16.4.2009
PASIŪLYMAS DĖL REZOLIUCIJOS
siekiant baigti diskusijas dėl Tarybos ir Komisijos pareiškimų
pagal Darbo tvarkos taisyklių 103 straipsnio 2 dalį
pateikė Gunnar Hökmark
PPE-DE frakcijos vardu
dėl 2009 m. balandžio 2 d. Londone įvykusio Didžiojo dvidešimtuko (G 20) aukščiausiojo lygio susitikimo
Europos Parlamento rezoliucija dėl 2009 m. balandžio 2 d. Londone įvykusio Didžiojo dvidešimtuko (G 20) aukščiausiojo lygio susitikimo
Europos Parlamentas ,
–
atsižvelgdamas į Didžiojo dvidešimtuko 2009 m. balandžio 2 d. pareiškimą „Pasaulinis atkūrimo ir reformų planas“,
–
atsižvelgdamas į Didžiojo dvidešimtuko 2009 m. balandžio 2 d. pareiškimą „Finansų sistemos stiprinimas“,
–
atsižvelgdamas į veiksmų planą, kuris buvo nustatytas Didžiojo dvidešimtuko susitikime, įvykusiame 2008 m. rugsėjo mėn. Niujorke,
–
atsižvelgdamas į šalių, kurios nesilaiko tarptautinių keitimosi informacija apie mokesčius standartų, sąrašą, kurį 2009 m. balandžio 2 d. paskelbė Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacija (EBPO),
–
atsižvelgdamas į 2008 m. spalio 12 d. euro grupės valstybių ir vyriausybių vadovų susitikimą siekiant patvirtinti koordinuotą gelbėjimo planą, skirtą kovoti su ekonomikos krize,
–
atsižvelgdamas į ES finansinės priežiūros aukšto lygio ekspertų grupės, kuriai pirmininkauja Jacques de Larosière, ataskaitą ir šios grupės ataskaitą Komisijai, pateiktą 2009 m. vasario 25 d., artėjant 2009 m. pavasario Europos Vadovų Tarybos susitikimui,
–
atsižvelgdamas į savo 2009 m. kovo 11 d. rezoliuciją dėl Europos ekonomikos atkūrimo plano Priimti tekstai, P6_TA-PROV(2009)0123 . ,
–
atsižvelgdamas į Europos Vadovų Tarybos pavasario susitikimo rezultatus,
–
atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 103 straipsnio 2 dalį,
A.
kadangi 2009 m. visame pasaulyje sparčiai mažėja ekonominė veikla ir kadangi, remiantis optimistiškiausiomis prognozėmis, 2010 m. tikimasi tik labai lėto jos atsikūrimo, taigi, artėjama prie gilios socialinės ir politinės krizės,
B.
kadangi pagrindiniai iššūkiai, su kuriais šiuo metu susiduriama sprendžiant tarptautinės ir Europos ekonomikos nuosmukio problemas, yra pasitikėjimo finansų ir kapitalo rinkomis stygius ir didėjantis nedarbas; kadangi reikia imtis veiksmų siekiant užtikrinti bankų tarpusavio skolinimąsi ir paskolų rinkų veikimą,
C.
kadangi įrodyta, kad narystė euro zonoje skatina tam tikrų valstybių narių ekonomikos stabilumą, kurį visų pirma lėmė jų pastangos atitikti Mastrichto kriterijus ir Augimo ir stabilumo pakto nuostatas, taip pat tai, kad jos apsaugotos nuo valiutų svyravimų,
D.
kadangi keletas valstybių narių susidūrė su rimtomis mokėjimų balanso problemomis ir kai kurios iš jų turėjo kreiptis pagalbos į TVF,
E.
kadangi pagal pasaulinį atkūrimo ir reformų planą siekiama: 1) atkurti pasitikėjimą, augimą ir užimtumą; 2) atgaivinti finansų sistemą ir atnaujinti paskolų išdavimą; 3) stiprinti finansų reguliavimą ir atkurti patiką; 4) finansuoti ir reformuoti tarptautines finansų institucijas siekiant įveikti krizę ir užkirsti jai kelią ateityje; 5) skatinti pasaulinę prekybą ir investicijas ir užkirsti kelią protekcionizmui, kuris kelia grėsmę gerovei; ir 6) sukurti visapusišką, ekologišką ir tvarią ekonomiką,
1.
palankiai vertina Didžiojo dvidešimtuko susitikimo metu patvirtintą pasaulinį atkūrimo ir reformų planą; reiškia pasitenkinimą, kad pasaulinis planas atitinka veiksmus, kurių jau ėmėsi Europos Sąjunga, siekdama vadovautis labiau pasauliniu požiūriu ir išvengti prieštaringos poveikio neturinčios politikos;
2.
džiaugiasi vadovaujančiu vaidmeniu, kurį ES atliko ėmėsi susitikimo metu, siekdama nurodyti kryptį ir pritaikyti praktinius sprendimus;
3.
džiaugiasi bendru požiūriu siekiant geriau reguliuoti finansų sektorių ir pagerinti finansinę priežiūrą; ragina visas vyriausybes elgtis atitinkamai pagal įsipareigojimus, prisiimtus Didžiojo dvidešimtuko susitikime;
4.
ragina neseniai įsteigtą Finansų stabilumo tarybą ir Tarptautinį valiutos fondą (TVF) pateikti Europos Parlamentui savo finansų sektoriaus stiprinimo veiksmų plano įgyvendinimo stebėsenos ataskaitą;
5.
primena, kad dažnai tvirtomis priemonėmis, kurių imamasi finansų sektoriuje, nesiekiama konkrečių firmų uždarymo prevencijos, o siekiama neleisti šiam sektoriui žlugti, nes šis žlugimas sukeltų pragaištingą vadinamąjį domino efektą, kuris būtų jaučiamas ir likusioje finansų sektoriaus dalyje, ir realiojoje ekonomikoje;
6.
pritaria tam, kad būtų dvigubai padidintos lėšos ES finansinei priemonei, pagal kurią teikiama vidutinės trukmės finansinė parama valstybėms narėms, kurių valiuta ne euras, siekiant padėti sureguliuoti jų mokėjimų balansus, t. y. nuo 25 mlrd. iki 50 mlrd. eurų;
7.
ragina visas nepriėmusias atsisakymo išlygos valstybes nares, kurios vis dar nepriklauso euro zonai, didžiausią dėmesį skirti Mastrichto kriterijų atitikčiai ir planuoti kuo greičiau įsivesti eurą siekiant veiksmingiau apsisaugoti nuo galimų krizių ateityje;
8.
teigiamai vertina tai, kad Europos centrinis bankas (ECB), siekdamas skatinti augimą, keletą kartų iš eilės sumažino palūkanų normą ir skubiai suteikė trumpalaikę finansinę paramą, skirtą bankų tarpusavio skolinimuisi atgaivinti;
9.
atkreipia dėmesį į tai, kad dėl masinio vyriausybių kreipimosi su prašymais suteikti paskolą pradeda rastis įtampa kapitalo rinkose, nes šios rinkos tuštinamos, prasideda išstūmimas, o vidutinės trukmės ir ilgalaikių palūkanų normos pamažu auga ir dėl to gali žlugti centrinių bankų pastangos sumažinti palūkanų normas; ragina visas valstybes nares kuo greičiau grįžti prie tinkamo valstybės biudžeto deficito lygio;
10.
supranta, kad staigus dabartinis valstybės išlaidų augimas ateityje gali lemti taip pat staigų mokesčių augimą; perspėja neturėti vilčių, kad infliacija sušvelnins poveikį valstybių iždams, nes tai būtų pasiekta daugiausia pensininkų ir ateities kartų sąskaita;
11.
džiaugiasi, kad Didysis dvidešimtukas daugiausia pasirinko sprendimus, pagrįstus paskolomis ir garantijomis, dėl kurių labai padidės ekonominis poveikis ir kartu bus lengviau sumažinti ilgalaikį poveikį valstybių fondams, kurie skirti programoms, kurių vertė per vieną trilijoną JAV dolerių;
12.
reiškia nerimą dėl darbo našumo normų skirtumų euro zonoje ir ragina prireikus imtis nacionalinio lygmens taisomųjų priemonių;
13.
pripažįsta, kad visų rūšių protekcionizmas realiojoje ekonomikoje ir finansų sektoriuje yra netinkama reakcija į ekonomikos nuosmukį ir mažėjančią pasaulio prekybą; pabrėžia, kad reikėtų vengti visų siūlomų reglamentų protekcionistinio ir tarptautinio poveikio;
14.
džiaugiasi, kad labai padidinti TVF, kuris yra pagrindinis finansinės pagalbos teikėjas šalims, turinčioms mokėjimų balanso problemų, įskaitant ES valstybes nares, ir kuris savo veikla remia besiformuojančių rinkų ir besivystančių šalių rinkų augimą, ištekliai;
15.
prašo Komisijos įvertinti papildomų TVF lėšų specialiąsias skolinimo teises, kurių gali prireikti, taip pat prašo ECB įvertinti šio lėšų padidinimo poveikį kainų stabilumui visame pasaulyje;
16.
palankiai vertina tai, kad visos keturios šalys, likusios juodajame EBPO sąraše, į kurį įtrauktos lengvatinių mokesčių zonos, iš šio sąrašo išbrauktos iš karto po Didžiojo dvidešimtuko susitikimo, kadangi sutiko laikytis mokesčių skaidrumo taisyklių;
17.
prašo Komisijos apmąstant Tvaraus vystymosi strategijos ateitį pradėti būtinus procesus, kuriais siekiama visapusiškai atsižvelgti į klimato kaitos poveikį visai esamai politikai; prašo Komisijos įvertinti veiksmingos atsinaujinančios energijos vidaus rinkos sukūrimo galimybes;
18.
pabrėžia, kad būtina veiksmingai įgyvendinti klimato ir energetikos teisės aktų rinkinį ir daugiau investuoti į atsinaujinančius energijos šaltinius ir su mažu anglies dioksido išmetimu susijusią energijos gamybą, taip pat į energijos naudojimo efektyvumą, kurie turėtų būti svarbiausia 2010–2014 m. energetikos veiksmų plano dalis;
19.
pabrėžia, kad būtina įtraukti ekologines naujoves į visų atitinkamų krypčių politiką, siekiant šias naujoves sparčiai diegti plačiu mastu, ir prašo Komisijos išnagrinėti reguliavimo sistemas, taip pat reglamentavimo kliūtis ir rinkos nesėkmes, kurios galėtų trukdyti taikyti ekologiškas technologijas ir toliau diegti naujoves;
20.
paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai, Komisijai, Europos centriniam bankui, valstybių narių vyriausybėms ir parlamentams, Didžiojo dvidešimtuko valstybėms narėms ir Tarptautiniam valiutos fondui.
