3. 3. 2010 B7-0144/2010 NÁVRH USNESENÍ předložený na základě otázek k ústnímu zodpovězení B7‑0010/2010 a B7‑0009/2010
v souladu s čl. 115 odst. 5 jednacího řádu
o Smlouvě o nešíření jaderných zbraní
Sabine Lösing
,
Willy Meyer
,
Helmut Scholz
,
Cornelis de Jong
,
Ilda Figueiredo
,
Takis Hadjigeorgiou
,
Nikolaos Chountis
za skupinu GUE/NGL
PE433.005v01-00 B7‑0144/2010 Usnesení Evropského parlamentu o Smlouvě o nešíření jaderných zbraní
Evropský parlament ,
– s ohledem na naprostý konsenzus v rámci EU v otázce oživení a posílení Smlouvy o nešíření jaderných zbraní vzhledem k nadcházející hodnotící konferenci stran Smlouvy o nešíření jaderných zbraní, která se bude konat v roce 2010,
– s ohledem na svá předchozí usnesení o Smlouvě o nešíření jaderných zbraní, zejména své mnohotematické usnesení přijaté dne 10. března 2005 Úř. věst. C 320 E, 15.12.2005, s. 253.
o konferenci z května roku 2005 k revizi Smlouvy o nešíření jaderných zbraní,
– s ohledem na rezoluce Rady bezpečnosti OSN o problematice nešíření zbraní a jaderném odzbrojení, zejména na rezoluci 1540 ( z roku 2004),
– s ohledem na Smlouvu o všeobecném zákazu jaderných zkoušek, dohody MAAE o komplexních zárukách a dodatkové protokoly, Úmluvu o fyzické ochraně jaderných materiálů, Mezinárodní úmluvu o potlačování činů jaderného terorismu, Haagský kodex chování proti šíření balistických raket, Smlouvu o omezení strategických zbraní (START I), jejíž platnost skončila v roce 2009, a Smlouvu o omezení strategických útočných zbraní (SORT),
– s ohledem na čl. 115 odst. 5 a čl. 110 odst. 2 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že vlastnictví a použití jaderných zbraní sehrává dominantní úlohu ve vojenské politice států, které vlastní jaderné zbraně, ať tuto skutečnost tyto státy přiznávají nebo nikoli,
B. vzhledem k tomu, že proces mnohostranného odzbrojování byl přerušen a po léta chybí politická vůle tento proces oživit,
C. vzhledem k tomu, že je nezbytně nutné nadále posilovat všechny tři pilíře Smlouvy o nešíření jaderných zbraní, jmenovitě nešíření, odzbrojení a kontrolní mechanismus pro civilní využití jaderné energie,
D. vzhledem k tomu, že existují státy, které nově vlastní jaderné zbraně a nejsou signatáři Smlouvy o nešíření jaderných zbraní, a jiné státy, které své členství zrušily,
E. vzhledem k tomu, že spor o íránský jaderný program zůstává nevyřešen a hrozí nebezpečí, že přeroste ve válečný konflikt,
1. vyjadřuje vážné znepokojení nad nebezpečím nových závodů v jaderném zbrojení; připomíná prohlášení generálního tajemníka OSN Ban Ki-moona ze dne 30. dubna 2007 (v němž se obrací na přípravný výbor hodnotící konference stran Smlouvy o nešíření jaderných zbraní, která se bude konat v roce 2010), že „přetrvává krize důvěry v tuto smlouvu“, což potvrdily „neuspokojivé výsledky“ hodnotící konference stran Smlouvy o nešíření jaderných zbraní, která se konala v roce 2005; zdůrazňuje proto, že posílení Smlouvy o nešíření jaderných zbraní coby základního kamene celosvětového režimu nešíření jaderných zbraní má zásadní význam, a že by proto mělo být vynaloženo veškeré úsilí k tomu, aby tato smlouva byla provedena ve všech svých aspektech; prohlašuje, že má-li být mnohostranné úsilí účinné, musí být vyvíjeno v rámci dobře propracované a co nejdříve realizované vize světa bez jaderných zbraní;
2. připomíná Radě a členským státům, že jaderné odzbrojení a nešíření jaderných zbraní jsou významně provázány a vzájemně se posilují; zastává názor, že aby Smlouva o nešíření jaderných zbraní „přežila“ a byla uplatňována, je zapotřebí plán s rozvrženými kroky jaderného odzbrojení a jejich lhůtami; naléhavě vyzývá státy vlastnící jaderné zbraně, aby plnily svůj závazek podle článku 6 Smlouvy o nešíření jaderných zbraní „vést v duchu dobré vůle jednání o účinných opatřeních k zastavení závodů v jaderném zbrojení v blízké budoucnosti“; zdůrazňuje, že státy vlastnící jaderné zbraně tento závazek neplní v dostatečné míře, ačkoli je pro trvalý význam celého systému nešíření jaderných zbraní zásadní; vyzývá k přísnému dodržování moratoria na jaderné zkoušky, dokud Smlouva o všeobecném zákazu jaderných zkoušek nevstoupí v platnost;
3. naléhavě vyzývá členské státy, které vlastní jaderné zbraně, aby okamžitě zastavily kvalitativní zlepšování, vývoj, výrobu a vytváření zásob jaderných hlavic a jejich nosičů; vyzývá tyto státy, aby vyvinuly nové iniciativy s cílem zahájit jednání mezi státy vlastnícími jaderné zbraně ohledně dalšího razantního snížení počtu jaderných zbraní a jejich úplného odstranění;
4. bere na vědomí výroky prezidenta Baracka Obamy týkající se jaderné politiky Spojených států, v nichž zdůraznil, že USA se budou zasazovat o svět bez jaderných zbraní, že spolu s Ruskem budou usilovat o to, aby byl zrušen pohotovostní režim amerických a ruských balistických raket, a že Spojené státy výrazně sníží zásoby jaderných zbraní a materiálu; vítá současně ratifikaci dodatkového protokolu k dohodám MAAE o komplexních zárukách ze strany USA jako pozitivní krok budující důvěru; vřele vítá záměr prezidenta Obamy, aby USA dokončily ratifikaci Smlouvy o všeobecném zákazu jaderných zkoušek; vyzývá k tomu, aby po slovech následovaly skutky;
5. rozhodně podporuje kroky Ruska a USA, které povedou k podstatné redukci jejich jaderných zbraní, jak bylo ujednáno v dohodách START I a SORT; vyzývá k ratifikaci Smlouvy o všeobecném zákazu jaderných zkoušek a o obnovení dohody START;
6. znovu vyzývá USA, aby zastavily vývoj nových generací bojových jaderných zbraní a aby podepsaly a ratifikovaly Smlouvu o všeobecném zákazu jaderných zkoušek; vyzývá Radu a Komisi, aby otázku odzbrojení zařadily jako stálý bod programu dialogu vedeného v rámci transatlantického partnerství;
7. trvá na mírovém politickém urovnání sporu o íránském jaderném programu a vyzývá k obnovení jednání; potvrzuje, že se staví proti jakýmkoli vojenským operacím a hrozbě použití síly, a varuje, že jakákoli vojenská akce by v regionu vyvolala ještě hlubší krizi;
8. zastává názor, že komplexní a spravedlivé řešení je možné pouze na základě uznání práva Íránu provádět mírové jaderné aktivity, pokud Írán současně mezinárodnímu společenství zaručí mírový charakter svého jaderného programu;
9. vyzývá všechny státy vlastnící jaderné zbraně, ať přiznané nebo nepřiznané, ale zejména Francii, Spojené království, USA a Izrael, aby Íránu a všem ostatním zemím tohoto regionu poskytly negativní bezpečnostní záruky; zdůrazňuje, že takové záruky představují základní prvek v úsilí o mírové řešení konfliktu ohledně íránského jaderného programu;
10. vyzývá k zesílení úsilí o zajištění všeobecného a účinného provádění pravidel a nástrojů týkajících se nešíření zbraní, zejména prostřednictvím lepších a posílených mechanismů kontroly; vítá nedávné úsilí podrobit proces obohacování uranu větší kontrole, avšak domnívá se, že tyto kontroly musí být prováděny nediskriminujícím způsobem, a že tedy musí platit pro všechny země, které obohacují uran nebo to mají v úmyslu; naléhá, aby Íránské organizaci pro jadernou energii (IAEO) bylo povoleno obohacovat uran pro mírové využití;
11. zdůrazňuje, že nejlepším způsobem řešení problému šíření jaderných zbraní by bylo upustit od jaderné energie jednou provždy, protože i samotné civilní využívání jaderné energie s sebou nese velká nebezpečí a nelze s dostatečnou jistotou vyloučit, že jaderné technologie pro civilní využívání nebude zneužito pro vojenské účely;
12. zastává názor, že jednání o vytvoření prostoru bez jaderných zbraní na Blízkém východě, ve Středomoří a v severovýchodní Asii jsou důležitým krokem k vyřešení obav zemí v tomto regionu o svou bezpečnost;
13. vyjadřuje znepokojení nad skutečností, že Izrael, Indie a Pákistán nepřistoupily ke Smlouvě o nešíření jaderných zbraní; vyzývá tyto země, aby k této smlouvě přistoupily;
14. zdůrazňuje, že je nutné oživit šestistranné rozhovory; bere na vědomí, že Korejská lidově demokratická republika (Severní Korea) naznačuje, že je za určitých okolností ochotna vrátit se k rozhovorům; naléhavě žádá mezinárodní společenství, a zejména USA, aby zvážily zrušení uvalených sankcí jako opatření pro vybudování důvěry, aby tak splnily své sliby vůči Severní Koreji, pokud jde dodávky nafty a jiné aspekty; zdůrazňuje, že rozhovorům o jaderném odzbrojení by nesmírně pomohlo, kdyby probíhaly současně s rozhovory o nahrazení dohody o korejském příměří z roku 1953 stálými mírovými ujednáními, jak bylo navrženo Severní Koreou, ale odmítnuto USA;
15. zdůrazňuje, že je nutné a naléhavé, aby Smlouva o nešíření jaderných zbraní okamžitě a bezpodmínečně vstoupila v platnost; vyzývá Radu a Komisi, aby v rámci svého dialogu s partnery, které ještě Smlouvu o nešíření jaderných zbraní neratifikovaly, např. s USA, Čínou, Pákistánem a Izraelem, trvala na tom, aby tak učinily;
16. vyjadřuje svůj nesouhlas s rozmísťováním nových balistických systémů a štítů protiraketové obrany na území členských států Unie; považuje nové plány USA za destabilizující faktor, který by mohl vážně bránit v dalším jaderném odzbrojování vážně bránit;
17. vyzývá k vybudování bezjaderné Evropy a ke zrušení všech dohod mezi členskými státy EU a USA, pokud jde o tzv. jaderné sdílení;
18. zdůrazňuje, že je zapotřebí nastolit otázku jaderné dohody mezi USA a Indií a jejích důsledků pro MAAE a Skupinu jaderných dodavatelů a podat v rámci této skupiny účinnou žádost o zákaz dodatků k dohodnutým pokynům, jež zakazují dodávky jaderného zařízení, materiálu nebo technologií do všech jaderných zařízení kteréhokoli státu, který neuznává souhrnné záruky MAAE;
19. vyzývá Radu a členské státy, aby v rámci hodnotící konference stran Smlouvy o nešíření jaderných zbraní, která se bude konat v roce 2010, koordinovaně, konstruktivně a viditelně přispěly k diskusím, zejména tím, že navrhnou konkrétní iniciativy pro znovuoživení konference OSN o odzbrojení a budou prosazovat iniciativy v oblasti odzbrojení založené na „Prohlášení zásad a cílů“schválených na závěr hodnotící konference Smlouvy o nešíření jaderných zbraní konané v roce 1995 a na „13 praktických krocích“ jednomyslně schválených na hodnotící konferenci konané v roce 2000;
20. vyzývá Radu a Komisi, aby objasnily, jaké kroky mají v úmyslu učinit k posílení Smlouvy o nešíření jaderných zbraní a podpoře účinné mnohostrannosti v souladu se strategií EU proti šíření zbraní hromadného ničení z prosince 2003;
21. vítá sílící vědomí veřejnosti a politiků, že tato strategie doplňuje a podporuje kampaň hnutí Starostové za mír, jejímž cílem je zákaz jaderných zbraní, a jejich „Vizi 2020“ spočívající v tom, že do té doby bude svět bez jaderných zbraní; zdůrazňuje, že parlamenty a poslanci nesou odpovědnost za prosazování myšlenky nešíření jaderných zbraní a odzbrojení, a vítá úsilí Parlamentní sítě pro jaderné odzbrojení;
22. trvá na tom, aby byl Parlament pravidelně informován o všech aktivitách a schůzích týkajících se Smlouvy o nešíření jaderných zbraní a aby byl brán zřetel na jeho názory o nešíření jaderných zbraní a otázkách odzbrojení; doporučuje, aby na hodnotící konferenci Smlouvy o nešíření jaderných zbraní, která se bude konat v roce 2010, byla vyslána delegace;
23. pověřuje svého předsedu, aby toto usnesení předal Radě, Komisi, generálnímu tajemníkovi OSN, vládám a parlamentům členských států OSN, Parlamentní síti pro jaderné odzbrojení a Starostům za mír.
