P6_TA(2007)0339
Darbo teisės modernizavimas įgyvendinant XXI amžiaus uždavinius
A6-0247/2007
2007 m. liepos 11 d. Europos Parlamento rezoliucija dėl darbo teisės modernizavimo, įgyvendinant XXI amžiaus uždavinius ( 2007/2023(INI) )
Europos Parlamentas
, –
atsižvelgdamas į TDO konvenciją C87 dėl asociacijų laisvės ir teisės jungtis į organizacijas gynimo (1948 m.), TDO konvenciją C98 dėl teisės jungtis į organizacijas ir vesti kolektyvines derybas (1949 m.) ir TDO rekomendaciją R198 dėl darbo santykių (2006 m.) ,
–
atsižvelgdamas į 2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvą 2000/78/EB, nustatančią vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus OL L 303, 2000 12 2, p. 16.
,
–
atsižvelgdamas į 2006 m. rugsėjo 6 d. Europos Parlamento rezoliucijoje dėl Europos socialinio modelio ateities OL C 305 E, 2006 12 14, p. 141.
pakartotinai nurodytas Europos Sąjungos bendrąsias vertybes – lygybę, solidarumą, nediskriminavimą ir perskirstymą,
–
atsižvelgdamas į EB sutarties 136-145 straipsnius,
–
atsižvelgdamas į Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos OL C 364, 2000 12 18, p. 1.
15, 20 ir 27–38 straipsnius, ypač į teises į apsaugą neteisėto atleidimo atveju ir sąžiningas bei teisingas darbo sąlygas,
–
atsižvelgdamas į Europos socialinę chartiją,
–
atsižvelgdamas į 2004 m. gegužės mėn. aukšto lygio grupės ataskaitą apie socialinės politikos ateitį Europos Sąjungoje po vykusios plėtros,
–
atsižvelgdamas į Komisijos tarnybų darbo dokumentą pavadinimu "Bendrijos Lisabonos programa: Techninė įgyvendinimo ataskaita ir jos įgyvendinimas" ( SEC(2006)1379 ),
–
atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą apie socialinę darbotvarkę ( COM(2005)0033 ),
–
atsižvelgdamas į nacionalines Lisabonos reformų programas, kurias pristatė valstybės narės,
–
atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą pavadinimu "Globalioji Europa: konkuravimas pasaulyje" ( COM(2006)0567 ),
–
atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą dėl integruotų ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo gairių (2005-2008 m.) ( COM(2005)0141 ),
–
atsižvelgdamas į 2000 m. kovo mėn., 2001 m. kovo mėn., 2005 m. kovo ir spalio mėn. bei 2006 m. kovo mėn. pirmininkavimo išvadas,
–
atsižvelgdamas į 1999 m. birželio 28 d. Tarybos direktyvą 1999/70/EB dėl Europos profesinių sąjungų konfederacijos (ETUC), Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjungos (UNICE) ir Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centro (CEEP) bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas darbo sutartis OL L 175, 1999 7 10, p. 43.
,
–
atsižvelgdamas į savo 2006 m. kovo 23 d. rezoliuciją dėl demografinių iššūkių ir kartų solidarumo OL C 292 E, 2006 12 1, p. 131.
,
–
atsižvelgdamas į 1996 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 96/71/EB dėl darbuotojų komandiravimo paslaugų teikimo sistemoje OL L 18, 1997 1 21, p. 1.
,
–
atsižvelgdamas į savo 2006 m. spalio 26 d. rezoliuciją dėl Direktyvos 96/71/EB dėl darbuotojų komandiravimo taikymo Priimti tekstai, P6_TA(2006)0463 .
,
–
atsižvelgdamas į 1975 m. TDO konvenciją dėl migruojančių darbuotojų (papildomas nuostatas),
–
atsižvelgdamas į 1997 m. TDO konvenciją dėl privačių darbo agentūrų,
–
atsižvelgdamas į TDO padoraus darbo darbotvarkę,
–
atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą pavadinimu "Skatinti tinkamą darbą visiems. ES indėlis įgyvendinant tinkamo darbo pasaulyje darbotvarkę" ( COM(2006)0249 ),
–
atsižvelgdamas į 1975 m. vasario 10 d. Tarybos direktyvą 75/117/EEB dėl valstybių narių įstatymų, skirtų vienodo vyrų ir moterų darbo užmokesčio principo taikymui, suderinimo OL L 45, 1975 2 19, p. 19.
,
–
atsižvelgdamas į 1976 m. vasario 9 d. Tarybos direktyvą 76/207/EEB dėl vienodo požiūrio į vyrus ir moteris principo taikymo įsidarbinimo, profesinio mokymo, pareigų paaukštinimo ir darbo sąlygų atžvilgiu OL L 39, 1976 2 14, p. 40.
,
–
atsižvelgdamas į 1992 m. spalio 19 d. Tarybos direktyvą 92/85/EEB dėl priemonių, skirtų skatinti, kad būtų užtikrinta geresnė nėščių ir neseniai pagimdžiusių arba maitinančių krūtimi darbuotojų sauga ir sveikata, nustatymo (dešimtąją atskirąją direktyvą, kaip numatyta Direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje) OL L 348, 1992 11 28, p. 1.
,
–
atsižvelgdamas į 1994 m. birželio 22 d. Tarybos direktyvą 94/33/EB dėl dirbančio jaunimo apsaugos OL L 216, 1994 8 20, p. 12.
,
–
atsižvelgdamas į 1994 m. rugsėjo 22 d. Tarybos direktyvą 94/45/EB dėl Europos darbų tarybos steigimo arba Bendrijos mastu veikiančių įmonių ir Bendrijos mastu veikiančių įmonių grupių darbuotojų informavimo bei konsultavimosi su jais tvarkos nustatymo OL L 254, 1994 9 30, p. 64.
,
–
atsižvelgdamas į 2002 m. rugsėjo 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/73/EB, iš dalies keičiančią Tarybos direktyvą 76/207/EEB, dėl vienodo požiūrio į vyrus ir moteris principo taikymo įsidarbinimo, profesinio mokymo, pareigų paaukštinimo ir darbo sąlygų atžvilgiu OL L 269, 2002 10 5, p. 15.
,
–
atsižvelgdamas į 1997 m. gruodžio 15 d. Tarybos direktyvos 97/81/EB dėl Bendrojo susitarimo dėl darbo ne visą darbo dieną, kurį sudarė Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjunga (UNICE), Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centras (CEEP) ir Europos profesinių sąjungų konfederacija (ETUC) ir jo priedą pavadinimu "Bendrasis susitarimas dėl darbo ne visą darbo dieną" OL L 14, 1998 1 20, p. 9.
,
–
atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 45 straipsnį,
–
atsižvelgdamas į Užimtumo ir socialinių reikalų komiteto pranešimą ir į Ekonomikos ir pinigų politikos komiteto, Vidaus rinkos ir vartotojų apsaugos komiteto bei Moterų teisių ir lyčių lygybės komiteto nuomones ( A6-0247/2007 ),
A.
kadangi, vykstant globalizacijai ir demografiniams pokyčiams, sparčiai tobulėjant technologijoms ir augant paslaugų sektoriui, reikiamų Europos darbo teisės aspektų tobulinimas, kuriuo siekiama atsižvelgti į darbdavių ir darbuotojų norą padidinti lankstumą ir pagerinti darbuotojų saugumą, užtikrins, kad įmonės ir darbuotojai sėkmingai prisitaikys prie pokyčių, ir bus įtvirtintos vertybės, kuriomis paremtas Europos socialinis modelis,
B.
kadangi ekonominis augimas yra viena iš esminių ilgalaikio darbo vietų augimo sąlygų ir kadangi apgalvotai nustatyta socialinė politika neturi būti vertinama kaip kliūtis ir gali būti tikrai teigiamu veiksniu, prisidedančiu prie Lisabonos darbotvarkę įgyvendinančio Europos Sąjungos ekonomikos augimo,
C.
kadangi Europos Sąjunga yra ne tik laisvos prekybos erdvė, bet ir bendrų vertybių bendruomenė ir dėl šio priežasties darbo teisė turėtų šias vertybės atspindėti ir kadangi pagrindiniai darbo teisės principai, kurie buvo išvystyti Europoje, tebegalioja, kadangi darbo teisė, kuri kyla iš teisės aktų arba kolektyvinių susitarimų, arba jų derinių, darbuotojams ir darbdaviams suteikia teisinės padėties aiškumą ir apsaugą, ir kadangi pagal darbo teisę nustatoma darbuotojų ir darbdavių galios pusiausvyra, ir kadangi bet kokie darbo teisės pakeitimai bus sėkmingesni, jei darbuotojai jausis saugiau, ir toks saugumas taip pat priklauso nuo to, ar galima lengvai gauti naują darbą,
D.
kadangi EB sutarties 39 straipsnyje nustatyta laisvo darbuotojų judėjimo teisė yra vienas iš esminių ES principų, ir kadangi ši pagrindinė laisvė turėtų netrukdyti veiksmingai įgyvendinti taisykles, kurios užtikrina, kad būtų laikomasi principo "vienodas atlyginimas už lygiavertį darbą",
E.
kadangi šiuo metu Europos darbo rinkoje vis plačiau naudojamos naujų, netipinių ir lanksčių formų darbo sutartys (pvz., darbo ne visą darbo dieną sutartys, terminuotos sutartys, laikinos sutartys tarpininkaujant įdarbinimo agentūroms, periodiškai sudaromos sutartys su laisvai samdomais darbuotojais, su konkrečiais projektais susijusios sutartys), kurių dalis yra iš esmės nesaugios,
F.
kadangi šių formų sutartiniai santykiai, jeigu juos lydi reikiamos darbuotojų saugumo garantijos, gali suteikti įmonėms naujomis tarptautinėmis aplinkybėmis būtinas galimybes prisitaikyti ir kartu tenkinti konkrečius darbuotojų poreikius kitaip derinti asmeninį ir šeimos gyvenimą ir profesinį rengimą,
G.
kadangi nuo 2000 m. maždaug 60 proc. visų naujai sukurtų darbo vietų Europos Sąjungoje buvo būdingas darbas ne visą darbo dieną ir kadangi 68 proc. ne visą darbo dieną dirbančių darbuotojų yra patenkinti savo darbo laiku, tačiau kadangi šis pasitenkinimas glaudžiai susijęs su darbo teisės ir socialinės apsaugos sistemos apsauga, teikiama ne visą darbo dieną dirbantiems darbuotojams,
H.
kadangi darbas ne visą darbo dieną yra labiausiai būdingas moterų užimtumui, nes tai dažnai kompromisinė strategija, kurią moterys renkasi dėl prieinamų vaikų ir išlaikomų asmenų priežiūros įstaigų stygiaus,
I.
kadangi dabartiniuose lyčių lygybę skatinančiuose EB teisės aktuose užsibrėžti tikslai kol kas nepasiekti, o Europos darbuotojai ir toliau susirūpinę dėl vyrams ir moterims mokamo darbo užmokesčio atotrūkio, nepakankamų galimybių derinti darbą ir šeimos gyvenimą bei viešosios vaikų priežiūros paslaugų trūkumo,
J.
kadangi laikinų darbo sutarčių skaičius labiau išaugo valstybėse narėse, kuriose atitinkamose taisyklėse buvo nustatyti laikinąsias darbo sutartis skatinantys pakeitimai, ir kadangi netipinės darbo sutartys gali būti naudingos, jei patenkina darbuotojų poreikius ir yra savanoriškos; tačiau kadangi šiuo metu daug netipinių darbo sutarčių nėra laisvai pasirinktos ir daugelio darbuotojų pagrindinės darbo ir socialinės teisės nėra ginamos ir taip pažeidžiamas vienodų sąlygų principas,
K.
kadangi laikinojo įdarbinimo agentūrų teikiamos paslaugos nepateko į 2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos
2006/123/EB dėl paslaugų vidaus rinkoje
OL L 376, 2006 12 27, p. 36.
taikymo sritį,
L.
kadangi 60 proc. darbuotojų, kurie 1997 m. dirbo pagal netipinius sutartinius susitarimus, 2003 m. buvo pasirašę tipines sutartis, o tai rodo, kad 40 proc. pagal netipines sutartis dirbančių darbuotojų praėjus 6 metams vis dar neturi visų darbuotojų teisių; kadangi tai ypač svarbu jauniems žmonėms, kurie vis dažniau pradeda dirbti kur kas nesaugesnėmis nei vidutiniškai darbo ir socialinėmis sąlygomis, ir kurie vis labiau rizikuoja likti ties darbo rinkos riba,
M.
kadangi pastaruoju metu padaugėjus netipinių sutarčių ėmė skirtis darbo sąlygos, susijusios su kenksmingumu sveikatai ir saugumu, ir tai gali lemti, kad bus prastesnės darbo sąlygos ir daugiau nelaimingų atsitikimų,
N.
kadangi nelygybė didina tiesiogines ir netiesiogines ekonomines sąnaudas, o vienodos sąlygos, priešingai – suteikia konkurencinį pranašumą, vienodų sąlygų sukūrimas yra svarbus strateginis ekonominio ir socialinio vystymosi veiksnys; be to, kadangi Europos Sąjunga negali išsiversti be moterų, kurios sudaro pusę visų gyventojų, veiklumo ir produktyvumo,
O.
kadangi moterims dabar tenka triguba našta, t. y. joms tenka aktyviau dalyvauti darbo rinkoje, gimdyti daugiau vaikų ir vis daugiau rūpintis šeima, kadangi kaip tik iš moterų dažniausiai tikimasi kompromisų, kuriais siekiama profesinį gyvenimą priderinti prie šeimos poreikių, ir dažniausiai būtent moterys patiria didelę įtampą ir nerimą dėl to, kad reikia derinti darbo ir rūpinimosi šeima vaidmenis,
P.
kadangi tiesa, kad šimtams tūkstančių moterų tenka sutikti dirbti neįprastomis darbo sąlygomis, kadangi jos dirba namų darbininkėmis kitose šeimose arba turi globoti senyvus šeimos narius,
Q.
kadangi pagal netipines sutartis dirbantys darbuotojai gali būti didesniame pavojuje negu jų kolegos, dirbantys pagal kitų formų darbo susitarimus, nes trūksta mokymo, nežinoma apie galimus pavojus, teises,
R.
kadangi visiems darbuotojams, nepriklausomai nuo jų sutarčių nuostatų, turėtų būti prieinamas deramas darbo saugumas ir apsauga,
S.
kadangi kai kuriose valstybėse narėse kolektyvinės derybos padidina lankstumą darbo rinkoje ir yra svarbi darbo teisės dalis bei esminis reglamentavimo įrankis; kadangi neturėtų būti kišamasi į sąlygas, susijusias su kolektyviniais darbo santykiais, ir kadangi valstybėse narėse nusistovėjusios kolektyvinių darbo santykių tradicijos ir narystės profesinėse sąjungose mastai nevienodi; kadangi valstybės narės visuose lygmenyse turėtų skatinti socialinį dialogą tarp socialinių partnerių, nes tai gali labai padėti įvykdyti reikalingus pertvarkymus darbo teisės srityje,
T.
kadangi veiksmai Europos Sąjungos lygmeniu privalo būti vykdomi nepažeidžiant valstybių narių kompetencijos darbo teisės srityje ir laikantis subsidiarumo ir proporcingumo principų; ir kadangi nusprendus, kad reikia Bendrijos
acquis
pagrindu paremti visoje Sąjungoje taikytiną būtiniausių socialinių reikalavimų sistemą
,
Komisija privalo pateikti pasiūlymus,
U.
kadangi siekdama įveikti dabartinius ekonomikos iššūkius Europos Sąjunga turi kuo daugiau nuveikti siekdama užtikrinti valstybių narių darbo rinkų pastovumą, reaguoti į tam tikruose sektoriuose vykdomus didelio masto atleidimus ir suteikti savo piliečiams palankesnes sveikatai ir saugesnes darbo sąlygas negu anksčiau, nes tai būtina norint, kad gyvenimo sąlygos atitiktų žmogaus orumą ir pagrindines Europos vertybes,
V.
kadangi didelis nedarbas Europoje yra nesėkmė ir siekiant ją ištaisyti būtini veiksmai, kurie padėtų didesniam skaičiui žmonių patekti į darbo rinką, didintų judumą ir padėtų darbuotojams keisti darbo vietą, bet nemažintų saugumo; kadangi pirmiausia turi būti siekiama sukurti sąlygas, kurios būtų palankios papildomoms, naujoms aukštesnės kokybės darbo vietoms sukurti;
1.
džiaugiasi dėl naujo požiūrio į darbo teisę, kuriuo siekiama reglamentuoti visų darbuotojų, nesvarbu, pagal kokią sutartį jie dirba, padėtį;
2.
pritaria diskusijoms dėl būtinybės tobulinti darbo teisę siekiant susidoroti su XXI amžiaus iššūkiais, o tai reiškia, kad darbdaviai ir darbuotojai linkę reikalauti didesnio lankstumo, ir yra būtinybė suteikti didesnį saugumą nei tas, kuris dabar siejamas su netipinėmis užimtumo formomis, ir padidinti pažeidžiamų darbuotojų apsaugą, siekiant sukurti daugiau ir geresnių darbo vietų ir padidinti socialinę sanglaudą, kad būtų pasiekti Lisabonos strategijos tikslai; mano, kad darbo teisės tobulinimas turi atitikti Pagrindinių teisių chartijos principus, ypač išdėstytus IV antraštinėje dalyje, ir laikytis Europos socialinio modelio vertybių bei pripažintų socialinių teisių ir jas apsaugoti;
3.
teigiamai vertina didelę darbo rinkose paplitusių darbo santykių tradicijų, sutarčių ir verslo modelių įvairovę;
4.
ragina parengti lankstaus ir saugaus pobūdžio sutartinius susitarimus, kurie atitiktų šiuolaikišką darbo organizavimą;
5.
mano, kad tarp darbo teisės reformos valstybėse narėse prioritetų yra šie:
a)
palengvinti perėjimą iš vienos užimtumo ir nedarbo padėties į kitą,
b)
užtikrinti deramą apsaugą darbuotojams, kurių darbo santykiai nestandartiniai,
c)
aiškiau reglamentuoti padėtį, susijusią su priklausomu darbu ir neaiškiomis tarpinėmis padėtimis tarp savarankiškai dirbančių asmenų bei darbuotojų, kuriems būdingi priklausomi darbo santykiai,
d)
imtis veiksmų nedeklaruoto darbo atžvilgiu.
6.
pabrėžia, kad socialinis ir ekonominis prioritetas – daugiau dirbančių žmonių, nes tik tokiu atveju Europos ekonomika galės konkuruoti pasaulio mastu ir įgyvendinti socialinio saugumo įsipareigojimus; pabrėžia, kad dabartinėje Europoje didelis nedarbas mažina turtą ir būsimą gerovę bei Europos konkurencingumą ir, dar svarbiau, sukuria socialinę segregaciją;
7.
vis dėlto apgailestauja, kad, priešingai negu numatyta EB sutarties 138 straipsnyje, nebuvo konsultuojamasi su socialiniais partneriais, nors akivaizdu, kad Žalioji knyga "Darbo teisės modernizavimas įgyvendinant XXI amžiaus uždavinius" ( COM(2006)0708 ) turi didelę reikšmę socialinės politikos srityje;
8.
mano, kad jei norima, kad darbo teisė susidorotų su XXI amžiaus iššūkiais, joje didžiausias dėmesys turėtų būti skirtas užimtumo garantijoms visos darbuotojo karjeros metu, o ne konkrečių darbo vietų apsaugai, kad, naudojant aktyvią darbo rinkos politiką, kuri nukreipta į žmogiškojo kapitalo vystymą, kuriuo padidinamos užimtumo galimybės, ir verslui palankios aplinkos sukūrimą bei darbo vietų kokybės didinimą, būtų lengviau patekti į darbo rinką ir joje likti, pereiti iš nedarbo būklės į užimtumo būklę bei keisti vieną darbo vietą kita;
9.
mano, kad darbo santykiai, kurie apibūdina piliečių užimtumą ir profesinę veiklą, paskutinio dešimtmečio metu labai pakito; atkreipia dėmesį, kad pagrindinė darbo santykių forma yra neterminuota darbo visą darbo dieną sutartis, ir ja turi būti visada remiamasi siekiant aiškiai ir nuosekliai taikyti nediskriminavimo principą; todėl mano, kad Europos darbo teisėje turėtų būti pripažinta, kad neterminuotos darbo sutartys, kurias taikant suteikiama pakankama socialinė ir sveikatos apsauga ir užtikrinama pagrindinių teisių apsauga, yra pagrindinė užimtumo forma;
10.
pripažįsta, kad reikia, jog darbo laikas būtų nustatomas taip lanksčiai, kad atitiktų darbdavių ir darbuotojų poreikius, suteiktų žmonėms galimybių geriau suderinti darbą ir šeimos gyvenimą, bei apsaugotų konkurencingumą ir pagerintų užimtumo padėtį Europoje, nepakenkiant darbuotojų sveikatai;
11.
tvirtai nepritaria Komisijos Žaliojoje knygoje pateiktai analizės koncepcijai, pagal kurią teigiama, kad standartinė neterminuota darbo sutartis yra pasenusi, didina darbo rinkos susiskaidymą bei "savų" ir "pašaliečių" atotrūkį, ir todėl turi būti laikoma kliūtimi užimtumo augimui ir geresnei ekonomikos dinamikai;
12.
pabrėžia, kad darbo teisės aktai tik tuomet bus veiksmingi, sąžiningi ir tvirti, jeigu juos įgyvendins visos valstybės narės, jie bus vienodai taikomi visiems subjektams, reguliariai ir veiksmingai kontroliuojami; prašo, kad Komisija, vykdydama "Geresnės teisės aktų leidybos" iniciatyvą, stiprintų savo, kaip Sutarties sergėtojos, vaidmenį įgyvendinant socialinės ir darbo teisės aktus;
13.
pažymi, kad iš naujausių EBPO ir kitų tyrimų matyti, kad nėra pagrindo teigti, jog mažinant apsaugą nuo atleidimo ir silpninant standartines darbo sutartis padidės užimtumas; pažymi, kad iš Skandinavijos šalių pavyzdžio aiškiai matyti, kad aukšto lygio apsaugos nuo atleidimo ir darbo standartai visiškai suderinami su dideliu užimtumo augimu;
14.
pažymi, kad tam tikrų formų netipinės sutartys, nelygu, kaip jos įsitvirtinusios darbo ir socialinės apsaugos teisėje, ir teikiamos visą gyvenimą trunkančio mokymosi ir mokymo galimybės gali padėti didinti ES ekonominį konkurencingumą ir reaguoti į įvairius darbuotojų poreikius, atsižvelgiant į tai, kuriame gyvenimo etape jie yra ir kokios yra jų darbo galimybės; tačiau pripažįsta, kad netipinės darbo formos turi būti derinamos su parama darbuotojams, kurie pereina iš vienos darbo vietos į kitą arba keičia vieną užimtumo statusą kitu; taip pat atkreipia dėmesį, kad, norint, kad šie pokyčiai būtų greiti ir tvarūs, būtina daugiausia dėmesio skirti aktyviam įsikišimui, kuris leistų į darbo rinką grįžtantiems darbuotojams gauti tam tikras papildomas pajamas tuo laikotarpiu, kuris itin reikalingas tam, kad jie mokydamiesi ir keisdami kvalifikaciją padidintų savo įdarbinimo galimybes;
15.
pabrėžia, kad Žaliojoje knygoje daugiau dėmesio turėtų būti skiriama pačiai darbo teisei;
16.
atkreipia dėmesį į tai, kad Komisija daugiausia dėmesio skiria individualiai darbo teisei, ir ragina Komisiją remti kolektyvinę darbo teisę kaip vieną iš priemonių darbuotojų ir darbdavių lankstumui ir saugumui didinti;
17.
tvirtai įsitikinęs, kad su bet kokios, netipinės ar kitos, formos užimtumu turi būti siejamos su tam tikromis nuo konkretaus darbo statuso nepriklausančiomis pagrindinėmis teisėmis, tarp kurių turi būti: vienodos sąlygos, darbuotojų sveikatos ir saugumo apsauga ir nuostatos dėl darbo ir poilsio laiko, jungimasis į organizacijas ir atstovavimo laisvės, teisės į kolektyvines derybas, kolektyvinius veiksmus ir mokymo galimybės; taip pat pabrėžia, kad šios nuostatos turi būti deramai vykdomos valstybių narių lygmenyje, atsižvelgiant į įvairias tradicijas ir socialines bei ekonomines kiekvienos šalies aplinkybes; pabrėžia, kad Europos teisės aktai neprieštarauja nacionaliniams teisės aktams, o turi būti laikomi juos papildančiais;
18.
pažymi, kad daugelyje valstybių narių ir EB sutartyje pagrindinė darbo teisės dalis yra teisė imtis kolektyvinių veiksmų ir kad Komisija proceso Teisingumo Teisme metu teigė, jog konkreti kai kurių Šiaurės šalių kolektyvinių veiksmų forma atitinka EB sutartį; prašo Komisiją laikytis nuostatos, kad kolektyvinės sutartys yra atskira Teisingumo Teismo pripažinta darbo teisės rūšis;
19.
prašo, kad visiems darbuotojams būtų teikiama vienodo lygio apsauga ir kad tam tikroms grupėms pagal nutylėjimą nebūtų daroma pačios plačiausios apsaugos taikymo išimtis, kaip šiuo metu dažnai nutinka jūrininkams, laivų darbuotojams, atviroje jūroje ir kelių transporto srityje dirbantiems darbuotojams; prašo taikyti veiksmingus teisės aktus visiems asmenims, nepaisant vietos, kurioje jie dirba;
20.
mano, kad per didelė administracinė našta net ir ekonomikos augimo laikotarpiu gali atgrasinti darbdavius nuo naujų darbuotojų įdarbinimo, o tai pablogins darbo galimybes ir sutrukdys darbuotojams patekti į darbo rinką; pabrėžia, kad darbo vietų kūrimas yra prioritetinis Europos tikslas, numatytas 2000 m. Lisabonoje Tarybos priimtuose sprendimuose;
21.
atkreipia dėmesį, kad auga šešėlinė ekonomika ir ypač neregistruotų darbuotojų išnaudojimas, ir mano, kad geriausias tikslas su tuo kovoti - daugiau dėmesio skirti priemonėms, kuriomis būtų kovojama su išnaudojimu, pvz., plačiau ir geriau įgyvendinant darbo teisės ir darbo taisyklių nuostatas, ir palengvinti legalų įdarbinimą bei sutelkti dėmesį į darbuotojų pagrindines žmogaus teises; ragina valstybes nares priimti teisės aktus, kurie užkirstų kelią nusikaltėlių gaujų vykdomam pažeidžiamų darbuotojų išnaudojimui, ir pasirašyti bei ratifikuoti JT konvenciją dėl visų migruojančių darbininkų ir jų šeimų teisių apsaugos bei pasirašyti ir ratifikuoti Europos Tarybos konvenciją dėl veiksmų prieš prekybą žmonėmis;
22.
su dideliu susirūpinimu pažymi, kad nors Žaliojoje knygoje pripažįstama, kad dabartinės darbo rinkos sąlygos sukuria lyčių nelygybę, pvz., dėl moterų ir vyrų darbo užmokesčio skirtumo ir segregacijos konkrečiose profesijose ir sektoriuose, tačiau Žaliojoje knygoje visiškai neatsižvelgiama į pareigas ir atsakomybę, kurios nustatomos Komisijos komunikate pavadinimu "Moterų ir vyrų lygybės gairės"( COM(2006)0092 );
23.
taip pat su dideliu susirūpinimu pažymi, kad nors Žaliojoje knygoje pripažįstama, kad moterų profesinis ir asmeninis gyvenimas yra nesubalansuotas, joje nekreipiama dėmesio į būtinybę greitai imtis veiksmų, kad profesinis bei asmeninis gyvenimas būtų suderintas su demografiniais iššūkiais, kaip nurodyta Europos lyčių lygybės pakte ir Komisijos komunikate dėl Europos demografinės ateities ( COM(2006)0571 );
24.
teigiamai vertina plačią darbo rinkose paplitusių darbo tradicijų, sutarčių formų ir verslo modelių įvairovę;
25.
ragina sukurti lankstaus ir saugaus pobūdžio sutartis, kurios atitiktų šiuolaikišką darbo organizavimą;
26.
pabrėžia, kad yra pripažįstama, jog mažos ir vidutinės įmonės (MVĮ) užima svarbų vaidmenį užimtumo Europoje kūrimo ir didinimo bei socialinio ir regionų vystymosi srityje; todėl mano, kad, tobulinant darbo teisę, būtina stiprinti MVĮ
,
kaip naujų darbo vietų kūrėjų, vaidmenį;
27.
mano, kad siekiant veiksmingiau taikyti Europos teisę reikia atkreipti dėmesį į socialinio dialogo kai kuriose valstybėse narėse trūkumus, nes darbuotojams neatstovaujama tam tikruose sektoriuose, kuriuose ekonominę veiklą vykdo MVĮ, įdarbinančios mažiau negu 10 žmonių (šis atstovavimo nebuvimas ypač ryškus kai kuriose naujosiose valstybėse narėse);
28.
atkreipia dėmesį į tai, kad dabartinė socialinio dialogo struktūra neapima daugelio pagal lanksčias darbo sutartis dirbančių darbuotojų, kurie aptariami Žaliojoje knygoje ir kurie nėra darbdaviai arba darbuotojai bei kurių būtina atsiklausti vykstant diskusijoms tarp socialinių partnerių;
29.
pritaria Tarybos tikslui sutelkti visus tinkamus nacionalinius ir Bendrijos išteklius, siekiant ugdyti įgudusius, kvalifikuotus ir prisitaikančius darbuotojus ir kurti darbo rinką, reaguojančią į iššūkius, kylančius dėl bendro globalizacijos ir Europos visuomenės senėjimo poveikio;
30.
pažymi, kad dėl darbo rinkos susiskaidymo, kai darbo saugumas mažas, o darbas nestabilesnis, daugelio netipinių sutarčių atveju stinga galimybių siekti išsilavinimo ir mokytis, gauti profesines pensijas ir profesiniu požiūriu vystytis ir apskritai nepakankamai investuojama į žmogiškuosius išteklius; pabrėžia, kad tai didina ekonominį nesaugumą ir apskritai sukuria priešinimąsi pokyčiams ir globalizacijai;
31.
pažymi, kad daugelyje valstybių narių dėl nepakankamas socialinės apsaugos neįmanoma gauti antrosios pakopos pensijos, todėl padidėja spaudimas pirmosios pakopos senatvės pensijų sistemai;
32.
mano, kad asmeninė motyvacija, darbdavių parama, infrastruktūros buvimas ir prieinamumas kartu yra svarbiausi veiksniai, lemiantys dalyvavimą visą gyvenimą trunkančio mokymosi procese, ir ragina kurti švietimo sektorių ir mokyklas, kurios atitinka darbo rinkos reikalavimus ir darbuotojų bei darbdavių asmeninius lūkesčius; pabrėžia, kad profesinė karjera ir mokyklų mokymo programos turi būti deramai susietos;
33.
atkreipia dėmesį į neatidėliotiną būtinybę gerinti Europos Sąjungos gyventojų švietimo lygį ir ragina Komisiją, valstybes nares ir socialinius partnerius investuoti į visą gyvenimą trunkantį mokymąsi ir žmogiškojo kapitalo vystymą kaip veiksmingiausias kovos su ilgalaikiu nedarbu priemones, todėl visai visuomenei svarbu, kad būtų vystomi įgūdžiai ir įgyjama kvalifikacija, kaip 2006 m. visą gyvenimą trunkančio kompetencijos ugdymo ir kvalifikacijos kėlimo veiksmų programoje drauge pabrėžė Europos socialiniai partneriai;
34.
mano, kad vykdant darbo teisės reformas turėtų būti sudarytos geresnės sąlygos įmonėms investuoti į savo darbuotojų įgūdžius, darbuotojai turi būti skatinami atnaujinti turimus įgūdžius ir turi būti garantuota, kad šiems tikslams pasiekti bus pasitelktos socialinės apsaugos sistemos;
35.
pabrėžia, kad darbo teisės srityje būtinas tam tikras nuoseklumas, kurį galimą pasiekti direktyvomis ir kolektyvinėmis sutartimis bei naudojant atvirojo koordinavimo metodą, ragina Komisiją atsižvelgti į didelius nacionalinių darbo rinkų ir valstybių narių kompetencijos šioje srityje skirtumus, bet primena apie tikslą sukurti konkurencingą, novatorišką ir visiems atvirą Europą bei daugiau ir geresnių darbo vietų;
36.
atkreipia dėmesį, kad galiojantys ES teisės aktai prastai įgyvendinami ir vykdomi, ir ragina Komisiją imtis derinti nacionalinių darbo inspekcijų veiklą; pabrėžia, kad valstybės narės turi suderinti savo sveikatos ir saugos teisės aktus su Europos teisės aktais;
37.
mano, kad, norint veiksmingai įgyvendinti atitinkamus teisės aktus, juose turi būti pakankamai apsaugotos skirtingose valstybėse gyvenančių ir dirbančių darbuotojų teisės ir kad tikslas pagal Bendrijos teisę patvirtinti vieną darbuotojo ir savarankiškai dirbančio asmens apibrėžimą yra itin sudėtingas, nes įvairiose valstybėse narėse yra skirtinga socialinė ir ekonominė padėtis bei tradicijos; tačiau mano, kad, siekiant užtikrinti Bendrijos
acquis
įgyvendinimo nuoseklumą ir didesnį veiksmingumą, būtina tam tikro masto praktikos suartėjimą skatinanti iniciatyva; siekiant šio suartėjimo turėtų būti nepažeidžiama valstybių narių teisė nuspręsti, ar konkrečiu atveju esama darbo santykių;
38.
pripažįsta, kad pradedantieji verslininkai ir mažiausių verslo įmonių savininkai gali būti ekonomiškai priklausomi, jei jie iš pradžių dalyvauja ekonominėje veikloje turėdami tik vieną klientą; taigi mano, kad tikrai savarankiškai dirbantys asmenys, jei jie turi tik vieną klientą, neturi būti priskiriami trečiai (tarpinei) kategorijai tarp savarankiškai dirbančių asmenų ir darbuotojų, arba klasifikuojami kaip darbuotojai;
39.
pakartoja Parlamento poziciją, kad, vadovaujamtis Teisingumo Teismo pateiktomis gairėmis, bet koks darbuotojo apibrėžimas turi remtis tikrąja padėtimi darbo vietoje ir darbo metu;
40.
ragina valstybes nares įgyvendinti 2006 m. TDO rekomendaciją dėl darbo santykių;
41.
prašo valstybių narių atkreipti dėmesį į anksčiau minėtą TDO rekomendaciją, kad darbo teisė neturėtų trukdyti tikriems komerciniams santykiams;
42.
ragina naudoti atvirą koordinavimo metodą užimtumo ir socialinės politikos srityse, nes tai naudinga priemonė, kuri suteikia galimybę keistis informacija apie pažangiausią patirtį, siekiant lanksčiai ir skaidriai reaguoti į visiems bendrus iššūkius, atsižvelgiant į konkrečių valstybių narių darbo rinkose svarbių veiksnių įvairovę;
43.
rekomenduoja valstybėms narėms, Tarybai bei Komisijai taikant atvirąjį koordinavimo metodą keistis informacija apie pažangiausią patirtį kaip galima lanksčiai organizuoti darbo laiką ir atsižvelgti į novatoriškus darbo laiko nustatymo būdus, padedančius geriau suderinti darbą ir šeimos gyvenimą;
44.
ragina Komisiją toliau rinkti ir nagrinėti informaciją apie nacionalines darbo rinkas, siekiant užtikrinti, kad informacijos apie pažangią užimtumo politikos praktiką, būdingos atskiroms valstybėms narėms, mainai remtųsi patikimais duomenimis, ypač vienarūšiais ir palyginamais statistiniais duomenimis;
45.
ragina valstybes nares įvertinti ir pritaikyti socialinės apsaugos sistemas bei papildyti aktyvią darbo rinkos politiką, ypač mokymo ir mokymosi visą gyvenimą požiūriu, kuris atspindi naujas, su užimtumu susijusias aplinkybes, skatinančias profesijų kaitą ir sugrįžimą į darbo rinką, siekiant išvengti nereikalingos priklausomybės nuo pašalpų ir darbo šešėlinėje ekonomikoje;
46.
tvirtai smerkia bet kokį piktnaudžiavimą, kai nuolatinis darbas be jokios ekonominės būtinybės pakeičiamas naujų formų darbu, siekiant plačiosios visuomenės, darbuotojų ir konkurentų sąskaita pasiekti daug didesnio negu įprasta trumpalaikio pelno; pabrėžia, kad tokiais veiksmais pažeidžiamas Europos socialinis modelis, nes jais ilgam laikui griaunamas darbdavių ir darbuotojų sutarimas, sąžiningumas ir pasitikėjimas; ragina valstybes nares ir darbdavius bei darbuotojus imtis atitinkamų veiksmų ir sustabdyti bet kokį neatsakingą piktnaudžiavimą;
47.
primena, kad lankstus saugumas yra apibrėžiamas kaip lankstumo ir saugumo darbo rinkoje derinys, padedantis padidinti našumą ir darbo vietų kokybę užtikrinant saugumą ir tuo pačiu metu suteikiantis įmonėms lankstumo galimybes, kurios leidžia reaguoti į kintančius rinkos poreikius ir kurti darbo vietas; mano, kad lankstumo ir saugumo reikalavimai vienas kitam neprieštarauja ir vienas kitą sutvirtina;
48.
pabrėžia, kad lanksčiam saugumui pasiekti būtina veiksminga ir šiuolaikiška darbo teisė, kuri atspindi kintančias užimtumo sąlygas; atkreipia dėmesį, kad kolektyvinės derybos ir stiprūs socialiniai partneriai yra svarbi lankstaus saugumo požiūrio dalis; tačiau mano, kad yra įvairūs lankstaus saugumo modeliai; taip pat atkreipia dėmesį, kad bendras požiūris turi būti paremtas įmonių ir darbuotojų prisitaikymo galimybių derinimu su pakankamai didele socialine apsauga, socialinio draudimo išmokomis ir nedarbo pašalpomis, aktyvia darbo rinkos politika bei mokymo ir mokymosi visą gyvenimą galimybėmis; mano, kad plati socialinė parama ir visuotinė galimybė naudotis socialinėmis, pvz., vaikų ir kitų išlaikomų asmenų priežiūros, paslaugomis padeda siekti šių tikslų;
49.
mano, kad Komisijos Žaliojoje knygoje vartojamas lankstumo ir užimtumo garantijų apibrėžimas yra per siauras; tačiau atkreipia dėmesį, kad Komisija paskelbs komunikatą dėl lankstaus saugumo;
50.
mano, kad pagyvenusiems darbuotojams turėtų būti suteikta galimybė savanoriškai ir lanksčiomis sąlygomis likti darbo rinkoje, gauti deramą mokymą ir sveikatos apsaugą darbe; pabrėžia, kad reikia skubiai imtis konstruktyvių veiksmų, skatinančių pagyvenusio amžiaus darbuotojus sugrįžti į darbo rinką ir suteikti lankstesnių galimybių rinktis pensijų planus;
51.
ragina Komisiją ir valstybes nares pripažinti, kad darbo teisė turi milžinišką poveikį įmonių elgsenai ir kad jų pasitikėjimas pastoviomis, aiškiomis ir pagrįstomis nuostatomis yra svarbus priimant sprendimus kurti daugiau ir geresnių darbo vietų; todėl ragina valstybes nares įgyvendinti ir tinkamai vykdyti visus galiojančius darbo rinkai poveikį darančius EB teisės aktus;
52.
ragina valstybes nares nacionaliniu ir Europos lygmenimis stiprinti ir vyrų, ir moterų teises išeiti motinystės ar tėvystės atostogų ir nuostatas dėl vaikų priežiūros;
53.
teigiamai vertina pateiktą strategiją, skirtą kovai su nedeklaruotu darbu ir šešėline ekonomika, kuri, nors įvairiose valstybėse narėse paplitusi skirtingu mastu, kenkia ekonomikai, atima iš darbuotojų saugumą, kenkia vartotojams, mažina pajamas iš mokesčių ir lemia nesąžiningą įmonių konkurenciją; pritaria Komisijos požiūriui, kad reikia kovoti su nedeklaruotu darbu tvirtai koordinuojant teisės aktus vykdančių vyriausybės agentūrų, darbo inspekcijų ir (arba) profesinių sąjungų, socialinę apsaugą administruojančių įstaigų ir mokesčių inspekcijų veiksmus, ir, siekdamas kovoti su mokestinių pajamų mažėjimu, ragina valstybes nares taikyti novatoriškus metodus, grindžiamus rodikliais ir gairėmis, kurie būdingi konkretiems verslo sektoriams;
54.
ragina valstybes nares ir Komisiją pradėti į darbdavius ir darbuotojus orientuotą informacinę kampaniją, skirtą atkreipti dėmesį į taikytinas minimalias EB taisykles bei teisės aktus ir į tai, kokios galimos nelegalaus darbo neigiamos pasekmės nacionalinėms socialinės apsaugos sistemoms, valstybėms finansams, sąžiningai konkurencijai, ekonominiams rezultatams ir patiems darbuotojams;
55.
ragina ypatingą dėmesį skirti jauniems darbuotojams, dažniausiai dirbantiems laikiną darbą, ir užtikrinti, kad dėl nepakankamos jų patirties darbe nekiltų su darbu susijusių nelaimingų atsitikimų; ragina valstybes nares šioje srityje keistis pažangia patirtimi, o laikino darbo agentūras – didinti darbdavių ir pačių jaunų darbuotojų sąmoningumą;
56.
pabrėžia socialinių partnerių vaidmens svarbą mokant ir informuojant darbuotojus ir darbdavius apie jų teises ir pareigas užimtumo santykiuose bei apie šioje srityje galiojančių teisės aktų vykdymą ir todėl ragina Komisiją skatinti teikti techninę pagalbą socialiniams partneriams ir skatinti juos dalintis žiniomis ir patirtimi, siekiant gerinti darbo sąlygas;
57.
pabrėžia vertingą vaidmenį, kurį atlieka socialiniai partneriai, jau pasiekę tam tikros pažangos reformuojant darbo rinką – susitarę dėl motinystės ar tėvystės atostogų, darbo ne visą darbo dieną, terminuotų darbo sutarčių, nuotolinio darbo ir visą gyvenimą trunkančio mokymosi;
58.
mano, kad valstybės narės dialoge su socialiniais partneriais dėl darbo teisės modernizavimo ir jos pritaikymo XXI amžiaus iššūkiams turi parodyti atvirumo dvasią, atsižvelgti į socialinių partnerių argumentus ir reaguoti į jų problemas;
59.
mano, kad Komisija turėtų konsultuotis ne tik su nustatytais socialiniais partneriais, bet ir su visomis organizacijomis ir asmenimis, kuriems užimtumo teisės aktai turi poveikio; dabartiniu metu konsultavimosi procese ypač menkai dalyvauja MVĮ ir profesinėms sąjungoms nepriklausantys darbuotojai;
60.
pabrėžia, kad kolektyvinės derybos nacionaliniu, sektorių ir įmonių lygmenimis turi teigiamą poveikį darbo santykiams ir darbo organizavimui, įmonių našumo didėjimui ir darbo sąlygų gerėjimui, tokiu būdu skatindamos užimtumo augimą, ir atkreipia dėmesį į galimybę pakeisti esamą tvarką taip, kad būtų sustiprintas kolektyvinių derybų vaidmuo ir atsirastų galimybė tokiomis derybomis priimti darbuotojams ir darbdaviams naudingus sprendimus artimu įmonės lygmeniu;
61.
ragina Komisiją ir valstybes nares vykdant "Geresnės teisės aktų leidybos" iniciatyvą nuolat bendradarbiauti su socialiniais partneriais ir, tinkamais atvejais, su kitomis tam tinkamomis pilietinę visuomenę atstovaujančiomis organizacijomis dėl bet kurių darbo ir socialinės apsaugos teisės aktų, siekiant supaprastinti MVĮ, ir ypač naujoms įmonėms taikomas administracines procedūras, palengvinant jų finansinę padėtį tam, kad padidėtų jų konkurencingumas, leidžiantis kurti naujas darbo vietas;
62.
pabrėžia, kad būtina ragina Komisiją nustatyti bendrą ir solidarią pagrindinių arba motininių įmonių atsakomybę, kad būtų galima išvengti piktnaudžiavimo, susijusio su subranga ir darbuotojų perkėlimu, ir visoms įmonėms sukurti skaidrią ir konkurencingą rinką, pagrįstą vienodu darbo standartų ir sąlygų laikymusi; ypač ragina Komisiją ir valstybes nares aiškiai nustatyti, kas atsako už darbo teisės laikymąsi ir su įvairiomis subrangos grandimis susijusių atlyginimų, socialinės draudimo įmokų ir mokesčių mokėjimą;
63.
reiškia gilų įsitikinimą, kad nesaugių, menkai apmokamų darbo vietų kūrimas nėra tinkamas atsakas į vis daugiau sektorių apimančią darbo vietų perkėlimo tendenciją; mano, kad priešingai – investicijos į mokslinius tyrimus ir plėtrą, mokymą ir mokymąsi visą gyvenimą galės paskatinti augti tuos sektorius, kuriems dabar trūksta konkurencingumo;
64.
ragina Komisiją sudaryti sąlygas ginčų sprendimo sistemai sukurti, kad socialinių partnerių Europos lygmenyje sudaryti susitarimai virstų veiksminga ir lanksčia priemone, skatinančia veiksmingesnį reglamentavimą Europos lygmenyje;
65.
ragina valstybes nares panaikinti dalyvavimo jų darbo rinkose apribojimus ir pagerinti darbuotojų mobilumą ES, šiuo būdu siekiant greičiau įgyvendinti vienos bendros rinkos ir Lisabonos strategijos tikslus;
66.
paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai, Komisijai, valstybių narių ir šalių kandidačių parlamentams.
