14.10.2009 B7-0091/2009 PASIŪLYMAS DĖL REZOLIUCIJOS siekiant užbaigti diskusijas dėl Komisijos pareiškimo
pagal Darbo tvarkos taisyklių 110 straipsnio 2 dalį
dėl informacijos laisvės Italijoje
Fiorello Provera
,
Francesco Enrico Speroni
,
Mara Bizzotto
,
Mario Borghezio
,
Lorenzo Fontana
,
Claudio Morganti
,
Oreste Rossi
,
Matteo Salvini
, Giancarlo Scotta
EFD frakcijos vardu
PE428.697v01-00 B7‑0091/2009 Europos Parlamento rezoliucija dėl informacijos laisvės Italijoje
Europos Parlamentas ,
– atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 110 straipsnį,
– atsižvelgdamas į Europos žmogaus teisių konvencijos10 straipsnį ir į Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 11 straipsnį,
– atsižvelgdamas į Italijos Respublikos konstitucijos 21 straipsnį
– atsižvelgdamas į Europos Sąjungos sutarties 6 ir 7 straipsnius,
– atsižvelgdamas į Europos Bendrijų Teisingumo Teismo ir Europos žmogaus teisių teismo sprendimus,
A. kadangi laisvos ir pliuralistinės žiniasklaidos buvimas yra būtina sąlyga, kad būtų visiškai gerbiama žodžio ir informacijos laisvė, ir pagal Europos žmogaus teisių teismo praktiką valstybės narės turi išimtinę prievolę išsaugoti žiniasklaidos pliuralizmą,
B. kadangi pagal ES sutarties 6 ir 7 straipsnius žmogaus teisių apsauga yra vienas ir prioritetinių Europos Sąjungos tikslų ir kadangi Europos Parlamentas niekada neprašė nutarti, jog iškilo aiškus pavojus, kad Italija gali šiurkščiai pažeisti laisvės, demokratijos, pagarbos žmogaus teisėms ir pagrindinėms laisvėms bei teisinės valstybės principus,
C. kadangi Italijoje spaudos laisvė užtikrinama konstitucijos chartijoje, kurioje suteikiama neribojama teisė laisvais reikšti savo nuomonę,
D. kadangi sprendžiant iš Nepriklausomos Pavijos observatorijos duomenų apie žiniasklaidą 2009 m rugpjūčio mėnesį 60 % televizijos „Rai-Tv“ žinių ir 49 % „Mediaset“ grupės žinių transliavimo laiko buvo skirta opozicijos partijų atstovams,
E. kadangi iš 455 Europos žmogaus teisių teismo sprendimų, susijusių su 10 straipsnio dėl žodžio laisvės, 29 yra susiję su Prancūzija, 28 – su Jungtine Karalyste, 15 – su Graikija, 10 – su Rumunija, 8 – su Lenkija ir 7 – su Italija,
1. mano, kad visos Europos Sąjungos valstybės narės gali užtikrinti, kad būtų gerbiamos pagrindinės teisės, kurias jos įsipareigojo užtikrinti pagal Europos žmogaus teisių konvenciją ir teisinę bendriją, kurią sukūrė Europos Sąjunga;
2. džiaugiasi, kad šiuo metu Italijoje vyksta labai aktyvios idėjų ir politinės diskusijos dėl žiniasklaidos pliuralizmo, susijusios su visomis informacijos priemonėmis: spauda, analogine ir skaitmenine televizija, radiju ir internetu;
3. atkreipia dėmesį į tai, kad Italijos žiniasklaidos sektoriuje esama veikėjų įvairovės ir pažymi, kad dar reikia patikrinti, ar nesama galimos dominuojančios padėties. pageidauja, kad reklamos ir platinimo rinka būtų tikrai liberalizuota; mano, kad valstybinės televizijos ir radijo įmonės būtų taip pat kontroliuojamos pagal Bendrijos laisvos konkurencijos taisykles; pabrėžia, kad būtina užtikrinti, kad visose valstybėse narėse valstybiniai radijas ir televizija būtų visiškai nepriklausomi ir veiktų pagal rinkos taisykles ir sąžiningomis konkurencijos su kitais veikėjais sąlygomis;
4. pabrėžia, kad radijas ir televizija yra sudėtingi ir nuolatos vystosi, ir kad priklausomai nuo kultūros tradicijų ir geografinės padėties skirtingose valstybėse narėse šių paslaugų struktūra skiriasi; pažymi vietos ir regioninės žiniasklaidos vaidmuo Italijoje skatinant informacijos šaltinių pliuralizmą ir išsaugant kalbų ir regionų kultūros įvairovę ; ragina visas valstybes nares skatinti vietos tradicijų ir dialektų pagarbą įvairiose žiniasklaidos priemonėse;
5. pabrėžia, kad naujausi technologijos pokyčiai – interneto, skaitmeninės, palydovinės, kabelinės ir kitos technologijos komunikacijų sektorių atvėrė naujiems veikėjams, todėl Italijoje nesama jokio informacijos monopolio ; mano, kad skaitmeninė žiniasklaida savaime sugeba užtikrinti didesnį pasirinkimą ir gausesnį piliečių dalyvavimą, ir kad tinklaraščių atsiradimas sudarė palankias sąlygas žodžio laisvei ir pliuralizmui;
6. pareiškia visiškai pasitikintis Italijos parlamento radijo ir televizijos paslaugų kontrolės komitetu (parlamento radijo ir televizijos paslaugų orientacijos ir priežiūros komitetas), kuriame atstovaujamos visos politinės partijos;
7. paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai, Komisijai ir valstybių narių ir siekiančių narystės šalių vyriausybėms ir parlamentams.
