23.10.2006
PASIŪLYMAS DĖL REZOLIUCIJOS
apibendrinantis svarstymus dėl Europos Parlamento Pirmininko ir frakcijų pirmininkų kalbų
pagal Darbo tvarkos taisyklių 103 straipsnio 2 dalį
pateikė Francis Wurtz
GUE/NGL frakcijos vardu
dėl 1956 m. įvykusio Vengrijos sukilimo 50-ųjų metinių ir jo istorinės svarbos Europai
Europos Parlamento rezoliucija dėl 1956 m. įvykusio Vengrijos sukilimo 50-ųjų metinių ir jo istorinės svarbos Europai
Europos Parlamentas ,
–
atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 103 straipsnio 2 dalį,
A.
kadangi po Antrojo pasaulinio karo Europa buvo padalyta ir 50 metų gyveno šaltojo karo sąlygomis, kurioms būdinga konfrontacija tarp supervalstybių – Rusijos ir Jungtinių Valstijų, ir jų atitinkamų sąjungininkų,
B.
kadangi nuo 1956 m. spalio 23 d. šimtai tūkstančių žmonių Budapešte ir kitose Vengrijos vietose susitelkė ir pareikalavo surengti laisvus rinkimus, paleisti visus politinius kalinius, panaikinti cenzūrą, išvesti sovietų kariuomenę, pakelti atlyginimus ir pensijas, sukurti sąžiningą mokesčių sistemą ir spartesnę valstybės būstų programą; itin apgailestaudamas, kad šie politiniai ir socialiniai reikalavimai nebuvo patenkinti,
C.
kadangi komunistams reformistams atstovaujantis ministras pirmininkas Imrė Nagis palaikė protestuotojus, nusprendė, kad Vengrija turėtų pasitraukti iš Varšuvos pakto, ir paskelbė Vengrijos neutralitetą,
D.
kadangi, kaip ir 1953 metais VDR bei 1968 metais Čekoslovakijoje, Vengrijos sukilimas buvo jėga numalšintas įsikišus sovietų karinėms pajėgoms,
1.
labai apgailestauja, kad padrąsinanti 1956 metų Vengrijos žmonių kova už nepriklausomybę, demokratiją ir politines, ekonomines bei socialines reformas buvo nuslopinta jėga; smerkia Sovietų Sąjungos karinį įsikišimą;
2.
mini sukilimo aukas – žmones, kurie žuvo per kovas ir kurie buvo pasmerkti myriop 1956–1961 metais ar paimti į nelaisvę ir įkalinti 1956–1958 metais;
3.
pabrėžia žmogišką ir politinę drąsą Imrės Nagio, Vengrijos komunistams reformistams atstovavusio ministro pirmininko, kuris teisingai suprato elementarią žmonių valios išraišką ir sutiko tapti visuotinės revoliucijos už laisvę ir demokratiją politiniu vadovu ir kuriam 1958 metais buvo gėdingai įvykdyta mirties bausmė;
4.
dar kartą patvirtina savo įsipareigojimą pagarbos demokratijai, socialinėms teisėms ir teisingumui, teisės viršenybei, žmogaus teisėms, nediskriminavimo, tolerancijos, solidarumo ir moterų ir vyrų lygybės vertybėms; pabrėžia Europos Sąjungos ir jos valstybių narių pareigą laikytis visų šių susijusių principų ir turėti aiškią poziciją, kai bent vienas iš jų pažeidžiamas;
5.
ragina parengti Europos valstybių narių tyrimų ir dokumentacijos centrų bendradarbiavimo atliekant istorinius Šaltojo karo tyrimus stiprinimo programą;
6.
ragina visas Europos šalis dėti visas pastangas siekiant visiškai nuslopinti mintis apie kerštą ir karą, kad būtų sudarytos galimybės ateityje suvienyti visą Europą;
7.
paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai, Komisijai, valstybių narių vyriausybėms ir parlamentams.
