20. 10. 2008
NÁVRH USNESENÍ,
který na základě zprávy Evropské rady a prohlášení Komise
v souladu s čl. 103 odst. 2 jednacího řádu
předkládají Daniel Cohn-Bendit a Monica Frassoni
za skupinu Verts/ALE
o zasedání Evropské rady ve dnech 15. až 16. října 2008
Usnesení Evropského parlamentu o zasedání Evropské rady ve dnech 15. až 16. října 2008
Evropský parlament ,
–
s ohledem na závěry ze zasedání Evropské rady ve dnech 15.–16. října 2008,
–
s ohledem na čl. 103 odst. 2 jednacího řádu,
A.
vzhledem k tomu, že mnohé problémy, které zvýraznila současná krize, jsou důsledkem složitosti a čím dále větší neprůhlednosti finančních nástrojů,
B.
vzhledem k tomu, že finanční inovace uškodily finanční stabilitě, protože se ukazuje, že vytváření složitých finančních nástrojů, které umožnily bankám přesunout rizika, vedlo k tomu, že bylo věnováno stále méně pozornosti stavu příslušných aktiv a skutečné ekonomické situaci v základních parametrech,
C.
vzhledem k tomu, že systémy odměňování managementu ve finančních institucích jsou jednou ze základních příčin současné krize, protože přispěly k zaměření se na rizikové operace a krátkodobý zisk;
D.
vzhledem k tomu, že úlohou agentur zabývajících se hodnocením úvěrového rizika je řádně posoudit rizika spojená s čím dál složitějšími novými finančními produkty a že nebezpečné produkty, jako jsou levné hypotéky, byly ohodnoceny vysokým ratingem, čímž vznikl mylný dojem, že představují pro investory, finanční společnosti a další uživatele jen malé riziko,
E.
vzhledem k tomu, že deregulace finančních trhů otevřela cestu vzniku nových finančních produktů, které jsou zcela odtrženy od ekonomické reality, a že k hromadění skutečných rizik (např. rostoucí chudoba úvěrových klientů a krize související s energetikou a změnou klimatu) tak docházelo skrytě a finanční krize přešla v hospodářskou recesi s dramatickými důsledky pro řadové občany a malé a střední podniky, na něž dolehla globální krize úvěrového trhu,
F.
vzhledem k tomu, že EU musí jít příkladem v podporování dlouhodobých investic, zejména proto, aby dosáhla cílů souboru opatření v oblasti klimatu a energetiky;
G.
vzhledem k tomu, že splnění cílů Lisabonské/göteborské strategie a souboru opatření v oblasti klimatu a energetiky vyžaduje dlouhodobé investice a že musí být v tomto ohledu dále rozšířena role Evropské investiční banky, a to v součinnosti s ECB, která zavedla praxi refinancování během této finanční krize;
H.
vzhledem k tomu, že k rekapitalizaci bank jsou zapotřebí finanční prostředky z veřejných rozpočtů a že opatření, která přijímá stát, musí podléhat přísným podmínkám, pokud jde o řádnou správu, systém náhrad, investiční strategie, realistické účetní standardy, vhodné změny modelů obchodní činnosti a vysoká míra odpovědnosti vůči orgánům veřejné moci;
I.
vzhledem k tomu, že všechny finanční subjekty jsou úzce vzájemně provázané a že koexistence jen mírně regulovaných nebo zcela neregulovaných trhů (jako v případě fondů soukromého kapitálu a zajišťovacích fondů) vedle přísně regulovaných institucí zvýšila finanční nestabilitu,
J.
vzhledem k tomu, že dozor znamená podrobné sledování celého trhu s cílem rozpoznat znepokojivé trendy a získat dostatečné informace o transakcích probíhajících mimo organizované trhy,
K.
vzhledem k tomu, že stávající nástroje, které mají země EU k dispozici, již nestačí ke zvládnutí důsledků finanční krize tak, aby byly minimalizovány kolektivní náklady a nehrozila demoralizace, a že stále neexistuje evropský pohled na expozici rizikům, evropský orgán pro obezřetnostní dohled a evropská struktura pro rychlou výměnu informací a jasné přidělení odpovědností v oblasti dozoru,
Hospodářská a finanční situace
1.
vítá iniciativy Evropské rady ve snaze nalézt urychlená a praktická řešení s cílem zvládnout finanční krizi, která se týká vkladů na spořicích účtech nebo mezibankovního trhu; souhlasí, že tato opatření byla nezbytná, aby se dále neprohlubovala současná finanční krize a byla alespoň zčásti obnovena důvěra na finančních trzích; zdůrazňuje však, že je třeba přijmout další střednědobá a dlouhodobá opatření s cílem vyrovnat se se zbývajícími riziky a zabránit systémové krizi v budoucnu; pokládá za zásadní například natrvalo zakázat některé tržní praktiky, jako je tzv. short-selling (nákup cenných papírů se spekulací na pokles);
2.
zdůrazňuje, že Evropa v důsledku této finanční krize čelí recesi, poklesu investic a růstu nezaměstnanosti; zastává názor, že je nutné zahájit vyšetřování s cílem zjistit, zda došlo k porušení současné rámcové úpravy dozoru a regulace (zejména pokud jde o transparentnost), jakkoli je tato úprava omezená, a zda by v příslušných případech neměl být dán podnět k trestnímu stíhání;
3.
lituje, že Komise (Barroso, Kroesová, McCreevy) nebyla schopna této finanční krizi předejít a řádným způsobem se s ní vyrovnat, což dokumentuje skutečnost, že systematicky prosazovala samoregulaci namísto regulace;
4.
vyjadřuje vážné znepokojení nad tím, jaký dopad bude mít finanční krize na závazek EU splnit rozvojové cíle tisíciletí; naléhavě vyzývá členské státy a Komisi, aby nevyužívaly finanční krize jako záminky k odkladu splnění svých mezinárodních závazků týkajících se boje proti změně klimatu a chudobě; poukazuje naopak na to, že míra poskytování rozvojové pomoci v rámci mezinárodních fór nebo institucí (OSN, Mezinárodní červený kříž, Oxfam, Brot für die Welt atd.) se musí výrazně zvýšit, aby se podařilo zvládnout dopad finanční krize na životní podmínky lidí;
5.
souhlasí s Evropskou radou, že je nutná opravdová a komplexní reforma mezinárodního finančního systému; vyzývá členské státy, aby urychleně přišly s iniciativami, jak zlepšit globální regulační architekturu;
6.
před nadcházejícími schůzkami týkajícími se reformy brettonwoodských institucí vyzývá k posílení mnohostranné spolupráce s cílem stabilizovat toky kapitálu, včetně přísnějších požadavků na zveřejňování a přísné regulace institucionálních subjektů investujících do potravin a energetiky; vyzývá k vytvoření pravidel pro transparentní vykazování příjmů nadnárodních korporací a k jejich účinnému zdanění; vyzývá k posílení celosvětové spolupráce v oblasti daní a ke zřízení mezinárodní organizace pro daně; vyzývá ke zřízení mnohostranného nástroje v rámci MMF s cílem pomoci rozvojovým ekonomikám, které se v souvislosti s globální finanční krizí potýkají s rozsáhlým odlivem kapitálu, a to včetně mnohostranného rámce pro záruky; vyzývá k reformě správy a řízení brettonwoodských institucí;
7.
pokládá za zásadní zavést zvláštní daň ze spekulativních finančních transakcí, jako je Tobinova daň, z jejíchž výnosů by byly financovány společné cíle související s plněním cílů souboru opatření v oblasti energetiky a změny klimatu nebo s dosažením rozvojových cílů tisíciletí; vyzývá Komisi a členské státy, aby usilovaly o uzavření mezinárodní dohody, v níž se všichni signatáři zaváží, že takovouto daň z finančních transakcí zavedou;
8.
domnívá se. že cíl zabránit finančním krizím a zachovat finanční stabilitu v dlouhodobém horizontu může být dosažen, pouze pokud členské státy projeví ochotu řešit problémy, které způsobily tzv. offshore finanční centra (v nichž mají sídlo zajišťovací fondy, např. z daňových důvodů nebo kvůli mírné regulaci); zastává v této souvislosti názor, že je nutno učinit důrazné kroky s cílem efektivně zamezit daňovým podvodům a únikům, zrušit daňové ráje v EU a vyvíjet tlak na ty mimo EU; vyzývá ke zpřísnění směrnice o daních a úsporách tak, aby se vztahovala na fyzické osoby a veškeré zdroje kapitálových příjmů;
9.
zastává názor, že potřebujeme jakýsi „New Deal“ k oživení skutečné ekonomiky; v tomto ohledu zdůrazňuje nutnost vzájemně sladěného celoevropského postupu, zejména pokud jde o investiční strategii k dosažení energetické účinnosti a splnění cílů snížení CO2; soudí, že Evropská investiční banka by měla mít výraznější roli, aby se mohla podílet na plnění těchto cílů; v této souvislosti vítá rozhodnutí EIB uvolnit 30 miliard EUR na podporu evropských MSP a její závazek zvýšit svou schopnost finančně pomoci životaschopným projektům v oblasti infrastruktury; zdůrazňuje, že miliony malých projektů, jako jsou tepelné izolace domů a bytů a instalace ekologicky čistých zařízení, jsou nákladově nejefektivnější a nejvíce pracovních míst vytvářející formou ekologického „New Dealu“;
10.
zdůrazňuje roli dlouhodobých investorů při financování Lisabonské/göteborské strategie; naléhavě vyzývá členské státy a Komisi, aby přišly s iniciativami motivujícími banky a finanční instituce k uskutečňování dlouhodobých strategií a aby přijaly opatření vedoucí k přesměrování likvidity k dlouhodobým investicím;
11.
vyjadřuje znepokojení na stávajícími hlubokými rozdíly mezi OTC transakcemi a organizovanými trhy nebo mezi regulovanými a neregulovanými subjekty; vyzývá členské státy, aby zcela přehodnotily fungování současného finančního systému, pokud míní vážně svou vůli obnovit důvěru na finančních trzích a řešit finanční krizi v globálním měřítku, což znamená vycházet ze vzájemné provázanosti národních ekonomik a odstranit rozdíly mezi regulovanými a neregulovanými subjekty s cílem vytvořit rovné podmínky pro všechny finanční subjekty;
12.
zastává názor, že zvýšení transparentnosti neregulovaných trhů je jedním z klíčových problémů, kterými je nutno se zabývat, nemá-li dojít k novým systémovým finančním krizím; naléhavě vyzývá členské státy a Komisi, aby se těmito otázkami efektivně zabývaly a urychleně přijaly nezbytná opatření v tomto směru;
13.
v této souvislosti naléhavě vyzývá Komisi, aby předložila legislativní návrh týkající se zajišťovacích fondů a fondů soukromého kapitálu; opakuje, že je přesvědčen, že takový právní předpis by měl mít za cíl mj. vytvořit rámec EU pro registraci a udělování licencí zajišťovacím fondům a správcům těchto fondů a zřídit rejstřík EU pro strukturované produkty;
14.
zdůrazňuje, že tato krize jasně ukazuje, že je třeba větší bdělosti vůči složitým finančním produktům; poznamenává v tomto ohledu, že sekuritizace, která byla koncipována jako nástroj ke snížení rizik, namísto toho nekontrolovaně rozšířila úvěrové riziko po celém finančním systému;
15.
staví za rozhodnutí Evropské rady urychlit práci na směrnici o kapitálových požadavcích; pokládá za zásadní, aby všechny subjekty a činnosti, které mají tentýž potenciál vytvářet systémové riziko, podléhaly týmž obezřetnostním pravidlům; zdůrazňuje, že návrh Komise týkající se kapitálových požadavků by měl požadovat, aby si emitenti ponechali části svých sekuritizovaných půjček ve svých rozvahách; pokládá dále za zásadní požadovat, aby banky řádně spravovaly a vykazovaly mimorozvahová rizika;
16.
vítá rozhodnutí Rady, pokud jde o systémy odměňování managerů společností; sdílí názor, že by měly odpovídat jejich skutečnému podílu na úspěchu společnosti a neměly by je podněcovat k neuváženému riziku; naléhavě vyzývá Komisi, aby urychleně předložila v této souvislosti legislativní iniciativu s cílem zajistit, aby finanční instituce zveřejňovaly svou koncepci odměňování, zejména odměny a náhrady pro členy správních rad, a aby pracovníci obezřetnostního dohledu zahrnuli do svého hodnocení řízení rizik také vliv odměňování, systému zvláštních odměn a zdanění, aby nepodněcovaly k provádění extrémně rizikových transakcí;
17.
upozorňuje, že agentury pro hodnocení úvěrového rizika nesou svůj díl odpovědnosti za současnou krizi; vítá výzvu Evropské rady k urychlení dlouho očekávaného připravovaného legislativního návrhu Komise zpřísňujícího pravidla pro ratingové agentury; pokládá v tomto směru za životně důležité zajistit, aby byly ratingové agentury registrovány, podnítit vytváření alternativních modelů a zajistit, aby agentury oddělovaly hodnocení úvěrových rizik od veškerých ostatních služeb (např. poradenství ohledně strukturování transakcí), které poskytují v souvislosti se závazky či subjekty, jež hodnotí; zastává názor, že by Komise měla zřídit veřejnou a nezávislou agenturu EU pro hodnocení úvěrových rizik s cílem zvýšit transparentnost v této oblasti;
18.
schvaluje rozhodnutí Evropské rady umožnit větší flexibilitu při uplatňování pravidel reálné hodnoty vzhledem k nynějším „výjimečným tržním okolnostem“; poukazuje však na to, že je třeba v budoucnu řešit řadu slabin ve způsobu, jakým rozdílné účetní systémy stanovují hodnotu aktiv v rozvahách a zabývat se obecněji otázkou nestability trhu způsobenou stávajícím systémem „reálné hodnoty“;
19.
hluboce lituje skutečnosti, že rozhodnutí Evropské rady týkající se posílení dohledu nad evropským finančním sektorem, zejména přeshraničními skupinami, zdaleka dostatečně nereagují na problémy vyvolané nynějšími finančními systémovými riziky;
20.
v této souvislosti poukazuje na to, že skutečnost, že finanční dohled se nepřizpůsobil integraci trhu, byla přitěžujícím faktorem šíření krize, protože vnitrostátní orgány dohledu nebyly schopny evropského pohledu na rizika způsobená těmito novými složitými finančními inovacemi;
21.
znovu proto opakuje své přesvědčení, že je potřeba zřídit orgán EU pro dohled nad transevropskými finančními operacemi; poukazuje na to, že tento orgán EU pro dohled by měl být schopen shromažďovat a analyzovat obezřetnostní informace na mikro- i makroúrovni ve spolupráci s centrálními bankami a měl by jednat jako jednotka rychlé reakce v krizových situacích, jež mají na EU systémový dopad;
22.
konstatuje, že vzhledem k současným mimořádným okolnostem je při provádění politiky státní podpory nezbytná určitá flexibilita, zdůrazňuje však nutnost změnit pobídky pro velké finanční instituce představující možná systémová rizika, přičemž bere v úvahu, že jsou-li „příliš velké na to, aby selhaly“, musí být vyzvány k maximalizaci svých rizik;
23.
zkoumá úlohu, kterou hrála Komise, aby zabránila růstu velkých finančních institucí se systémovými riziky; pokud jde o státní podporu, považuje za zásadní zavést přiměřená pravidla chování pro příjemce, která zabrání jakémukoli zneužití státní podpory, jako je např. expanze a agresivní tržní strategie zaměřené zejména proti menším institucím, s oporou ve státních zárukách;
24.
zdůrazňuje dále, že je zapotřebí, aby jako protějšek zavedení systému státních záruk odpovídajícím způsobem přispěl i soukromý sektor; zastává názor, že by Komise s ním měla konzultovat provádění těchto zásad;
Lisabonská smlouva
25.
uznává, že nedůvěra vůči Evropské unii ze strany evropských občanů roste; znovu však opakuje, že Lisabonská smlouva obsahuje prvky, které jsou nezbytné k překonání této nedůvěry tím, že posiluje parlamentní demokracii, transparentnost a právní stát, zakotvuje základní práva, rozvíjí princip občanství a zvyšuje schopnost rozšířené Unie účinně jednat na domácí i zahraniční půdě; uznává však také, že finanční krize ukázala, že nástroje Společenství v oblasti hospodářské a finanční politiky nejsou dostatečné;
26.
vítá hloubkovou analýzu příčin negativního výsledku referenda, kterou provedla irská vláda, ale je znepokojen jejím zpožděním; naléhavě žádá irskou vládu, aby vynaložila veškeré úsilí a předložila konkrétní návrh podmínek, za nichž by mohl ratifikační proces včas pokračovat tak, aby Lisabonská smlouva mohla vstoupit v platnost před volbami do EP v roce 2009;
27.
vyzývá odpovědné orgány Švédska a České republiky, aby příslušný ratifikační proces dokončily do konce tohoto roku;
Energetika a změna klimatu
28.
je přesvědčen, že hospodářský důvod pro řešení změny klimatu je jasný a že každý krok, který znamená zpoždění nezbytných opatření, nakonec povede k vyšším nákladům; domnívá se dále, že zlepšení energetické účinnosti a přechod k obnovitelným zdrojům energie a hospodářství šetrnému k životnímu prostředí ušetří finanční prostředky, sníží naši závislost na dovozu energie a bude mít pozitivní dopad na tvorbu pracovních míst v Evropě v této kritické době;
29.
vítá pokrok, který učinil Evropský parlament, a konsensus, kterého bylo dosaženo ohledně zahájení jednání s cílem dospět k dohodě s Radou v prvním čtení před skončením volebního období;
30.
důrazně odsuzuje pokus Evropské rady přesunout rozhodování o souboru opatření v oblasti klimatu a energetiky z působnosti řádného postupu spolurozhodování a podřídit jej pravidlu jednomyslnosti v Radě; obává se, že by to mohlo vážně podkopat celistvost souboru opatření a ohrozit snahy EU dodat impuls pro budoucí mezinárodní dohodu o klimatu;
Energetická bezpečnost
31.
uznává, že EU nyní dováží 82,5 % ropy; v případě, že by EU okamžitě zastavila dovoz ropy, stávající zásoby členských států by vydržely 15 měsíců;
32.
uznává, že zhruba 70 % ropy spotřebované v Evropě se využívá v odvětví dopravy a zbylých 20 % v budovách a 10 % jako surovina; konstatuje, že Komise očekává nárůst poptávky po energii v odvětví dopravy do roku 2030 nejméně o 30 %, s nepřijatelným růstem 5 % ročně v letecké dopravě, což zvyšuje emise CO2 a závislost na dovážené energii;
33.
zdůrazňuje, že vývoj v odvětví dopravy je klíčový, pokud jde o závislost na ropě a lepší životní prostředí, a hluboce lituje, že se Evropská rada téměř nezabývala otázkou závislosti na ropě a naprosto selhala při oslovení odvětví dopravy;
34.
je přesvědčen, že skutečný rozvoj v oblasti energetické účinnosti a obnovitelných zdrojů energie zvýší energetickou bezpečnost, omezí plánovaný růst cen energie a sníží emise skleníkových plynů; naléhavě žádá Komisi, aby označila energetické úspory, energetickou účinnost a obnovitelné zdroje energie za klíčová opatření k dosažení cílů EU v oblasti klimatu, a současně zvýšila bezpečnost dodávek v EU;
35.
domnívá se, že cíl zlepšit energetickou účinnost o více než 20 % do roku 2020, jenž Evropská rada schválila již v březnu 2007, je z technického i hospodářského hlediska naprosto proveditelný; lituje proto skutečnosti, že Evropská rada neurčila tento cíl za povinný;
36.
vyzývá znovu EU, aby přijala konkrétní opatření, aby její hospodářství bylo do roku 2020 co nejméně závislé na fosilních palivech a energeticky co neúčinnější; naléhavě proto žádá EU a členské státy, aby neprodleně a masivně investovaly do opatření na úsporu energie a opatření podporujících energetickou účinnost a do rozvoje společných projektů EU v oblasti obnovitelných energií, což může nejenom zajistit bezpečnost dodávek do EU, ale také propojit tento cíl s lisabonským cílem (hospodářský a sociální rozvoj) a göteborským cílem (životní prostředí);
37.
dále vyzývá Komisi, aby na základě druhého strategického přezkumu energetiky Komise zahájila rozsáhlý program energetické účinnosti, zahrnující soubor nových souvisejících iniciativ, jako např. revizi stávající směrnice EU o budovách, novou iniciativu o kogeneraci a nové rozpočtové zdroje pro investice do úspor energie a energetické účinnosti; zdůrazňuje, že úspory energie, energetická účinnost a využívání obnovitelné energie nabízejí největší i nejlevnější potenciál pro snížení emisí CO2 a pro zvýšení geopolitické nezávislosti EU; znovu opakuje, že pouze pomocí takovýchto opatření může EU svým občanům a podnikatelům nabídnout dlouhodobou pomoc v jejich zápase proti rostoucím cenám energie;
Evropský pakt o přistěhovalectví a azylu
38.
hluboce lituje skutečnosti, že se pakt o přistěhovalectví a azylu zaměřuje spíše na hraniční kontroly než na upřednostnění způsobů legální migrace; zaměření se na hraniční kontroly a systematické vracení nelegálních přistěhovalců představuje překážky pro přístup k azylovému řízení a ke sjednocení rodin;
39.
i když akceptuje návrh na zavedení modré karty jako první krok otevřenějšího programu přistěhovalectví, odmítá hierarchii práv pro migrující pracovníky; v této souvislosti vyzývá členské státy, aby ratifikovaly Mezinárodní úmluvu o ochraně práv všech migrujících pracovníků a jejich rodinných příslušníků;
40.
požaduje, aby mandát agentury FRONTEX výslovně zahrnoval závazek plnění mezinárodních norem v oblasti lidských práv a povinnost vůči žadatelům o azyl, tj. pokud jde o operace agentury FRONTEX na volném moři;
41.
těší se na ambiciózní přezkum evropských směrnic o azylu, po němž bude následovat jejich účinné provedení včetně důkladné revize nařízení Dublin II;
Následné kroky po gruzínské krizi
42.
hluboce lituje skutečnosti, že mezinárodní rozhovory o opatřeních pro bezpečnost a stabilitu v Abcházii a Jižní Osetii (jak předpokládal šestibodový plán ze dne 12. srpna 2008), jež byly zahájeny v Ženevě dne 15. října 2008, byly poznačeny procedurálními rozpory, které zabránily stranám zabývat se podstatou věci a přímo body pořadu jednání;
43.
zdůrazňuje, že je nezbytně nutné řešit problém vysídlených osob, a především požaduje okamžitý bezpečný a důstojný návrat všech osob žijících v horní části Kodorské soutěsky v Abcházii a v oblasti Achalgori v jižní Osetii;
44.
těší se na závěry mezinárodní dárcovské konference o Gruzii, která se bude konat dne 22. října 2008; vítá příslib Komise poskytnout Gruzii výraznou politickou, finanční a praktickou podporu; vyzývá Komisi, aby předložila a rychle provedla opatření zaměřená na obnovu a rekonstrukci oblasti konfliktu a aby urychlila humanitární pomoc s cílem přesídlit a poskytnou útočiště lidem postiženým válkou před nástupem zimy;
45.
vítá nasazení pozorovatelů EU v nárazníkových zónách, což je opatření, které zvyšuje význam a odpovědnost EU v oblasti a vytváří základ pro další prohloubení vztahů s Gruzií; vyzývá de facto orgány Jižní Osetie a Abcházie a Ruské federace, aby umožnily provádění pozorovatelské mise EU také uvnitř separatistických území;
46.
vyzývá Radu a Komisi, aby daly ruskému prezidentovi na nadcházejícím summitu EU-Rusko dne 14. listopadu 2008 jasně najevo, že strategické partnerství není možné se zeměmi, které nedodržují mezinárodní právo a porušují územní celistvost sousedních zemí;
47.
vyzývá Komisi, aby otázku demokracie a dodržování lidských práv a právního státu učinila nedílnou součástí budoucí dohody o partnerství a spolupráci s Ruskou federací s jasným mechanismem pro provádění doložky o pozastavení;
48.
pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi a parlamentům členských států.
