26.1.2011 B7-0080/2011 PASIŪLYMAS DĖL REZOLIUCIJOS pateiktas siekiant užbaigti diskusijas dėl Tarybos ir Komisijos pareiškimų
pagal Darbo tvarkos taisyklių 110 straipsnio 2 dalį
dėl padėties Tunise
Marie-Christine Vergiat
,
Jacky Hénin
,
Patrick Le Hyaric
,
Willy Meyer
,
Ilda Figueiredo
,
Rui Tavares
,
Gabriele Zimmer
,
Eva-Britt Svensson
,
Elie Hoarau
GUE/NGL frakcijos vardu
PE455.909v01-00 B7‑0080/2011 Europos Parlamento rezoliucija dėl padėties Tunise
Europos Parlamentas ,
– atsižvelgdamas į 2011 m. sausio 17 d. Europos Parlamento Pirmininko pareiškimą dėl padėties Tunise,
– atsižvelgdamas į 1998 m. kovo 1 d. įsigaliojusį Europos ir Viduržemio jūros šalių asociacijos susitarimą, kurį pasirašė ES ir Tunisas,
– atsižvelgdamas į 2004 m. gegužės 12 d. Komisijos komunikatą dėl Europos kaimynystės politikos bei ES ir Tuniso veiksmų planą, įsigaliojusį 2005 m. liepos 4 d.,
– atsižvelgdamas į savo 2010 m. gegužės 14 d. rezoliuciją dėl žmogaus teisių gynėjams palankių ES politikos priemonių,
– atsižvelgdamas į savo ankstesnes rezoliucijas dėl žmogaus teisių padėties Tunise,
– atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 110 straipsnio 2 dalį,
A. kadangi vyksta Tuniso tautos, įniršusios dėl laisvės, socialinio teisingumo ir demokratijos trūkumo ir dėl neprilystamo lygmens korupcijos, nešančios naudą giminių ir politiniam klanui, sukilimas,
B. kadangi pagal Europos kaimynystės politikos ES ir Tuniso veiksmų planą „Tunisas įsipareigojo ES sustiprinti demokratiją ir politinį pliuralizmą didinant dalyvavimą politiniame gyvenime ir gerbiant visas žmogaus teises ir pagrindines laisves“,
C. kadangi Tuniso valdžios institucijos neįvykdė nė vieno iš įsipareigojimų dėl demokratijos, žmogaus teisių ir socialinio teisingumo; kadangi ES per retai ir labai mažai primindavo Tuniso vyriausybei jos prievoles pagal ES ir Tuniso sutartį; atsižvelgdamas į tai, kad, nepaisant nuolatinių Tuniso ir tarptautinių NVO pranešimų apie grubius žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių pažeidimus, kuriuos darė senasis Tuniso režimas, ir apie tai, kad per daugelį metų ir ypač po paskutiniųjų prezidento rinkimų Tunise žymiai ir nuolatos blogėjo demokratinė ir socialinė padėtis, buvo pradėtos derybos dėl to, kad Tunisui Europos Sąjunga suteiktų aukštesnio lygio statusą
D. kadangi susideginus jaunajam Mohamedui Bouaziziui Tunise prasidėjo revoliucija,
E. kadangi represinis vyriausybės atsakas į gyventojų susirinkimus, dėl kurio sausio 8 ir 9 d. įvyko kruvini susidūrimai, kurių metu žuvo dešimtys žmonių, visų pirma Kaserino mieste, dėl kurių sausio 14 d. buvo paskelbta nepaprastoji padėtis, nesutrukdė dideliam pažangiųjų jėgų susitelkimui siekiant sukurti teisinę valstybę,
F. kadangi žuvusių skaičius svyruoja tarp 78 (vyriausybės pateiktas skaičius) ir daugiau nei šimto (pasak NVO ir JT) ir kadangi sužeistųjų skaičius nenustatytas,
G. kadangi pereinamojo laikotarpio vyriausybė išlaisvino daug sąžinės kalinių,
H. kadangi susitelkimas nemažėja ir toliau reikalaujama pereinamojo laikotarpio vyriausybės atsistatydinimo dėl to, kad laikinasis respublikos prezidentas, ministras pirmininkas ir daugelis svarbiausias pareigas užimti paskirtų ministrų dar visai neseniai priklausė Konstitucinės demokratinės asamblėjos (RCD) partijai,
I. kadangi įvairi struktūrinės pertvarkos politika, kurios jau dešimtmečius reikalavo TVF ir tarptautinės organizacijos, žymiai prisidėjo prie socialinių ir ekonominių problemų, dėl kurių kilo dabartinis gyventojų sukilimas,
J. kadangi Prancūzija iki paskutinės minutės rėmė diktatorišką Ben Ali režimą, taip pat siūlydama savo pagalbą vykdant represijas prieš gyventojų susitelkimus,
K. kadangi Europos Sąjunga ir ypač kai kurios valstybės narės, dešimtmečiais rėmusios Zine El Abidine Ben Ali režimą, yra ypatingai atsakingos dėl šios krizės,
1. džiaugiasi Tuniso tautos ryžtu atgauti savo laisvę ir panaikinti buvusio prezidento Zine El Abidine Ben Ali sukurtą režimą; išreiškia savo solidarumą su visomis Tuniso pažangiosiomis jėgomis, kovojančiomis su šiuo režimu nuo pat jo pradžios; pabrėžia, kad dabartinis sukilimas Tunise teikia vilčių visoms Magrebo šalims ir ne tik joms;
2. išreiškia norą išvysti tikros teisinės valstybės sukūrimą Tunise;
3. todėl tikisi, kad per tinkamą laikotarpį bus surengti laisvi, teisingi ir skaidrūs parlamento ir prezidento rinkimai;
4. smerkia Zine El Abidine Ben Ali režimo parodytą valstybinę prievartą, savanaudišką naudojimąsi valdžia ir institucijomis ir jų užgrobimą siekiant naudos oligarchijai;
5. pabrėžia, kad, jei Tuniso tauta to reikalauja, būtina finansinę paramą skirti ne tik įmonių reformoms, tačiau ir tam, kad būtų patenkinti ekonominiai ir socialiniai Tuniso gyventojų poreikiai;
6. prašo sukurti nepriklausomą ir nešališką tyrimo komisiją, kuriai būtų pavesta tirti įvykdytus žmogaus teisių pažeidimus, įskaitant be teismo vykdytas egzekucijas ir savavališkus sulaikymus, nustatyti atsakingus asmenis ir juos perduoti teisingumui, skiriant kompensacijas aukoms ir (arba) jų šeimoms; taip pat prašo atskleisti trečiųjų šalių atsakomybę už paramą Zine El Abidine Ben Ali režimui ir bendrininkavimą jo vykdomuose nusikaltimuose;
7. džiaugdamasis pažymi, kad paskelbta apie trijų komisijų įvykių eigai, korupcijai ir institucijų bei įstatymų reformai nagrinėti įsteigimą, komisijų, kurias turės sudaryti nepriklausomi pilietinei visuomenei atstovaujantys ir visų pripažįstami asmenys; pabrėžia, kad šios komisijos turi galėti veikti visiškai nepriklausomai;
8. ragina tarptautinę bendruomenę imtis visų priemonių, kurių reikia nustatyti ir įšaldyti korupcija Tunise sukauptą turtą;
9. prašo nedelsiant išlaisvinti visus minėtų įvykių metu suimtus demonstrantus, išlaisvinti visus sąžinės kalinius ir prašo nedelsiant panaikinti dar galinčias egzistuoti prieš politinius oponentus nukreiptas procedūras;
10. remia Tuniso tautą, reikalaujančią atkurti laisvę burtis į asociacijas panaikinant išankstinių leidimų kurti politines partijas, asociacijas ir profesines sąjungas tvarką ir nustojant kištis į jų veikimą;
11. pabrėžia pažangą spaudos ir komunikacijų laisvės atkūrimo srityje;
12. taip pat išreiškia paramą visuomenės siekiui praktiškai panaikinti valstybės institucijų ir RCD ryšius, tai reiškia valstybės tarnautojų skyrimo šiai partijai panaikinimą ir valstybei priklausančio, bet RCD skirto nekilnojamo turto grąžinimą;
13. remia Tuniso tautos siekį turėti naują pereinamojo laikotarpio vyriausybę, kuri turėtų gyventojų pasitikėjimą, o tam būtina neleisti joje, ypač pagrindinėse ministerijose, pareigas užimti asmenims, labiausiai susijusiems su senuoju režimu;
14. prašo nedelsiant panaikinti laisvę ribojančius įstatymus, visų pirma, spaudos kontrolės įstatymą ir Tuniso baudžiamojo kodekso 61a straipsnio pakeitimą;
15. remia Tuniso tautą, teisėtai reikalaujančią mažinti nedarbą ir skurdą ir reaguoti į gyventojų ekonominius ir socialinius lūkesčius;
16. smerkia dešimtmečiais Zine El Abidine Ben Ali režimui teiktą Europos Sąjungos ir ypač kai kurių valstybių narių paramą,
17. ypač smerkia Prancūziją dėl jos ekonominio ir politinio kišimosi į Tuniso reikalus; pabrėžia didžiųjų Vakarų valstybių ir Europos Sąjungos pataikavimą senajam Tuniso režimui ir bendrininkavimą su juo prisidengiant „barjero prieš islamizmą“ pretekstu; pabrėžia, kad dabartinis judėjimas iš esmės yra visuomeninis ir pirmiausia pasaulietinis, socialinis ir demokratinis;
18. todėl griežtai prieštarauja bet kokiam išorės bandymui kištis į Tuniso reikalus ir bet kokiam bandymui destabilizuoti vykstantį demokratinį procesą;
19. ragina Europos Sąjungą vietoje taip vadinamų asociacijos susitarimų, visų pirma paremtų laisvos prekybos zonų, sukurtų tarptautinių korporacijų ir privataus kapitalo naudai išnaudojant tikrų socialinių teisių neturinčią darbo jėgą, kūrimu, sukurti tikrą abi šalis dominančią partnerystę, skirtą visų rūšių vystymuisi, bendradarbiavimui, skatinančiam užimtumą, kvalifikaciją ir mokymą;
20. paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai, Komisijai ir valstybių narių bei Tuniso vyriausybėms ir parlamentams.
