7.3.2011 B7-0170/2011 PASIŪLYMAS DĖL REZOLIUCIJOS pateiktas siekiant užbaigti diskusijas dėl Komisijos pirmininko pavaduotojos-Sąjungos vyriausiosios įgaliotinės užsienio reikalams ir saugumo politikai pareiškimo
pagal Darbo tvarkos taisyklių 110 straipsnio 2 dalį
dėl kaimyninių pietų šalių, ypač Libijos
Martin Schulz
,
Ana Gomes
,
Kader Arif
,
Juan Fernando López Aguilar
,
María Muñiz De Urquiza
,
Roberto Gualtieri
,
Vincent Peillon
,
Harlem Désir
,
Sylvie Guillaume
,
Kristian Vigenin
S&D frakcijos vardu
PE459.713v01-00 B7‑0170/2011 Europos Parlamento rezoliucija dėl kaimyninių pietų šalių, ypač Libijos
Europos Parlamentas ,
– atsižvelgdamas į 2011 m. vasario 26 d. JT Saugumo Tarybos rezoliuciją 1970/2011,
– atsižvelgdamas į 2011 m. kovo 1 d. Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos rezoliuciją, kurioje vienbalsiai nuspręsta sustabdyti Libijos narystę JT Žmogaus teisių taryboje,
– atsižvelgdamas į JT Žmogaus teisių tarybos rezoliuciją S-15/2, priimtą 2011 m. vasario 25 d.,
– atsižvelgdamas į 2011 m. vasario 28 d. Tarybos sprendimą, kuriuo Libijai nustatomas ginklų embargas ir tikslinės sankcijos,
– atsižvelgdamas į savo 2011 m. sausio 20 d. rekomendaciją Tarybai, kurioje nurodomos būtiniausios sąlygos, susijusios su derybomis dėl ES ir Libijos pagrindų susitarimo,
– atsižvelgdamas į 2005 m. spalio 24 d. JT Generalinės Asamblėjos rezoliuciją (2005 m. pasaulinio aukščiausiojo lygio susitikimo išvados) dėl pareigos apsaugoti gyventojus nuo genocido, karo nusikaltimų, etninio valymo ir nusikaltimų žmoniškumui ir 2009 m. spalio 7 d. JT Generalinės Asamblėjos rezoliuciją dėl pareigos apsaugoti gyventojus,
– atsižvelgdamas į 2006 m. balandžio 28 d. Saugumo Tarybos rezoliuciją, kurios 4 punkte patvirtinamos 2005 m. pasaulio aukščiausiojo lygio susitikimo išvadų dokumento 138 ir 139 punktų nuostatos dėl pareigos apsaugoti gyventojus nuo genocido, karo nusikaltimų, etninio valymo ir nusikaltimų žmoniškumui,
– atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 110 straipsnio 2 dalį,
A. kadangi diktatoriškas Kaddafi režimas, valdęs Libiją pastaruosius 41 metus, smurtu malšina teisėtus politinius protestus ir priešinasi Libijos gyventojų ir tarptautinės bendruomenės reikalavimams nedelsiant pasitraukti ir nutraukti kraujo praliejimą; kadangi Libijos kariuomenė bombardavo miestus, pvz., Al Zaviją, Sabratą, Al Bregą ir Adždabiją,
B. kadangi tarptautinė bendruomenė parodė visišką vieningumą JT Saugumo Taryboje dėl sankcijų Libijos Arabų Džamahirijos režimui nustatymo, priimdama JTSTR 1970/2011, ir keli pasaulinio lygio lyderiai nuo sukilimo pradžios ne kartą ragino Kaddafi atsistatydinti,
C. kadangi Kaddafi režimas vykdo oro išpuolius prieš civilius gyventojus ir įsako samdytai armijai šaudyti į visus iš eilės,
D. kadangi JT pabėgėlių reikalų komisaro duomenimis pastarosiomis dienomis daugiau kaip 200 000 žmonių pasitraukė iš Libijos į kaimyninį Tunisą, Egiptą ir Nigerį ir dar šimtai tūkstančiai pabėgėlių ir užsieniečių darbuotojų, stengdamiesi išvengti konflikto arba išvykti iš Libijos, yra atsidūrę itin sunkiose sąlygose,
E. kadangi pastarieji įvykiai Libijoje, Egipte ir Tunise atkreipė dėmesį į tai, kad reikia skubiai pertvarkyti ES išorės veiksmus, skirtus Viduržemio jūros regionui,
F. kadangi vasario 22 d. Arabų valstybių lyga sustabdė Libijos dalyvavimą ir kovo 3 d. jos generalinis sekretorius pareiškė, kad Lyga, koordinuodama veiksmus su Afrikos Sąjunga, gali paskelbti neskraidymo zoną virš Libijos, jei Libijoje tęsis kovos,
G. kadangi Libijos nacionalinė taryba Bengazio mieste paragino užsienį imtis intervencijų, kad būtų nutraukti vyriausybės oro išpuoliai prieš sukilėlius, o Laikinoji pereinamojo laikotarpio nacionalinė taryba kovo 5 d. pareiškime prašo tarptautinės bendruomenės „vykdyti savo įsipareigojimus apsaugoti Libijos gyventojus nuo tolesnio genocido ir nusikaltimų žmoniškumui nevykdant jokios tiesioginės karinės intervencijos į Libijos teritoriją“,
H. kadangi praėjusį sausį paskelbta dvyliktoji metinė ataskaita (2011/C 9/01) pagal 2008 m. gruodžio 8 d. Tarybos bendrosios pozicijos 2008/944/BUSP, nustatančios bendrąsias taisykles, reglamentuojančias karinių technologijų ir įrangos eksporto kontrolę, 8 straipsnio 2 dalį patvirtina, kad ES valstybės narės vien tik 2009 m. išdavė ginklų eksporto į Libiją licencijų, kurių vertė – 343 mln. eurų,
I. kadangi nepaisant to, kad 2004 m. atsisakė savo masinio naikinimo ginklų programos, Kaddafi režimas vis dar turi sukaupęs 9,5 metrinių tonų iprito,
J. kadangi JAV iždas užblokavo 30 mlrd. dolerių Libijos turto – tai didžiausia kada nors iždo įšaldyta suma,
K. kadangi Libija laiko tris Nyderlandų jūrų desantininkus nelaisvėje už tai, kad jie mėgino padėti evakuoti užsienio šalių piliečius,
L. kadangi 2010 m. lapkričio 29-30 d. Tripolyje vyko trečiasis Afrikos ir ES aukščiausiojo lygio susitikimas, įskaitant prieš aukščiausiojo lygio susitikimą įvykusį ES ir visos Afrikos Parlamento parlamentinį susitikimą, kuriuose pabrėžta žmogaus teisių, demokratijos ir konfliktų prevencijos svarba,
M. kadangi derybos dėl ES ir Libijos pagrindų susitarimo sustabdytos, kaip vasario 22 d. paskelbė vyriausioji įgaliotinė-Komisijos pirmininko pavaduotoja,
1. reiškia savo solidarumą su Libijos žmonėmis, pritaria jų drąsai ir ryžtui ir tvirtai remia jų teisėtus demokratinius siekius; griežtai smerkia nusikalstamą Kaddafi režimo smurto naudojimą prieš protestuotojus ir apgailestauja dėl to, kad nuo taikių protestų pradžios Libijoje žuvo ir sužeista daug žmonių; reiškia užuojautą žuvusiųjų artimiesiems yra susirūpinęs dėl sužeistųjų;
2. pabrėžia, kad Kaddafi režimas nėra teisėtas ir todėl Kaddafi turėtų nedelsiant atsistatydinti arba būti atstatydintas, siekiant sudaryti galimybę iškilti naujiems gyventojus atstovaujantiems lyderiams ir patenkinti teisėtus Libijos gyventojų lūkesčius dėl laisvės, demokratijos, saugumo ir gero valdymo;
3. visiškai pritaria JTSTR 1970/2011 ir priemonėms, kurių jau ėmėsi Saugumo Taryba jai įgyvendinti, t.y. ginklų embargui, draudimui dėl vidaus represijoms naudojamos įrangos, taip pat asmenų, susijusių su dideliais žmogaus teisių pažeidimais, įskaitant išpuolius prieš civilius gyventojus, priėmimo apribojimams ir jų turto įšaldymui;
4. pabrėžia, kad ES ir jos valstybės narės privalo vykdyti savo pareigą apsaugoti žmones, kad apgintų Libijos civilius gyventojus nuo didelio masto ginkluotų išpuolių; todėl negalima atmesti jokios JT chartijoje numatytos galimybės; pabrėžia, kad bet kokios ES ir jos valstybių narių paskelbtos priemonės turėtų atitikti JT įgaliojimus ir būti pagrįstos koordinavimu su Arabų valstybių lyga ir Afrikos Sąjunga, skatinant abi šias organizacijas vadovauti tarptautinėms pastangoms;
5. pabrėžia, kad su samdoma armija susijusi veikla kelia grėsmę tarptautinei taikai ir saugumui – tai yra nusikaltimas žmoniškumui ir todėl būtina ją sustabdyti; ragina Tarybą ir vyriausiąją įgaliotinę-Komisijos pirmininko pavaduotoją paskelbti griežtus įspėjimus, atgrasinančius bet kurią vyriausybę nuo samdomos armijos, karinio personalo ar karinės įrangos, kuriais būtų remiamos Kaddafi režimo vykdomos Libijos žmonių represijos, siuntimo; ragina Tarybą, Komisiją ir vyriausiąją įgaliotinę-Komisijos pirmininko pavaduotoją pasinaudoti proga ir dėti pastangas, kad būtų priimta veiksminga tarptautinė teisinė priemonė, kuria būtų pasauliniu lygiu draudžiama su samdinių armija susijusi veikla, įskaitant privačių karinių ir apsaugos įmonių panaudojimą konflikto teritorijoje;
6. reiškia didelį susirūpinimą dėl humanitarinės krizės, kurioje atsidūrė šimtai iš Libijos pasitraukiančių žmonių ir kuri sunkina šešių milijonų Libijos gyventojų ir daugiau kaip vieno milijono užsieniečių, vis dar įstrigusių Libijoje, ypač Užsachario Afrikos gyventojų, kuriems gresia persekiojimas, nes juos gali palaikyti samdomais kareiviais, patiriamus pavojus ir sunkumus; yra ypač susirūpinęs dėl tų, kurie dėl saugumo ar politinių priežasčių negali grįžti į savo kilmės šalį, pvz., eritrėjiečių, somaliečių, etiopų, sudaniečių, ir ragina ES valstybes nares padėti juos išlaisvinti ir saugiai perkelti;
7. ragina Tarybą, Komisiją ir vyriausiąją įgaliotinę-Komisijos pirmininko pavaduotoją užtikrinti, kad būtų prieinami visi ištekliai, kurių reikia aktyviai tarptautinei humanitarinei operacijai remti, padedant JT pabėgėlių reikalų vyriausiojo komisaro biurui ir kitoms atitinkamoms organizacijoms, pvz., Tarptautinei migracijos organizacijai, Pasaulio maisto programai, Tarptautiniam Raudonajam Kryžiui ir Raudonajam Pusmėnuliui bei Tarptautiniam Raudonojo Kryžiaus komitetui, skubiai ir tinkamai atvykti į Libijos pasienį ir atidaryti saugius koridorius, kad į Libiją galėtų patekti pagalba, teikiant apsaugą ir skubią pagalbą visiems, kuriems to reikia; prašo ES ir valstybes nares teikti oro ir jūrų transporto paslaugas, kuriomis būtų padedama repatrijuoti ar perkelti migrantus, prieglobsčio prašytojus ir pabėgėlius iš Libijos, ir teikti finansinę paramą atsiliepiant į bendrą JT pabėgėlių reikalų vyriausiojo komisaro ir TMO (Tarptautinės migracijos organizacijos) 2011 m. kovo 3 d. paskelbtą prašymą;
8. mano, kad spręsdama asmenų, mėginančių išvengti konflikto Libijoje, srauto problemą ES privalo vadovautis humanitariniu požiūriu ir aktyviai remti skubios pagalbos ir apsaugos priemones tiems, kuriems to reikia, Libijoje ir susijusiose kaimyninėse šalyse; ragina ES valstybes nares ir Libijos kaimynes įsileisti žmones, bėgančius nuo persekiojimo ir smurto Libijoje, jų nediskriminuojant; kuo griežčiausiai smerkia išpuolius prieš humanitarinės pagalbos darbuotojus ir pabrėžia, kad sužeistieji ir sergantieji turi teisę gauti medicininę pagalbą;
9. mano, kad nuosekliai Europos ir Viduržemio jūros regiono strategijai reikia integruotos imigracijos politikos, grindžiamos naštos pasidalinimo ir solidarumo principais; mano, kad tokio antplūdžio iš Šiaurės Afrikos ir Artimųjų Rytų atveju nė viena ES valstybė narė nepajėgs viena išspręsti problemų;
10. primena, kad valstybės narės privalo laikytis negrąžinimo principo; pažymi, kad FRONTEX neturi išteklių ir negali būti pagrindine migracijų srautų, galimai susijusių su politine ir humanitarine krize Šiaurės Afrikoje, problemos sprendimo priemone; mano, kad ES reikia greito ir koordinuoto atsako, kuris įeitų į nuoseklią ir ilgalaikę strategiją, skirtą politinei pertvarkai Šiaurės Afrikoje, siekiant šalinti migracijos srautų iš regiono pagrindines priežastis;
11. atsižvelgdamas į kovo 11 d. neeilinį Europos Vadovų Tarybos susitikimą dėl padėties Šiaurės Afrikoje, ragina Europos Sąjungą:
• visapusiškai išnagrinėti, laikantis SESV 80 straipsnyje nustatytos solidarumo sąlygos, tų valstybių narių, kurioms gali tekti neproporcingas perkeltųjų asmenų antplūdis, sunkumus, galbūt įtraukiant Direktyvos 2001/55/EB dėl minimalių normų, suteikiant perkeltiesiems asmenims laikiną apsaugą esant masiniam srautui, ir dėl priemonių, skatinančių valstybių narių tarpusavio pastangų priimant tokius asmenis ir atsakant už tokio veiksmo padarinius pusiausvyrą, nuostatas;
• įsteigti, jei reikia, specialų solidarumo fondą humanitarinei krizei įveikti;
• įgyvendinti naštos pasidalinimo veiksmų planą, siekiant padėti perkelti pabėgėlius iš regiono, grindžiamą valstybių narių solidarumo principu;
• skubiai dėti pastangas, kad būtų patvirtinta bendra ES prieglobsčio sistema, įskaitant sąžiningas ir veiksmingas tarptautinės apsaugos procedūras;
12. ragina Tarybą užbaigti bendro sprendimo procedūras, susijusias su bendros ES perkėlimo programos ir Europos pabėgėlių fondo įsteigimu 2008-2013 m., kaip rekomendavo Europos Parlamentas 2010m. gegužės mėn.; sudaryti galimybę nedelsiant įgyvendinti skubios pagalbos procedūras atsižvelgiant į humanitarinę krizę Libijoje;
13. pritaria JTSTR 1970/2011 nuostatoms dėl Kaddafi ir visų asmenų, atsakingų už karo nusikaltimus ir nusikaltimus žmoniškumui Libijoje, bylos perdavimo Tarptautiniam baudžiamajam teismui ir palankiai vertina TBT prokuroro paskelbtą sprendimą pradėti tyrimą; ragina visas ES valstybes nares visapusiškai bendradarbiauti ir suteikti visą reikiamą pagalbą Teismui ir prokurorui; primena, kad Kaddafi režimas pasižymi daugeliu didelių ir masinių Libijos gyventojų žmogaus teisių pažeidimų ir rėmė tarptautinį terorizmą žudydamas šimtus užsienio šalių piliečių;
14. palankiai vertina Tarybos sprendimą įgyvendinti JTSTR 1970/2011 ir nustatyti papildomas ribojamąsias priemones tiems, kurie atsakingi už žmogaus teisių pažeidimus ir nusikaltimus žmoniškumui Libijoje;
15. apgailestauja, kad ES valstybės narės nuo 2004 m. pardavinėjo Libijos vyriausybei ginklus, karinę ir saugumo įrangą, nepaisant įsigalėjusio diktatoriško ir teroristinio Kaddafi režimo pobūdžio ir prieštaravimo ES principams ir tikslams; ragina Komisiją ir vyriausiąją įgaliotinę-Komisijos pirmininko pavaduotoją nedelsiant pradėti Tarybos bendrosios pozicijos 2008/944/BUSP, nustatančios bendrąsias taisykles, reglamentuojančias karinių technologijų ir įrangos eksporto kontrolę, įgyvendinimo peržiūrą ir pateikti ataskaitą Europos Parlamentui;
16. primena, kad 2007 m. bendroje Afrikos ir ES strategijoje ES ir Afrikos lyderiai įsipareigojo imtis priemonių, kurių reikia norint užtikrinti, kad būtų atlikti tyrimai dėl neteisėtai įgyto turto, įskaitant pinigus, ir kad toks turtas būtų grąžintas jų kilmės šaliai; ragina valstybes nares imtis atitinkamų veiksmų ir laikytis JT Konvencijos dėl kovos su korupcija, siekiant užtikrinti, kad įšaldytas turtas ateityje būtų grąžintas Libijos gyventojams; pabrėžia, kad reikia koordinuotų ES veiksmų siekiant įšaldyti Kaddafi šeimos ir kitų žinomų susijusių asmenų valdomą turtą Europoje arba bet kuriame mokesčių rojuje veikiančiose Europos finansų įstaigose, užtikrinant, kad ES bankai laikytųsi tinkamų kruopštaus tikrinimo reikalavimų, susijusių su bet kokiomis galimai neteisėtomis iš Libijos pervedamomis lėšomis; pabrėžia, kad visos priemonės turėtų būti taikomos visam turtui, įskaitant nepriklausomus turto fondus, kuriuos valdo Libijos investicijų agentūra ir kurių numanoma vertė visame pasaulyje yra 60-80 mlrd. dolerių; ragina įšaldant turtą įtraukti prekybos nafta ir dujomis pajamas; ragina Tarybą ir valstybes nares paskelbti visus duomenis apie visą įšaldytą turtą;
17. ragina vyriausiąją įgaliotinę-Komisijos pirmininko pavaduotoją nedelsiant užmegzti ryšius su naujomis kylančiomis Libijos politinėmis jėgomis, t.y. Bengazyje ir kitose vietovėse suformuotomis nacionalinėmis tarybomis, siekiant skatinti perėjimą prie demokratijos, užtikrinti įvairių Libijos visuomenės atstovų dalyvavimą ir suteikti galių moterims ir mažumoms pereinamojo laikotarpio procese; ragina ES prisidėti prie demokratinių reformų ir teisinės valstybės institucijų įsteigimo Libijoje, teikiant paramą laisvos žiniasklaidos ir nepriklausomų pilietinės visuomenės organizacijų, ypač demokratinių politinių partijų, plėtrai, kad ateityje galėtų vykti demokratiniai rinkimai;
18. pabrėžia, kad gyventojų sukilimai Libijoje ir kitose regiono šalyse yra pagrindinis veiksnys, lemiantis jų gyventojų naudojimąsi pagrindinėmis laisvėmis, perėjimą prie demokratijos, saugumą ir pažangą, – jis taip pat nepaprastai svarbus pačios Europos saugumui, stabilumui ir klestėjimui; pabrėžia, kad reikia skubiai parengti platesnio užmojo ir veiksmingesnę ES politiką ir priemones ir stiprinti jų finansavimo pagrindą, siekiant paskatinti ir paremti politines, ekonomines ir socialines reformas ES kaimyninėse pietų šalyse; pabrėžia, kad šiuo metu vykstanti Europos kaimynystės politikos strateginė peržiūra turi atspindėti pastaruosius įvykius regione ir pasiūlyti naujų geresnių būdų, kaip patenkinti regiono gyventojų poreikius ir demokratinius siekius;
19. ragina peržiūrėti, geriau koordinuoti ir derinti ES politiką Viduržemio jūros regiono kaimyninių pietų šalių atžvilgiu, siekiant užtikrinti, kad nebūtų prieštaraujama ES žmogaus teisių ir demokratijos propagavimo tikslams; pakartoja savo reikalavimą, kad ES peržiūrėtų savo demokratijos ir žmogaus teisių rėmimo politiką, siekiant sukurti žmogaus teisių išlygos įgyvendinimo mechanizmą visuose susitarimuose su trečiosiomis šalimis, visų pirma būsimame ES ir Libijos pagrindų susitarime; mano, kad Europos kaimynystės politikoje turi būti teikiama pirmenybė kriterijams, susijusiems su pagarba pagrindinėms žmogaus teisėms ir laisvėms, lyčių lygybe, teismų nepriklausomumu, pliuralizmu ir spaudos laisve ir kova su korupcija;
20. paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai, Komisijai, Europos Sąjungos valstybių narių nacionaliniams parlamentams ir vyriausybėms, Jungtinėms Tautoms, Arabų valstybių lygai, Afrikos Sąjungai, kaimyninių Libijos šalių vyriausybėms ir nacionalinėms taryboms, atstovaujančioms naujas Libijoje kylančias politines jėgas.
