosince 2008 vyzývající k provedení rezoluce Valného shromáždění č. 62/149 z roku 2007,
– s ohledem na memorandum o porozumění, které společně podepsala komisařka Ferrero-Waldnerová a tajemník pro evropské záležitosti al-Obajdí dne 23. července 2007,
– s ohledem na závěry zasedání Rady ze dne 15. října 2007 a oficiální zahájení jednání o rámcové dohodě mezi EU a Libyí ve dnech 12.–13. listopadu 2008,
– s ohledem na závěry zasedání Rady ze dne 21. února 2011 o vývoji situace v zemích jižního sousedství,
– s ohledem na sdělení vysoké představitelky EU Catherine Ashtonové ze dne 22. února 2011, v němž na závěr své návštěvy Egypta oznámila pozastavení jednání s libyjskými orgány o rámcové dohodě mezi EU a Libyí,
– s ohledem na prohlášení vysoké představitelky Catherine Ashtonové ze dne 23. února 2011 o Libyi, její poznámky na okraj neformální schůzky ministrů obrany ze dne 25. února 2011, její prohlášení za Evropskou unii ze dne 27. února 2011 o rezoluci RB OSN a posledním vývoji situace v Libyi, na její projev před Radou OSN pro lidská práva dne 28. února 2011 a její tiskové prohlášení o vyslání monitorovací skupiny expertů do Libye ze dne 6. března 2011,
– s ohledem na tiskové prohlášení RB OSN o Libyi ze dne 22. února 2011 a na jednomyslně přijatou rezoluci RB OSN o Libyi ze dne 26. února 2011 (rezoluce RB OSN č. 1970/2011),
– s ohledem na rozhodnutí Rady Evropské unie ze dne 28. února 2011 o provedení rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1970/2011,
– s ohledem na rozhodnutí Rady Evropské unie ze dne 2. března 2011 o přijetí nařízení k provedení jejího rozhodnutí ze dne 28. února o sankcích vůči Libyi, které vstoupilo v platnost zveřejněním v Úředním věstníku dne 3. března 2011,
– s ohledem na rozhodnutí předsedy Evropské rady ze dne 1. března 2011 o svolání mimořádného zasedání Evropské rady na pátek 11. března 2011 v souvislosti s vývojem v zemích jižního sousedství a zejména v Libyi,
– s ohledem na svá předchozí usnesení o Libyi a zejména na své usnesení ze dne 17. června 2010 o popravách v Libyi a na své doporučení Radě ze dne 20. ledna 2011 k jednáním o rámcové dohodě mezi EU a Libyí ( 2010/2268(INI) ,
– s ohledem na čl. 110 odst. 2 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že po demonstracích v sousedních zemích, které vyzývaly ke svobodě a hloubkovým reformám, začaly dne 15. února protesty ve městě Benghází a rozšířily se po celé zemi včetně měst al-Bajdá, al-Kubá, Darna a az-Zintán; vzhledem k tomu, že protestující převzali kontrolu nad řadou měst zejména na východě Libye,
B. vzhledem k tomu, že většina demonstrací, v nichž se mobilizovali protivládní protestující, se setkala s brutálním odporem režimních sil, který zahrnoval útoky bojových letounů a helikoptér libyjské armády proti demonstrantům a využívání žoldnéřů, zahraničních bojovníků a osvobozených vězňů k zastavení vlny protestů,
C. vzhledem k tomu, že nejvyšší představitelé režimu až do tohoto dne opakovaně vzbuzovali nenávist svými veřejnými prohlášeními, hrozbami vůči protestujícím, organizováním protidemonstrací a varováním, že pokud budou protesty pokračovat, může dojít k masakrům,
D. vzhledem k tomu, že Liga arabských států dne 22. února 2011 vyloučila libyjské delegace dočasně ze svých zasedání a odsoudila násilí, které ozbrojené síly Muammara Kaddáfího použily proti obyvatelstvu,
E. vzhledem k tomu, že násilná a brutální reakce režimu proti libyjskému obyvatelstvu vedla nejen řadu vojáků v zemi ke zběhnutí, ale také k rezignaci některých představitelů režimu,
F. vzhledem k tomu, že poté, co dne 25. února přijala po dohodě Rada OSN pro lidská práva (UNHRC) na 15. zvláštním zasedání rezoluci o situaci v oblasti lidských práv v Libyi, v níž odsuzuje hrubé a systematické porušování lidských práv páchané v Libyi a poukazuje na to, že některá porušení se mohou rovnat zločinům proti lidskosti, rozhodlo dne 2. března 2011 Valné shromáždění OSN na základě doporučení UNHRC o tom, že pozastaví členství Libye v UNHRC,
G. vzhledem k tomu, že v reakci na rezoluci Rady bezpečnosti OSN o Libyi ze dne 26. února 2011, v níž bylo rozhodnuto obrátit se s ohledem na tuto situaci k Mezinárodnímu trestnímu soudu, zahájil dne 3. března 2011 žalobce Mezinárodního trestního soudu (ICC) vyšetřování s cílem prověřit údajné zločiny proti lidskosti, které měly být v Libyi spáchány, a to i Muammarem Kaddáfím a stoupenci jeho režimu; vzhledem k tomu, že rezoluce RB OSN č. 1970 zároveň opravňuje všechny členské státy OSN zajistit a odstranit zakázaný vojenský materiál,
H. vzhledem k tomu, že rozhodnutí Rady Evropské unie ze dne 28. února 2011 uvaluje další omezující opatření, především zákaz udělování víz a zmrazení finančních prostředků, vůči těm osobám, které jsou odpovědné za násilné útoky proti civilnímu obyvatelstvu v Libyi, a tím provádí rezoluci Rady bezpečnosti OSN ze dne 26. února o Libyi,
I. vzhledem k tomu, že Spojené státy vyslaly do Středozemního moře dvě válečná plavidla, včetně obojživelné bojové lodě, aby sledovala vývoj situace v Libyi,
J. vzhledem k tomu, že kvůli pokračujícímu násilí a brutálním represím v Libyi stoupá na hranicích mezi Libyí a Tuniskem počet osob prchajících ze země, z nichž drtivou většinu tvoří osoby migrující za prací z Egypta a ze severní a subsaharské Afriky, ale i libyjští občané; vzhledem k tomu, že zdroje uvádějí, že v Libyi žije asi 80 000 Pákistánců, 50 000 Bangladéšanů a 2 000 Nepálců; vzhledem k tomu, že podle předpokladů tento exodus v příštích dnech a týdnech početně ještě významně naroste; vzhledem k tomu, že Itálie, Francie, Španělsko, Spojené království a Německo oznámily, že mají v plánu vyslat k tunisko-libyjské hranici vojenská plavidla a letadla, zejména aby usnadnily evakuaci egyptských státních příslušníků do Egypta; vzhledem k tomu, že Spojené státy oznámily záměr vyslat na podporu repatriačních plánů vojenská i civilní letadla,
K. vzhledem k tomu, že se očekává, že na mimořádném zasedání Evropské rady v pátek 11. března 2011 bude důkladně projednána zpráva vysoké představitelky a Komise o rychlém uzpůsobení nástrojů EU i zpráva vysoké představitelky o podpoře pro procesy přechodu a transformace,
1. vyjadřuje hluboké znepokojení nad situací v Libyi a důrazně odsuzuje brutální potlačení pokojných demonstrací, včetně nahodilých ozbrojených útoků proti civilistům, při kterých přišly tisíce civilistů o život a mnoho lidí bylo zraněno; odsuzuje skutečnost, že Muammar Kaddáfí a jeho syn Saíf al-Islám podněcovali z nejvyšších pozic režimu k nepřátelství vůči civilnímu obyvatelstvu;
2. vyjadřuje plnou podporu rezoluci Rady bezpečnosti OSN č. 1970, která odsoudila hrubé a soustavné porušování lidských práv v Libyi, rozhodla o tom, že tuto záležitost postoupí Mezinárodnímu trestnímu soudu, a na Libyi současně uvalila zbrojní embargo a na rodinu Muammara Kaddáfího zákaz cestování a zmražení finančních prostředků; jednoznačně schvaluje, že žalobce ICC zahájil vyšetřování údajných zločinů proti lidskosti, které měly být v Libyi spáchány Muammarem Kaddáfím a stoupenci jeho režimu;
3. vyzývá místopředsedkyni Komise / vysokou představitelku a Radu, aby v rámci rezoluce RB OSN č. 1970 a rezoluce RB OSN č. 1674 týkající se odpovědnosti chránit obyvatelstvo zvážily vytvoření bezletové zóny, a to na žádost Přechodné národní rady ve spolupráci s Ligou arabských států a Africkou unií, která by režimu zabránila v útocích na obyvatelstvo;
4. vyjadřuje svou nezlomnou podporu snaze libyjského lidu dosáhnout svobody, demokratických reforem a ukončení autoritářského režimu; vyzývá EU, aby navázala přímé vztahy s prozatímní Přechodnou národní radou a aby jí na osvobozeném území poskytla podporu s cílem pomoci obyvatelstvu a uspokojit jeho základní humanitární potřeby včetně lékařské pomoci;
5. plně podporuje rozhodnutí UNHRC vyslat do Libye nezávislou mezinárodní vyšetřovací komisi, která by prošetřila porušování mezinárodního práva v oblasti lidských práv, a rozhodnutí Valného shromáždění OSN ze dne 2. března 2011 pozastavit členství Libye v UNHRC;
6. lituje, že Rada na násilné represe v Libyi nereagovala okamžitě, zejména pokud jde o koordinaci evakuace občanů EU a naléhavou potřebu humanitární pomoci libyjskému obyvatelstvu, jakož i o přijetí odpovídajících cílených sankcí; v této souvislosti bere na vědomí nedávná opatření a iniciativy přijaté některými členskými státy EU, jimiž pomohly evakuovat egyptské migrující pracovníky do Egypta; zdůrazňuje nutnost poskytování lékařské pomoci v regionu Benghází;
7. vyjadřuje hluboké znepokojení nad sílící humanitární krizí, neboť ve snaze uniknout násilnostem prchá z Libye více než 170 000 cizinců, z nichž mnozí uvízli na hranicích mezi Libyí a Tuniskem a jiní jsou nuceni setrvávat v tranzitních střediscích v Tunisku, Egyptě a Nigeru; naléhavě žádá orgány a instituce EU a členské státy EU, aby mobilizovaly odpovídající prostředky s cílem čelit této mimořádné situaci a vhodně podpořit ty, kteří unikli smrti a pronásledování, a ty, kteří bojují za svobodu a demokracii v Libyi;
8. vyzývá v tomto ohledu Komisi a členské státy EU, aby poskytly veškeré nezbytné prostředky s cílem pomoci tuniským a egyptským orgánům překonat stávající humanitární krizi, jíž čelí zejména obyvatelstvo prchající z Libye směrem k egyptským a tuniským hranicím; naléhá v této souvislosti na Komisi, aby dále využívala finančních prostředků ECHO a finančních prostředků EU určených na mimořádné události na podporu humanitární činnosti mezinárodních a občanských organizací;
9. důrazně kritizuje skutečnost, že se některé členské státy EU rozhodly zveličovat riziko masivního přílivu migrantů místo toho, aby přijaly skutečný evropský komplexní plán opatření v reakci na tuto humanitární krizi; vyzývá místopředsedkyni Komise / vysokou představitelku a Radu, aby posílily koordinaci s členskými státy s cílem zefektivnit opatření, která Evropa vůči Libyi podniká;
10. naléhavě v tomto ohledu vyzývá členské státy EU, aby přikročily k evakuaci a přijímání do EU těch, kteří se nemohou vrátit do své země, a aby přitom obzvláště dbaly na nejzranitelnější osoby, k nimž patří migranti a uprchlíci ze subsaharské oblasti; vyzývá proto členské státy EU, aby vytvořily seznam svých přijímacích kapacit za účelem použití směrnice 2001/55/ES o dočasné ochraně a aby sdílely odpovědnost za přemisťování osob, jež podle tohoto režimu požívají ochrany, do jiných členských států EU, a vyzývá Radu, aby bezodkladně přijala společný program EU pro znovuusídlování s cílem uvést plánovaný systém znovuusídlování do provozu; připomíná, že společná politika v oblasti azylu, přistěhovalectví a kontroly na vnějších hranicích se řídí zásadou solidarity a spravedlivého rozdělení odpovědnosti mezi členské státy, včetně finančních důsledků, které z ní vyplývají;
11. naléhavě vyzývá členské státy EU k zajištění toho, aby operace agentury Frontex prováděné na moři, včetně operací jednotlivých států, nevedly k tomu, že budou lidé navraceni do Libye nebo do jiné země, v níž je jejich život ohrožen, a to podle zásady nenavracení zakotvené v čl. 19 odst. 2 Listiny základních práv; trvá na tom, že každý má právo žádat o azyl a právo na přístup k přednostnímu řízení v plné spolupráci s Úřadem vysokého komisaře OSN pro uprchlíky (UNHCR) a příslušnými organizacemi;
12. vítá rozhodnutí Rady ze dne 28. února 2011 o zákazu dodávek zbraní, střeliva a souvisejícího materiálu do Libye; poukazuje na to, že podle nezávislých zdrojů dodala Itálie v roce 2009 libyjské vládě lehké zbraně v ceně dosahující 79 milionů EUR a že tyto zbraně libyjská policie a armáda běžně používala k potlačování pokojných demonstrací libyjského obyvatelstva; zdůrazňuje, že zbraně Libyi dodala i Belgie, Bulharsko, Portugalsko, Francie, Německo a Spojené království, a to od malých a lehkých zbraní až po letouny a zařízení na elektronické rušení, a že tyto dodávky jsou v rozporu s některými kritérii kodexu chování EU pro vývoz zbraní;
13. vyzývá v tomto ohledu Radu, aby prověřila, zda došlo k případům porušení kodexu chování EU pro vývoz zbraní, a aby přijala přísná opatření s cílem zajistit úplné dodržování tohoto kodexu členskými státy;
14. vítá současně rozhodnutí zmrazit finanční prostředky libyjského diktátora Muammara Kaddáfího a pěti členů jeho rodiny, jakož i dalších 20 jednotlivců odpovědných za násilné útoky proti civilnímu obyvatelstvu, k nimž dochází od 15. února; žádá, aby byla tato aktiva rychle a přesně dohledána a odpovídajícím způsobem prověřena; naléhavě žádá členské státy EU o zajištění toho, aby žádné evropské společnosti nedovážely ropu a zemní plyn z Libye a aby okamžitě ukončily veškeré platby;
15. bere na vědomí rozhodnutí EU pozastavit s Libyí jednání o rámcové dohodě, která zahrnuje spolupráci v oblasti migrace a azylu; odsuzuje, že některé vlády EU udržovaly s Muammarem Kaddáfím velice úzké vztahy, a ostře kritizuje skutečnost, že některé byly proti rychlému přijetí sankcí proti libyjskému režimu; odsuzuje vyjádření komisaře Dalliho, které oslabuje postoj EU;
16. odsuzuje nedávné zadržení tří nizozemských vojáků Kaddáfího vojenskými jednotkami, kteří byli vzati jako rukojmí při pokusu o evakuaci nizozemských občanů, a vyzývá k jejich okamžitému propuštění;
17. vyzývá Komisi a členské státy EU, aby s partnerskými zeměmi Středomoří obnovily dialog o migraci, daly mu zcela nový charakter s cílem přijmout evropsko-středomořský pakt o mobilitě a uplatňovaly přístup, jehož ambice překračují cílené zjednodušení vízového styku, s ohledem na to, že evropská politika v oblasti migrace již nemůže stavět na spolupráci s autoritářskými režimy; zdůrazňuje, že takto revidovaná politika by mohla vést k dalšímu posílení podpory ze strany EU poskytované probíhajícímu procesu přechodu k demokracii;
18. bere na vědomí, že italská vláda dne 26. února 2011 vydala prohlášení o pozastavení tzv. dohody o přátelství uzavřené mezi Libyí a Itálií v roce 2008 mimo jiné za účelem spolupráce v oblasti migrace; zpochybňuje tuto dohodu a zdůrazňuje, že znamená porušení mezinárodních úmluv, zejména pokud jde o dodržování postupů udělování azylu;
19. domnívá se, že jakmile bude mít situaci pod kontrolou prozatímní vláda, měla by místopředsedkyně Komise / vysoká představitelka a Komise pomoci libyjským orgánům založit svěřenecký fond, do něhož by plynuly veškeré příjmy z prodeje ropy a zemního plynu, a stanovit při tom jasná a transparentní pravidla pro jeho správu tak, aby z něj měli užitek všichni občané;
20. vyzývá Radu a Komisi, aby s ohledem na strategický přezkum evropské politiky sousedství přijaly nezbytná opatření a schválily finanční prostředky k tomu, aby se Libye mohla stát plnohodnotným členem evropské politiky sousedství a sdílet hodnoty, stěžejní zásady a cíle evropsko-středomořského procesu;
21. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, místopředsedkyni Evropské komise / vysoké představitelce Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku, parlamentům a vládám členských států, prozatímní Přechodné národní radě, Radě bezpečnosti OSN, Valnému shromáždění OSN, Radě OSN pro lidská práva, Lize arabských států a Africké unii.
