P7_TA-PROV(2011)0339
Pokroku v odminování
A7-0211/2011
Usnesení Evropského parlamentu ze dne 7. července 2011 o pokroku v odminování ( 2011/2007(INI) )
Evropský parlament
, –
s ohledem na Ottawskou úmluvu o zákazu použití, skladování, výroby a přepravy protipěchotních nášlapných min a o jejich zničení (dále jen „Úmluva o zákazu protipěchotních min“) ze dne 3. prosince 1997, která vstoupila v platnost dne 1. března 1999,
–
s ohledem na Úmluvu o některých konvenčních zbraních z roku 1980 a na její protokoly, zejména na pozměněný Protokol II o pozemních minách, nastražených výbušninách a jiných prostředcích a Protokol V o nevybuchlé válečné munici,
–
s ohledem na svá nejnovější usnesení ze dne 22. dubna 2004 o protipěchotních minách Úř. věst. C 104 E, 30.4.2004, s. 1075.
, ze dne 7. července 2005 o světě bez min Úř. věst. C 157 E, 6.7.2006, s. 473.
, ze dne 19. ledna 2006 o zdravotním postižení a rozvoji Úř. věst. C 287 E, 24.11.2006, p. 336.
, ze dne 13. prosince 2007 o desátém výročí Ottawské úmluvy o zákazu protipěchotních min Úř. věst. C 323 E, 18.12.2008, p. 485.
a ze dne 6. září 2001 o opatřeních zaměřených na propagaci angažovanosti nestátních subjektů dospět k úplnému zákazu protipěchotních nášlapných min Úř. věst. C 72 E, 21.3.2002, s. 352.
,
–
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1724/2001 ze dne 23. července 2001 o boji proti protipěchotním minám v rozvojových zemích Úř. věst. L 234, 1.9.2001, s. 1.
a na nařízení Rady (ES) č. 1725/2001 ze dne 23. července 2001 o boji proti protipěchotním minám ve třetích zemích jiných než rozvojových zemích Úř. věst. L 234, 1.9.2001, s. 6.
,
–
s ohledem na Cartagenský akční plán 2010–2014: ukončení utrpení způsobeného protipěchotními minami, přijatý na druhé hodnotící konferenci o Ottawské úmluvě z roku 1997, která se uskutečnila v kolumbijské Cartageně ve dnech 30. listopadu až 4. prosince 2009,
–
s ohledem na Pokyny k boji Evropského společenství proti minám v období 2008–2013, které vypracovala Komise,
–
s ohledem na svá četná usnesení o kazetové munici, poslední ze dne 8. července 2010 Přijaté texty, P7_TA(2010)0285 .
, a o Úmluvě o kazetové munici, kterou podepsalo v Oslu 94 států a která vstoupila v platnost dne 1. srpna 2010,
–
s ohledem na zprávu Centra OSN pro odstraňování min z roku 2009,
–
s ohledem na článek 48 jednacího řádu,
–
s ohledem na zprávu Výboru pro zahraniční věci ( A7-0211/2011 ),
A.
vzhledem k tomu, že se EU aktivně zapojila do odminování, zejména od doby své společné akce z roku 1995, a že je pevným zastáncem úplného celosvětového zákazu a likvidace protipěchotních nášlapných min; vzhledem k tomu, že EU je vůdčím zastáncem odminování a hlavním přispěvatelem za tímto účelem a že odminování patří k jejím prioritám v oblasti lidských práv a humanitární a rozvojové pomoci,
B.
vzhledem k tomu, že „odminování“ zahrnuje průzkum, vyhledávání, označení a odstraňování nášlapných min a další nevybuchlé válečné munice, včetně opuštěné munice, nevybuchlé munice, zbytků kazetové munice a improvizovaných výbušných zařízení, a také vzdělávací a výukové programy o rizicích spojených s minami a nevybuchlou válečnou municí zaměřené zejména na děti, pomoc obětem, ničení muničních zásob a obhajobu této myšlenky zaměřenou na propagaci všeobecné platnosti příslušných mezinárodních úmluv a smluv s cílem ukončit výrobu a používání nášlapných min a obchodování s nimi,
C.
vzhledem k tomu, že životnost nášlapných min a nevybuchlé válečné munice, včetně improvizovaných výbušných zařízení a zbytků kazetové munice, kromě toho, že může přivodit ztráty na lidských životech, zejména mezi civilním obyvatelstvem, představuje vážnou překážku při obnově postižených zemí po skončení konfliktů a může přestavovat zdroj surovin pro výrobu improvizovaných výbušných zařízení,
D.
vzhledem k tomu, že do 1. prosince 2010 celkem 156 států formálně souhlasilo, že budou vázány Úmluvou o zákazu protipěchotních min,
E.
vzhledem k tomu, že se odhaduje, že v roce 1999 padlo za oběť nášlapným minám a další nevybuchlé válečné munici 18 000 osob a podle zpráv kontrolorů nášlapných min a kazetové munice do roku 2009 tento počet klesl na 4 000; vzhledem k tomu, že se odhaduje, že 70 % těchto obětí byli civilisté, z toho třetina děti, a vzhledem k tomu, že nášlapné miny a nevybuchlá válečná munice stále postihuje velmi mnoho lidí na celém světě,
F.
vzhledem k tomu, že v nedávné době použily nášlapné miny pouze dvě vlády – v Barmě/Myanmaru a Libyi –, nebyl zaznamenán žádný mezistátní vývoz či převoz nášlapných min a že se má za to, že v jejich výrobě pokračují pouze tři státy, nicméně povstalecké skupiny, jako je například FARC, nadále pokračují ve výrobě vlastních zařízení,
G.
vzhledem k tomu, že většina ozbrojených sil přestala nášlapné miny používat, ale že různé ozbrojené nestátní subjekty je nadále používají, a to společně s improvizovanými výbušnými zařízeními aktivovanými samotnými oběťmi a s kazetovou municí,
H.
vzhledem k tomu, že do určité míry je stále postiženo používáním nášlapných min a další nevybuchlé válečné munice více než 90 zemí, avšak nejzávažněji postiženými zeměmi jsou Afghánistán, Kolumbie, Pákistán, Myanmar, Kambodža a Laos,
I.
vzhledem k tomu, že v první řadě jsou za řešení problémů souvisejících s nášlapnými minami a nevybuchlou válečnou municí na svém území před konfliktem, během jeho trvání a po jeho ukončení odpovědné postižené státy,
J.
vzhledem k tomu, že v mnoha postižených zemích, kde byl konflikt ukončen, ale v nichž zůstávají rozsáhlé místní ozbrojené síly, se odminování věnují nepočetné vojenské síly,
K.
vzhledem k tomu, že nutnost pomáhat obětem bude trvat ještě dlouho poté, co byla hrozba spojená s nášlapnými minami odstraněna,
L.
vzhledem k tomu, že mezinárodní společenství velkolepě reagovalo na výzvu vyvolanou tragedií spojenou s nášlapnými minami a v období 1999 až 2009 přispělo na odminování částkou ve výši přibližně 3,9 miliardy USD, a vzhledem k tomu, že hlavními přispěvateli jsou USA (902,4 milionu USD), ES (521,9 milionu USD), Japonsko (336,9 milionu USD), Norsko (342,7 milionu USD), Kanada (259,8 milionu USD), Velká Británie (220,6 milionu USD), Německo (206,9 milionu USD) a Nizozemsko (201,9 milionu USD),
M.
vzhledem k tomu, že minové nebezpečí je často zveličováno a že bylo vypočteno, že pouze 2 % území, které je předmětem nákladných postupů fyzického prohledávání, je skutečně kontaminováno nášlapnými minami nebo jinou nevybuchlou válečnou municí; vzhledem k tomu, že existují jednoznačné údaje o neúčinném využívání přidělených finančních prostředků pro odminování, vzhledem k tomu, že k podstatnému omezení nutnosti prohledávat podezřelé rizikové oblasti může přispět dokonalejší metodika průzkumu a lepší pochopení jeho výsledků, jak tomu také bylo v minulých letech,
N.
vzhledem k tomu, že v oblasti způsobů a technologie vyhledávání výbušnin nedošlo i navzdory vysokým investicím k velkému pokroku a kvůli zvýšenému využívání improvizovaných výbušných zařízení se nyní objevuje nová naléhavá potřeba,
O.
vzhledem k tomu, že osvěta v oblasti omezování příslušných rizik je klíčovým prvkem při poskytování pomoci lidem, zejména dětem, v oblastech postižených minami, aby mohli žít bezpečněji a aby se mohli dozvědět o nebezpečích spojených s nášlapnými minami a nevybuchlou válečnou municí,
Globální úsilí při odminovávání
1.
oceňuje pokrok, jehož bylo dosaženo při odminovávání v průběhu posledního desetiletí, zdůrazňuje však, že má-li být hrozba spojená s nášlapnými minami vymýcena v určité vymezené lhůtě, je nutné toto úsilí přesměrovat a zintenzivnit;
2.
velmi vítá skutečnost, že Úmluvy o zákazu protipěchotních min již podepsalo a ratifikovalo 156 zemí, včetně 25 členských států EU, lituje však, že přibližně 37 zemí úmluvu ještě nepodepsalo; naléhá na státy, které Ottawskou úmluvu o zákazu protipěchotních nášlapných min a Úmluvu o kazetové munici ještě nepodepsaly, aby k těmto úmluvám přistoupily; naléhá zejména na ty členské státy EU, které k Ottawské úmluvě nepřistoupily, aby tak učinily, a podporuje větší součinnost mezi nejrůznějšími mezinárodními nástroji;
3.
velmi vítá skutečnost, že k Úmluvě o kazetové munici se již připojilo 56 zemí, včetně 15 členských států EU; vítá také přijetí Deklarace z Vientiane a akčního plánu z Vientiane v roce 2010; vyzývá EU a její členské státy, aby podporovaly všeobecné přijetí a uplatňování Ottawské úmluvy a Úmluvy o kazetové munici;
4.
plně podporuje realizaci Cartagenského akčního plánu, který stanovuje podrobný pětiletý akční plán závazků ve všech oblastech odminování, a vyzývá Radu, aby co nejdříve přijala rozhodnutí na podporu tohoto plánu;
5.
zdůrazňuje potřebu nalézt součinnost mezi různými dimenzemi odminování, se zvláštním ohledem věnovaným humanitárním a rozvojovým aspektům, a to i prostřednictvím větší odpovědnosti místních orgánů a jejich většího zapojení do souvisejících projektů s cílem lépe reagovat na potřeby přímo postižených osob;
6.
uznává, že mezinárodní dárci, mezinárodní agentury a nevládní organizace výrazně přispěli k boji proti pustošení, které způsobují nášlapné miny, a oceňuje odhodlání a obětavost jak mezinárodních, tak i místních pracovníků;
7.
vítá skutečnost, že v letech 2009 a 2010 oznámilo dokončení svých akcí zaměřených na odstranění min dalších sedm zemí, čímž se počet států, jež tak učinily, zvýšil na šestnáct;
8.
uznává, že Spojené státy jsou předním světovým sponzorem odminování, poskytují značnou podporu mezinárodním programům na odminování zaminovaných oblastí a pomoc obětem a již splňují většinu klíčových ustanovení Úmluvy o zákazu protipěchotních min, a proto je vyzývá, aby přistoupily k této úmluvě;
9.
naléhavě vyzývá Rusko, aby přistoupilo k Úmluvě o zákazu protipěchotních min, a poznamenává, že Rusko, jež bylo v minulosti hlavním výrobcem nášlapných min a dlouhodobě vedeno jako jejich uživatel, bylo vyjmuto ze seznamu uživatelů min z roku 2010 poté, co prohlásilo, že zastavilo jejich používání;
10.
připomíná státům Ottawské úmluvy jejich mezinárodní závazek zlikvidovat zásoby nášlapných min; je znepokojen tím, že Čína a Rusko mají největší zásoby nášlapných min, přičemž podle odhadů Čína disponuje 100 miliony kusů a Rusko 24,5 miliony kusů; naléhá na EU, aby do jednání s Ruskem a Čínou začlenila otázku likvidace jejich stávajících zásob a urychleného přistoupení k Ottawské úmluvě, a kromě toho vyzývá EU, aby nadále podporovala všeobecné přijetí Úmluvy o zákazu protipěchotních min a dalších příslušných úmluv, a to i formou začlenění otázky odminování do svého politického dialogu a dohod uzavíraných se třetími zeměmi;
11.
vyjadřuje politování nad pokračujícím používáním nášlapných min povstaleckými a teroristickými skupinami a dalšími nestátními subjekty; zdůrazňuje v tomto ohledu situaci Kolumbie, kde je FARC považována za skupinu, která používá nášlapné miny nejvíce ze všech povstaleckých skupin na světě;
Případová studie – Afghánistán
12.
poznamenává, že rozšířené a plošné používání nášlapných min po dobu delší než třicet let trvání konfliktu znamená, že Afghánistán patří mezi nejvíce kontaminované země na světě a navíc je sužován tím, že Tálibán používá improvizovaná výbušná zařízení;
13.
hluboce lituje, že i přes více než deset let trvající odminovávání v rámci nejrozsáhlejšího světového humanitárního programu na odminování, který disponuje nejvyššími finančními prostředky, má Afghánistán stále jeden z nejvyšších počtů obětí na světě, přičemž více než polovinu z 508 obětí nášlapných min a další nevybuchlé válečné munice tvořily v období od 1. března 2009 do 1. března 2010 děti;
14.
je si vědom toho, že konflikt přetrvávající v mnoha oblastech vede k tomu, že odminovávání je mimořádně nebezpečné, a že se Tálibán zaměřuje na pobočky OSN a na místní i mezinárodní pracovníky;
15.
poznamenává, že mezinárodní společenství darovalo na odminování v Afghánistánu v roce 2009 přibližně 80 milionů USD a že od roku 2002 přispěla finanční a technická podpora Evropské unie ve výši 89 milionů EUR k odminování přibližně 240 km² v zemi, což zpřístupnilo půdu pro hospodářské účely a umožnilo opravu majetku a návrat rodin domů; zdůrazňuje, že je nutné více se zaměřit na pomoc obětem a na osvětu o nebezpečí min;
16.
vítá skutečnost, že operace s mezinárodní podporou provádí téměř výhradně přibližně 10 000 místních pracovníků, což posiluje odpovědnost místního společenství za tento proces;
17.
vyjadřuje znepokojení nad zjevnou neochotou afghánské vlády na ústřední úrovni a úrovni provincií převzít odpovědnost za odminování své země;
Případová studie – Angola
18.
přibližně 30 let trvající konflikt znamená, že Angola je stejně jako Afghánistán jednou ze zemí, které jsou nejvíce postiženy používáním nášlapných min;
19.
poznamenává, že státní orgán pro odminování CNIDAH byl dobře zaveden, ale že dárcovské země v něm mají malý vliv, a že vláda má přístup k vlastním významným finančním zdrojům, které plynou zejména z příjmů z ropy;
20.
je hluboce znepokojen mnoha strukturálními problémy, na něž poukázala Evropská komise ve svém hodnocení za rok 2009, např. neefektivním využitím 2,7 milionů EUR, které byly vydány na 22 pracovníků orgánu CNIDAH; naléhá na EU, aby sledovala, kontrolovala a hodnotila účelné využívání finančních prostředků a aby zajistila účinné a cílené rozdělování rozpočtových prostředků v zájmu dosažení potřebného odminování půdy;
21.
lituje toho, že i přes dokončení celostátního průzkumu v roce 2007 a rozsáhlý program odminování není rozsah nebezpečí, jež představují nášlapné miny a nevybuchlá válečná munice, stále s jistotou znám a že při současné míře pokroku bude kompletní odminování této země trvat 100 let; zdůrazňuje naléhavou potřebu vytvořit mezi vládou a mezinárodními dárci odlišný vztah, vyčlenit na tento problém více státních finančních prostředků a zároveň zavádět dokonalejší způsoby co nejužšího vymezení kontaminované oblasti a zajistit větší státní možnosti odstraňování min, aby mohlo být dané území rychleji vyčištěno od min pro účely produktivního využívání;
Případová studie – Bosna
22.
lituje, že i 16 let po ukončení konfliktu v Bosně a Hercegovině je zde stále vysoká úroveň kontaminace nášlapnými minami a nevybuchlou válečnou municí, přičemž přibližně 11 000 minových polí a 220 000 aktivních nášlapných min a nevybuchlé válečné munice po celé zemi představuje vážný bezpečnostní problém a zpomaluje hospodářský a sociální rozvoj;
23.
povšiml si zlepšení v řízení odminovávání, k němuž došlo zřízením Centra pro odminování Bosny a Hercegoviny, avšak lituje, že Bosna a Hercegovina zdaleka nesplnila cíle, pokud jde o financování a odminování, jež byly stanoveny v její žádosti o prodloužení akce v rámci Úmluvy o zákazu protipěchotních min;
24.
připouští, že uvolnění prostředků představuje pro vládu hlavní problém a že dosud nebyla přijata strategie odminování na období 2009–2019; lituje, že hlavní vládní orgán pro otázku odminování, Komise pro odminování, se již několik let nesetkal se zástupci dárců, kteří sídlí v Sarajevu, a její členové se od druhé hodnotící konference konané v roce 2009 ani neúčastnili mezinárodních schůzí týkajících se Úmluvy o zákazu protipěchotních min; naléhá na vládu, aby se plně zapojila do odminovávání v zájmu zajištění jeho strategického plánování a řízení;
25.
blahopřeje Mezinárodnímu svěřeneckému fondu pro odminování a pomoc obětem min se sídlem ve Slovinsku k jeho podílu na odminování v Bosně a Hercegovině a zdůrazňuje, že je nutné, aby se i nadále zaměřoval na Bosnu a Hercegovinu, dokud nebude daný problém úplně vyřešen;
26.
poznamenává, že v Bosně a Hercegovině působí 33 akreditovaných organizací pro odminování, ale že by mohly být ve větší míře využívány vojenské síly;
27.
vřele vítá operaci EUFOR ALTHEA a vyjadřuje uznání jejím instruktorům pro osvětu o nebezpečí min za to, že poskytli školení několika tisícům lidí, a vybízí je, aby ve svém úsilí pokračovali;
Pomoc obětem
28.
uvědomuje si, že životy a živobytí obětí nášlapných min a jiné nevybuchlé válečné munice jsou navždy poznamenány, že se jedná především o civilisty, kteří často pocházejí z nejchudších skupin obyvatelstva v nejchudších zemích, a požaduje, aby jim byla po dlouhou dobu poskytována cílená a trvalá zdravotní pomoc a sociální podpora, i když již nebude docházet k dalším obětem;
29.
vítá skutečnost, že prostřednictvím odminování došlo k významnému snížení počtu obětí, velmi však lituje, že v roce 2009 tvořilo 70 % celkového počtu obětí civilní obyvatelstvo, a zejména pak hluboce lituje vysokého podílu dětských obětí;
30.
lituje, že oběti, které přežily výbuch miny, nebo organizace, jež je zastupují, se účastnily poskytování pomoci obětem v méně než polovině postižených zemí, a souhlasí s tím, že je nutné, aby byly plně respektovány názory a práva těchto přeživších obětí; naléhá na mezinárodní společenství a EU, aby výrazně navýšily podíl dostupných finančních prostředků na pomoc obětem, avšak nikoli na úkor odminování;
Pokrok ve způsobech vyhledávání min a provádění průzkumu
31.
uznává, že místní lidé žijící v postižených oblastech dokáží nejlépe předběžně označit, v jakých místech existuje nebezpečí výbuchu min;
32.
bere na vědomí, že ačkoli bylo dosaženo pokroku v technologii, osvětě a způsobech vyhledávání min, stále není možné nalézt rychlá, spolehlivá a rentabilní řešení a že nejrozšířenějšími postupy nevyhnutelně zůstávají způsoby využívající manuální prozkoumávání terénu; uznává významný přínos mezinárodních standardů OSN pro odminování (IMAS), které zvýšily bezpečnost a účinnost odminování tím, že stanovily standardy a obecné zásady, jakož i úlohu Centra OSN pro odstraňování min při koordinaci úsilí o odminování;
33.
poznamenává, že nejpřínosnější vyhlídky pro technický pokrok v oblasti vyhledávání min spočívají v individuálně uzpůsobených metodách založených na kombinaci několika technologií s cílem zabránit ztrátám na životech a provést odminování s minimálním dopadem na životní prostředí;
34.
uznává, že řádně prováděný průzkum je stejně hodnotný jako přesnost a účinnost následného podávání zpráv a že dárci musejí zajistit, aby byly jejich finanční prostředky určené na tuto činnost dobře vynaloženy;
35.
vyzývá Komisi, aby v úzké spolupráci se subjekty specializovanými v dané oblasti vyčlenila další finanční prostředky určené na výzkum v oblasti způsobů a technologií průzkumu a vyhledávání min a aby využívala finanční prostředky dostupné v souvislosti se sedmým rámcovým programem a nástroji pro výzkum v oblasti bezpečnosti;
Směrem k ukončení hrozby, již představují nášlapné miny
36.
je znepokojen tím, že některé ze zemí postižených používáním nášlapných min se příliš spoléhají na mezinárodní finanční pomoc určenou na odminování a v dostatečné míře nevyužívají vlastní lidské kapacity či příjmy; vyzývá EU, aby zajistila větší zapojení postižených zemí a aby připomněla těmto zemím jejich povinnosti, a vyzývá dále, aby byla sledována zejména situace v Angole s cílem dosáhnout většího zapojení tohoto státu;
37.
je znepokojen převáděním prostředků na „odstraňování min“ v oblastech, kde je ohrožení humanitárního či hospodářského rozvoje nízké nebo kde domnělé ohrožení neodpovídá realitě, a to vše na úkor oblastí, v nichž je míra ohrožení života vysoká; vyzývá, aby byl kladen větší důraz na lepší plánování a řízení operací a byl prováděn přesnější výchozí průzkum a aby byly podávány přesnější zprávy o podezřelých oblastech;
38.
vyjadřuje znepokojení nad nedostatečným zajištěním bezpečnosti a kontroly obchodů s vojenským materiálem, kde jsou dostupné zbraně a výbušná munice, včetně nášlapných min, a to zejména v zemích, kde dochází k bouřím a nepokojům;
39.
domnívá se, že mezinárodní společenství by mělo svoji pozornost zaměřit na ty země, které jsou nejméně schopny pomoci si samy, a na odstraňování min a pomoc obětem, a že cílem by mělo být rychleji dosáhnout situace, kdy bude možné prohlásit, že daným zemím nehrozí minové nebezpečí, pokud jde o život a hospodářský rozvoj;
40.
naléhavě vyzývá dárce, aby poskytovali finanční prostředky cíleněji a v závislosti na sledování a vyhodnocení dané situace;
41.
domnívá se, že je nutné zaměřit se na vytváření a rozvoj větší místní kapacity, což může zahrnovat místní pracovníky speciálně vyškolené na strukturované a profesionální úrovni nebo větší využívání vojenských jednotek po konfliktech, které by byly specificky vyškolené v oblasti humanitárního odminovávání;
42.
vyzývá k lepšímu plánování v rámci státu založenému na osvědčených postupech a k větší mezinárodní koordinaci odminování, která by vedla k účinnějšímu nasměrování prostředků do oblastí s prioritní potřebou a zároveň k zachování pružných byrokratických struktur;
43.
lituje, že neexistuje žádný spolehlivý soupis současného počtu obětí nášlapných min, nevybuchlé válečné munice a improvizovaných výbušných zařízení, a naléhavě vyzývá, aby byla provedena řádná analýza jakožto vodítko pro účinnější nasměrování prostředků, přičemž by měly být důkladněji uváženy potřeby obětí a jejich rodin;
44.
lituje, že od zrušení rozpočtové položky EU určené k tomuto účelu, k němuž došlo v roce 2007, EU postrádá nástroj, který by byl ve své podstatě pružný, vztahoval by se na více zemí a důsledně by reagoval na priority odminování, a dále že došlo ke kvantitativnímu poklesu celkového financování EU určeného na odminování; vyzývá proto k obnovení specializovanějšího přístupu s jednou rozpočtovou položkou spadající pod jedno vedoucí ředitelství, který by poukázal na sílu trvalého odhodlání EU, pokud jde o odminování, přičemž při tomto odhodlání je potřeba vzít v úvahu zvláštní potřeby jednotlivých zemí, jak je stanoveno v strategických dokumentech jednotlivých zemí, a zároveň skutečnost, že v některých zemích se existence min stala strukturální otázkou, a tudíž otázkou pro rozvojovou politiku EU;
45.
vyjadřuje politování nad tím, že dosud nebyla na financování programů pro odminování využita ani mimořádná pomoc (článek 3), ani dlouhodobá složka (článek 4) nástroje stability;
46.
zdůrazňuje, že odminování má schopnost výrazným způsobem přispět k odzbrojení po skončení konfliktu, k demobilizaci a obnově, a to v neposlední řadě tím, že bývalým bojovníkům poskytne velice uznávaný výcvik a práci;
47.
vyzývá dárce, aby standardizovali své metody sledování a hodnocení rentability odminování, aby bylo možné lépe porovnávat a kontrolovat jednotlivé země, a prostřednictvím agentury MASG identifikovali a prosazovali osvědčené postupy;
48.
vyzývá Komisi, aby zaktualizovala své Pokyny k boji Evropského společenství proti minám v období 2008–2013, zohlednila navrhované změny v institucionální a finanční struktuře, zajistila rychlejší a pružnější používání finančních prostředků, poskytla jasné instrukce o přístupu k financím a zaměřila se na nejnaléhavější priority a osvědčené postupy, naplánovala „balíčky“ pomoci, aby umožnila zemím, které to nejvíce potřebují, splnit povinnosti, které pro ně vyplývají z Úmluvy o zákazu protipěchotních min, a zajistila řádné sledování a hodnocení účinnosti finanční pomoci;
49.
zdůrazňuje, že odminování by mělo tvořit povinnou součást strategie v zemích, o nichž je známo, že se tam nacházejí, příp. že v nich jsou skladovány miny;
50.
je přesvědčen, že na základě lepší mezinárodní spolupráce a vymezení priorit, dokonalejšího řízení, postupů průzkumů a odminování, lepšího sledování a podávání zpráv a důmyslnějšího a lepšího využívání finančních prostředků je možné v určité vymezené lhůtě vybudovat svět, kde by neexistovaly nášlapné miny, které ohrožují životy lidí, jejich živobytí a hospodářský rozvoj;
o
o o
51.
pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě a vládám členských států, Evropské službě pro vnější činnost a Komisi, Organizaci spojených národů, prezidentovi Spojených států a Kongresu USA, vládám zemí, které jsou nejvíce postiženy používáním min, a mezinárodním nevládním organizacím.
