A7-0226/2011
14.6.2011
PRANEŠIMAS
dėl energetikos infrastruktūros prioritetų 2020 m. ir vėliau
(2011/2034(INI))
Pramonės, mokslinių tyrimų ir energetikos komitetas
Pranešėjas: Francisco Sosa Wagner
PE 458.823v03-00
TURINYS
PASIŪLYMAS DĖL EUROPOS PARLAMENTO REZOLIUCIJOS.........................................3
AIŠKINAMOJI DALIS............................................................................................................25
Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komiteto NUOMONĖ 29
Regioninės plėtros komiteto NUOMONĖ..............................................................34
GALUTINIO BALSAVIMO KOMITETE REZULTATAI........................................................41
PASIŪLYMAS DĖL EUROPOS PARLAMENTO REZOLIUCIJOS
dėl energetikos infrastruktūros prioritetų 2020 m. ir vėliau
( 2011/2034(INI) )
Europos Parlamentas ,
– atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą „Energetikos infrastruktūros prioritetai 2020 m. ir vėliau. Integruoto Europos energetikos tinklo planas“ ( COM(2010)0677 ),
– atsižvelgdamas į Komisijos tarnybų darbo dokumentą dėl komunikato „Energetikos infrastruktūros prioritetai 2020 m. ir vėliau. Integruoto Europos energetikos tinklo planas“ ( COM(2010)0677 ) poveikio vertinimo,
– atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą „Energetika 2020. Konkurencingos, darnios ir saugios energetikos strategija“ ( COM(2010)0639 ),
– atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą „2020 m. Europa. Pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategija“ ( COM(2010)2020 ),
– atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą „Atsinaujinančioji energija. Siekiant 2020 m. tikslo“ ( COM(2011)0031 ),
– atsižvelgdamas į 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2009/28/EB dėl skatinimo naudoti atsinaujinančių išteklių energiją, iš dalies keičiančią ir vėliau panaikinančią Direktyvas 2001/77/EB ir 2003/30/EB
OL L 140, 2009 6 5, p. 16. ,
– atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą „Galimybių sumažinti išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį daugiau nei 20 % analizė ir anglies dioksido nutekėjimo rizikos vertinimas“ ( COM(2010)0265 ),
– atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą „Konkurencingos mažo anglies dioksido kiekio technologijų ekonomikos sukūrimo iki 2050 m. planas“ ( COM(2011)0112 ),
– atsižvelgdamas į trečiąjį teisės aktų dėl energetikos vidaus rinkos paketą „Europos aprūpinimas energija. Tikra rinka, kurioje užtikrinamas saugus tiekimas“
OL L 211, 2009 8 14. ,
– atsižvelgdamas į 2010 m. spalio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 994/2010 dėl dujų tiekimo saugumo užtikrinimo priemonių
OL L 295, 2010 11 12, p. 1. ,
– atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą „Strategijos „Europa 2020“ pavyzdinė iniciatyva „Tausiai išteklius naudojanti Europa“ ( COM(2011)0021 ),
– atsižvelgdamas į 2006 m. rugsėjo 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimą Nr. 1364/2006/EB, nustatantį gaires transeuropiniams energetikos tinklams ir panaikinantį Sprendimą 96/391/EB ir Sprendimą 1229/2003/EB
OL L 262, 2006 9 22, p. 1. ,
– atsižvelgdamas į 2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 663/2009 dėl ekonomikos gaivinimo, teikiant Bendrijos finansinę paramą energetikos srities projektams, programos sukūrimo,
– atsižvelgdamas į Komisijos pranešimą dėl transeuropinių energijos tinklų programos įgyvendinimo 2007–2009 m. ( COM(2010)0203 ),
– atsižvelgdamas į savo 2010 m. gegužės 6 d. rezoliuciją dėl informacinių ir ryšių technologijų sutelkimo siekiant lengviau pereiti prie efektyvaus energijos vartojimo ir mažai anglies dioksido išskiriančių technologijų ekonomikos,
– atsižvelgdamas į Europos Komisijos komunikatą Europos Tarybai ir Parlamentui „Europos energetikos politika“ ( COM(2007)0001 ),
– atsižvelgdamas į Europos Komisijos komunikatą Europos Tarybai ir Parlamentui „Pirmenybinio sujungimo planas“ ( COM(2006)0846 ),
– atsižvelgdamas į 2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2009/72/EB dėl elektros energijos vidaus rinkos bendrųjų taisyklių, panaikinančią Direktyvą 2003/54/EB,
– atsižvelgdamas į 2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2009/73/EB dėl gamtinių dujų vidaus rinkos bendrųjų taisyklių, panaikinančią Direktyvą 2003/55/EB,
– atsižvelgdamas į savo 2010 m. lapkričio 25 d. rezoliuciją dėl naujos energetikos strategijos Europai 2011–2020 m.
Priimti tekstai, P7_TA(2010)0441 . ,
– atsižvelgdamas į savo 2010 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento rezoliuciją dėl efektyvaus energijos vartojimo veiksmų plano peržiūros
Priimti tekstai, P7_TA(2010)0485 . ,
– atsižvelgdamas į savo 2011 m. vasario 17 d.
Priimti tekstai, P7_TA(2011)0068 . rezoliuciją dėl strategijos „Europa 2020“,
– atsižvelgdamas į Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 194 straipsnį,
– atsižvelgdamas į Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 170 straipsnį, pagal kurį Sąjunga turi dalyvauti kuriant ir plėtojant transeuropinius tinklus transporto, telekomunikacijų ir energetikos infrastruktūrų srityje,
– atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 48 straipsnį,
– atsižvelgdamas į Pramonės, mokslinių tyrimų ir energetikos komiteto pranešimą, taip pat į Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos ir Regioninės plėtros komitetų nuomones ( A7-0226/2011 ),
A. kadangi pagrindiniai mūsų iššūkiai, susiję su energetika, aprėpia kovą su klimato kaita, energetinio saugumo ir savarankiškumo stiprinimą mažinant bendrą suvartojamos energijos kiekį ir iškastinio kuro importą bei priklausomybę nuo jo, energijos tiekėjų ir šaltinių įvairinimą, konkurencingos energijos produktų vidaus rinkos skatinimą ir galimybės visiems už prieinamą kainą naudotis tvaria, saugia ir veiksminga energija užtikrinimą,
B. kadangi bendroji energetikos politika ES lygmeniu buvo grindžiama bendru tikslu užtikrinti nepertraukiamą fizinį energijos produktų ir paslaugų prieinamumą rinkoje visiems vartotojams (buitiniams ir pramoniniams) prieinamomis kainomis,
C. kadangi būtina užtikrinti tiekimo saugumą ir stiprinti valstybių narių solidarumą tais atvejais, kai valstybė narė susiduria su energetikos krize,
D. kadangi Lisabonos sutartimi nustatytas konkretus teisinis pagrindas vystyti ES energetikos politiką, kurią įgyvendinant būtų skatinamos energijos tinklų jungtys tarp valstybių narių peržengiant nacionalines ir regionines ribas, kurios yra būtinos norint pasiekti kitus ES energetikos politikos ir solidarumo tikslus, t. y. užtikrinti energijos produktų rinkos veikimą, energijos veiksmingumą ir atsinaujinančių šaltinių energijos naudojimą, tiekimo saugumą ir energijos šaltinių bei tiekimo būdų įvairinimą,
E. kadangi laiku nemodernizavus, nepatobulinus bei nesujungus Sąjungos energetikos infrastruktūros ir nepritaikius jos atsižvelgiant į tvaresnės ir veiksmingesnės energijos gamybos, perdavimo ir vartojimo modelį gali nepavykti pasiekti 2020 m. numatytų energetikos ir kovos su klimato kaita tikslų – ypač atsinaujinančios energijos šaltinių integravimo ir jų naudojimo didinimo tikslų – ir iškilti grėsmė ilgalaikiam ES tikslui iki 2050 m. 80–95 proc. sumažinti išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį,
F. kadangi pagal Komisijos komunikatą „2020 m. ir vėlesnio laikotarpio energetikos infrastruktūros prioritetai. Integruoto Europos energetikos tinklo planas“ per ateinantį dešimtmetį 200 mlrd. EUR reikės skirti energetikos infrastruktūrų reikmėms finansuoti; kadangi pusę šios sumos turės skirti valstybės narės,
G. kadangi investicijos į infrastruktūrą turi būti planuojamos ir atitinkami susiję sprendimai priimami remiantis ilgalaikiais scenarijais, kuriuose atsižvelgiama į numatomus pasiekimus ir papildomos techninės plėtros poreikį,
H. kadangi siekiant toliau integruoti atsinaujinančius energijos šaltinius reikės tam tikru mastu pritaikyti Europos energetikos infrastruktūrą perdavimo ir paskirstymo lygmenimis,
I. kadangi norint užtikrinti konkurencingas energijos kainas, tiekimo saugumą, tvarumą ir veiksmingą plataus masto atsinaujinančios energijos diegimą būtina atvira, skaidri, integruota ir konkurencinga ES energijos rinka ir kadangi šios rinkos suformavimas lieka rimta visų valstybių narių problema,
J. kadangi itin svarbu laiku ir visapusiškai įgyvendinti esamus teisės aktus, taip pat užtikrinti reguliavimą, kaip reikalaujama pagal trečiojo vidaus energijos rinkos teisės aktų paketą, ir tinkamą informavimą apie investicijas į energetikos infrastruktūrą, kol laukiama Teisingumo Teismo sprendimo
Byla C-490/10 Parlamentas prieš Tarybą, dėl Reglamento 617/2010 dėl pranešimo Komisijai apie energetikos infrastruktūros investicinius projektus. , siekiant susidaryti vaizdą apie galimas paklausos ir pasiūlos spragas, taip pat apie kliūtis investicijoms,
K. kadangi valstybių narių tinklų tarpusavio jungčių pajėgumai arba prieinamumas viename trečdalyje Europos Sąjungos tebėra nepakankami, atsižvelgiant į 10 proc. tinklų sujungimo tikslą, kurį 2002 m. nustatė Europos Vadovų Taryba, ir kadangi kai kurios valstybės narės ir regionai vis dar lieka izoliuoti ir priklausomi nuo vienintelio tiekėjo, o tai užkerta kelią tikrajai rinkų integracijai, likvidumui ir elektros energijos srautų judėjimui,
L. kadangi turėtų būti atsižvelgta į gamtinių salų ir atokiausių regionų, pvz., Kanarų salų, Madeiros, Azorų salų ir Prancūzijos atokiausių regionų, specialius poreikius, susijusius su energetikos infrastruktūra,
M. kadangi Pietryčių Europos energijos transportavimo tinklas yra retesnis, negu likusio žemyno,
N. kadangi norint užtikrinti, kad valstybės narės būtų išties solidarios, svarbu užtikrinti alternatyvius tiekimo ir tranzito maršrutus ir naujas tinklų jungtis,
O. kadangi ypatingas dėmesys turėtų būti skiriamas neužbaigtiems projektams, kurie buvo atrinkti kaip prioritetiniai ES projektai pagal 2006 m. rugsėjo 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimą 1364/2006/EB, nustatantį gaires transeuropiniams energetikos tinklams ir panaikinantį Sprendimą 96/391/EB ir Sprendimą Nr. 1229/2003/EB,
P. kadangi trečiuoju energetikos paketu buvo sukurtas teisinis pagrindas, kuris turėtų pagerinti konkurencingumą energetikos rinkoje,
Q. kadangi šiandien planuojamos energetikos infrastruktūros turi atitikti rinkos poreikius ir ilgalaikius ES kovos su klimato kaita bei energetikos tikslus ir turi būti suderinamos su šių tikslų įgyvendinimu taikant skirtingas nacionalinės energetikos politikos priemones, teikiant prioritetą tiems energijos šaltiniams, kurie nereikalauja visuomenės išlaidų ir aplinkos sąnaudų,
R. kadangi, atsižvelgiant į ES „20–20–20“ tikslus energetikos srityje ir tikslą dėl naujos labai mažai CO 2 išskiriančios elektros energijos gamybos po 2020 m., reikia stiprinti investicijas į dujų ir elektros energijos perdavimo pajėgumus,
S. kadangi strategiškai svarbu kurti energetikos infrastruktūrą siekiant Strateginio energetikos technologijų (SET) plano tikslų,
T. kadangi energijos vartojimo efektyvumas – tai galinga ir sąnaudų požiūriu naudinga priemonė norint užtikrinti, kad ateityje būtų naudojama tvari energija: mažinant energijos paklausą galima taip pat sumažinti priklausomybę nuo importo bei užkirsti kelią elektrinių perkėlimui dėl didėjančių išlaidų, o protingai investuojant į esamas ir naujas infrastruktūras galima iš dalies apriboti viešojo ir privataus sektorių investicijų į energetikos infrastruktūrą būtinybę,
U. kadangi tiesiant pažangius tinklus užtikrinama svarbi galimybė veiksmingai susieti energijos gamybą, perdavimą, paskirstymą ir galutinius vartotojus, kad energija būtų vartojama racionaliai, ir taip padidinti energijos vartojimo efektyvumą,
V. kadangi dujų sistemų tarpusavio jungčių išilgai pietvakarių ašies Šiaurės–Pietų koridoriuje pajėgumo sustiprinimas leis Pirėnų pusiasalio SGD importo pajėgumus ir požeminės saugyklos pajėgumus naudoti ES tiekimo saugumo didinimui, o kartu tai bus svarbus žingsnis tikros integruotos energijos vidaus rinkos link,
W. kadangi dėl labai ilgų autorizacijos procedūrų ir nepakankamai suderintų administracinių institucijų tarpusavio veiksmų gali būti labai vėluojama ir atsirasti papildomų išlaidų, ypač įgyvendinant tarpvalstybinius projektus,
X. kadangi ilgai trunkančios leidimų išdavimo procedūros ir sąnaudų paskirstymo metodų nebuvimas bei tarpvalstybinių energetikos infrastruktūros projektų naudos ir sąnaudų pasidalijimo priemonių stoka yra pagrindinė šių projektų plėtros kliūtis,
Y. kadangi turi būti užtikrintos rezultatyvios viešos diskusijos ir turi būti tinkamai atsižvelgta į Europos aplinkos apsaugos teisės aktus,
Z. kadangi reguliavimo institucijos atlieka svarbų vaidmenį kuriant į vartotojus orientuotą, integruotą ir konkurencingą energijos vidaus rinką,
AA. kadangi rinkos priemonės bei „teršėjas moka“ principas ir toliau turi likti energetikos infrastruktūros finansavimo pagrindas ir kadangi tam tikriems europinės svarbos, bet komerciniu požiūriu ne tiek perspektyviems projektams paremti reikės skaidriai ir kiekvienu konkrečiu atveju sutekti tam tikrą viešąjį finansavimą, užtikrinant vienodas sąlygas Europos energijos vidaus rinkoje, garantuojant tiekimo saugumą, išvengiant konkurencijos iškraipymų ir skatinant veiksmingą atsinaujinančių šaltinių energijos integraciją,
AB. kadangi reikia kuo greičiau įgyvendinti plataus užmojo investicijas,
AC. kadangi vietos ir regionų valdžios institucijos atlieka labai svarbų vaidmenį, nes jos yra pagrindinės veikėjos energijos srityje, atsižvelgiant į jų atsakomybę vykdant įvairią veiklą, susijusią su bendru ir regioniniu teritorijų planavimu, leidimų išdavimu dideliems infrastruktūrų projektams, investicijomis, viešaisiais pirkimais, gamyba, ir į tai, kad jos yra artimos vartotojams,
I. Strateginis energetikos infrastruktūros planavimas
1. pabrėžia, kad valdžios institucijoms tenka visapusiška atsakomybė tarnauti visuomenės interesams įgyvendinant visuomeninius ir aplinkos apsaugos tikslus, tačiau pagrindinė atsakomybė už energetikos infrastruktūros plėtrą turėtų tekti tinkamai reguliuojamai rinkai;
2. pabrėžia, kad itin svarbu laiku, tinkamai ir visapusiškai įgyvendinti esamus teisės aktus, taip pat užtikrinti reguliavimą, kaip reikalaujama pagal trečiojo vidaus energijos rinkos teisės aktų paketą, siekiant vėliausiai iki 2014 m. sukurti integruotą ir konkurencingą Europos energijos vidaus rinką;
3. yra įsitikinęs, kad norint visapusiškai pasinaudoti naujosios infrastruktūros teikiamais privalumais būtina vadovautis ES lygmens požiūriu, suformuotu bendradarbiaujant su visais suinteresuotaisiais subjektais, ir pabrėžia būtinybę, atsižvelgiant į vidaus rinkos taisykles, sukurti papildomą suderintą infrastruktūros projektų atrankos metodą; mano, kad taikant šį metodą reikėtų atsižvelgti į Europos ir regionines perspektyvas siekiant pašalinti skirtumus ir pagerinti socialinį bei ekonominį poveikį ir poveikį aplinkai;
4. pabrėžia, kad rengiant energetikos infrastruktūros projektus turėtų būti besąlygiškai laikomasi atsargumo principo; turėtų būti atliekamas su kiekvienu konkrečiu veiksmų planu susijęs poveikio aplinkai vertinimas atsižvelgiant į vietos ir regiono aplinkos sąlygas;
5. pažymi, kad būtina užtikrinti tinkamą į energijos tiekimo ES saugumo lygį ir vystyti naudingus santykius su ES energijos netiekiančiomis ir tranzito šalimis, bendradarbiaujant regioninių ir pasaulinių energijos tiekimo transporto sistemų klausimais;
6. pabrėžia, kad bazinis scenarijus, kuriuo remiantis vertinama 2020 m. energetikos infrastruktūra, turi būti skaidrus ir suderinamas su bendraisiais energetikos politikos tikslais, įtvirtintais Europos Sąjungos sutarties 194 straipsnyje, ir su ES 2050 m. veiksmų planu, taip pat su kitų sričių (pvz., transporto, pastatų ir Prekybos taršos leidimais sistemos) ES politika, su energijos vartojimo efektyvumo politika, kurią reikia įgyvendinti norint pasiekti 20 proc. energijos taupymo tikslą (ypač kai tai susiję su energijos vartojimo efektyvumo planu), taip pat su galimu technologinių pranašumų poveikiu (ypač atsižvelgiant į atsinaujinančius energijos šaltinius ir vis didesnį elektra varomų transporto priemonių vaidmenį), ir su pažangių miestų ir regionų iniciatyvų įgyvendinimo poveikiu;
7. pritaria sparčiam Pažangiųjų miestų naujovių partnerystės programos įgyvendinimui ir ragina atitinkamus partnerius, dalyvaujančius tvarios miesto plėtros planavimo procesuose geriau skatinti ir pasinaudoti JESSICA ir ELENA iniciatyvų teikiamais privalumais, susijusiais su investicijomis į tvarią energetiką vietos lygmeniu, siekiant padėti miestams ir regionams įgyvendinti perspektyvius investicinius projektus energijos vartojimo efektyvumo, švaraus deginimo bei atsinaujinančiųjų energijos išteklių ir tvaraus miesto transporto srityse; atkreipia dėmesį į tarpvalstybinio finansavimo galimybes su kaimyninėmis šalimis pasitelkiant Europos kaimynystės ir partnerystės priemonę (angl. ENPI);
8. pabrėžia, kad dabartinę politiką ir teisės aktus būtina įgyvendinti taip, kad esama energetikos infrastruktūra būtų kuo geriau panaudota Europos vartotojų naudai; agina Komisiją ir Energetikos reguliavimo institucijų bendradarbiavimo agentūrą (angl. ACER) griežčiau stebėti nacionalinių taisyklių, pvz., susijusių su principu „naudok arba prarask“, įgyvendinimą;
9. pabrėžia, kad atsižvelgiant į svarbos lygių hierarchiją ir siekiant sąnaudų efektyvumo būtina nustatyti, kada įgyvendinant energijos vartojimo efektyvumo politiką infrastruktūra gali būti sumažinta, kada esama nacionalinė ir tarpvalstybinė infrastruktūra gali būti atnaujinta ar modernizuota, o kada būtina sukurti naują infrastruktūrą, kuri galėtų būti vystoma šalia jau veikiančios energetikos ar transporto infrastruktūros;
10. mano, kad suvartojamos energijos ir išmetamų teršalų kiekis gali būti sumažintas, o energijos vartojimo efektyvumas – padidintas įgyvendinant programas, skirtas užtikrinti didesnį pastatų ir transporto sektoriaus energijos vartojimo efektyvumą;
11. pabrėžia, jog svarbu nustatyti galimas energijos paklausos ir pasiūlos spragas ateityje, taip pat galimus būsimus gamybos ir perdavimo infrastruktūros trūkumus;
12. pabrėžia, kad svarbu suderinti ES rinkos struktūras ir vystyti bendras Europos infrastruktūros sistemas siekiant užtikrinti Europos vidaus tinklų jungčių ir jungčių su trečiosiomis šalimis valdymą;
13. mano, kad vystant ES ir trečiųjų šalių tarpusavio elektros energijos infrastruktūrą (o kai kuriais atvejais vystant esamą elektros energijos infrastruktūrą) gali kilti arba – jau veikiančių infrastruktūrų atveju – padidėti anglies dioksido nutekėjimo rizika; ragina Komisiją įvertinti šią galimybę ir, jei reikia, parengti priemones, kuriomis remdamasi ES galėtų veiksmingai spręsti šį klausimą, pavyzdžiui, reikalaudama vadovautis Direktyvos 2009/28/EB dėl atsinaujinančių išteklių energijos nuostatomis;
14. ragina tinklų operatorius, reguliavimo institucijas, įskaitant Energetikos reguliavimo institucijų bendradarbiavimo agentūrą (ACER), ir Komisiją, bendradarbiaujant su tinklo operatoriais ir trečiųjų šalių valdžios institucijomis, sukurti reikiamas sąlygas, kad būtų užtikrintas ES ir trečiųjų šalių elektros energijos infrastruktūrų suderinamumas ir stabilumas siekiant padidinti valstybių narių energetinį saugumą;
15. pabrėžia, kad pagrindinis dėmesys turėtų būti skirtas ne tik tarpvalstybiniams projektams, bet ir vidaus perdavimo sistemoms, kurios labai svarbios integruojant energijos rinkas, atsinaujinančios energijos gamybos būdus ir užtikrinant sistemos saugumą, užkertant kelią vadinamosioms energijos saloms bei šalinant kliūtis, kurios daro poveikį visai Europos elektros energijos sistemai; pabrėžia, kad svarbu užtikrinti, jog būtų tinkamai atsižvelgta į atokius regionus ir jų vietos poreikius;
16. pabrėžia, kad reikia sukurti naują infrastruktūrą, kuri užkirstų kelią vadinamųjų energijos salų susidarymui, panaikintų priklausomybę nuo vienintelio tiekėjo ir padidintų energijos tiekimo saugumą;
17. palankiai vertina Komisijos pastangas skatinti regionų bendradarbiavimą ir ragina toliau vadovauti šioms regioninėms iniciatyvoms;
18. pabrėžia, kad savivaldybių ir regionų bendradarbiavimas nacionaliniu ir Europos lygmeniu padeda panaikinti vadinamąsias energijos salas, sukurti energijos vidaus rinką ir sėkmingai įgyvendinti energetikos infrastruktūros projektus; pažymi, kad siekiant sanglaudos politikos Europos teritorinio bendradarbiavimo tikslo, taip pat plėtojant makroregionines strategijas, didėja bendradarbiavimo galimybės įgyvendinant tarpvalstybinius projektus, siekiant sukurti veiksmingas ir pažangias netradicinių vietos ir regionų energijos išteklių ir stambių energetikos tinklų jungtis; pabrėžia, kad tinkamai koordinuojant infrastruktūros projektus galima užtikrinti patį geriausią išlaidų bei ekonominės naudos santykį ir maksimaliai padidinti ES fondų veiksmingumą; atsižvelgdamas į šį kontekstą kontekste mano, kad reikėtų pagerinti regioninį bendradarbiavimą siekiant užtikrinti tinkamą nustatytų prioritetų ir Europos Sąjungos regionų ryšį;
19. prašo Komisijos ir valstybių narių parengti priemones, kuriomis būtų užtikrinta, kad perdavimo sistemos operatoriai būtų tinkamai skatinami išnagrinėti jungiamųjų linijų galimybę atsižvelgiant į regioninę arba europinę perspektyvą, be to, kad jų investicijų planai būtų pagrįsti išvadomis dėl energijos jungiamųjų linijų socialinių ar ekonominių pasekmių, o ne gryna projektų nauda, tokiu būdu išvengiant nepakankamų investicijų į perdavimo pajėgumus;
20. agina Komisiją iki 2011 m. pabaigos pateikti pasiūlymus, kaip išspręsti Europos koordinatoriaus Georgo Wilhelmo Adamowitschaus 2010 m. lapkričio 15 d. trečiojoje Metinėje ataskaitoje aprašytų tikslų, pavyzdžiui, neatidėliotinos būtinybės tiesti naują infrastruktūrą ir griežtų aplinkos apsaugos nuostatų, nesuderinamumo problemą;
21. ragina, prieš imantis naujų tarpvalstybinių projektų ar toliau vykdant senus, užtikrinti, kad būtų laikomasi tarptautinių susitarimų, pavyzdžiui, Espo konvencijos, ir atkreipia dėmesį į būtinybę, plečiant energijos tinklus, skatinti glaudesnį bendradarbiavimą, ypač tarp Rusijos bei Baltarusijos ir Baltijos valstybių, taip pat šiuo tikslu plėtoti ES ir Rusijos dialogą energetikos klausimais, ypač atsižvelgiant į ES valstybių narių ir regionų energetinį saugumą;
22. atkreipia dėmesį į esamų ES regionų bendradarbiavimo ryšių teikiamas galimybes kuriant ir skatinant tarpvalstybinius energetikos infrastruktūros projektus, ypač atsinaujinančiųjų energijos šaltinių srityje, ir ragina tam panaudoti regioninio bendradarbiavimo priemones ( Euregio , ETBG);
23. palankiai vertina Komisijos sprendimą įdiegti testavimą nepalankiausiomis sąlygomis, skirtą Europos branduolinėms elektrinėms; mano, kad būsimos teisėkūros iniciatyvos, skirtos bendrai branduolinės saugos sistemai sukurti, yra itin svarbios siekiant nuolat tobulinti saugos standartus Europoje;
24. mano, kad regioninės iniciatyvos turi būti plečiamos ir toliau vystomos, nes jos glaudžiausiai susijusios su energetikos sistemos veikimo atskirame regione būdais (pvz., gamybos šaltinių struktūra regione, vėjo energetika, tinklų apribojimais, šaltinių prieinamumu);
25. ragina Komisiją įvertinti galimybę įtraukti į energetikos infrastruktūros prioritetus projektus, kurie padėtų sustiprinti esamų pagrindinių Europos energetikos infrastruktūrų (dujų ir naftos vamzdynų, elektros energijos tinklų, branduolinių elektrinių, suskystintų gamtinių dujų terminalų ir t. t.) saugumą bei apsaugą nuo nelaimingų atsitikimų ir stichinių arba žmogaus sukeltų nelaimių;
II. Išsamus infrastruktūros vystymo planas
26. mano, kad, nors pagal dešimties metų tinklo plėtros planą numatyta, netrukdant vidaus rinkos veikimui, vykdyti atitinkamus elektros energijos ir dujų infrastruktūros projektus, be to, remiantis šiuo planu turėtų būti nustatyti europinės svarbos projektų atrankos prioritetai, kad būtų pasiekti ES energetikos ir kovos su klimato kaita tikslai; atsižvelgdamas į tai mano, kad tinklų sujungimo pajėgumai turėtų būti svarstomi tuo pačiu lygmeniu kaip ir „20–20–20“ tikslai ir kad dešimties metų tinklo plėtros planas turėtų būti suvokiamas kaip priemonė, skirta 10 proc. tinklų sujungimo tikslo įgyvendinimui stebėti;
27. siekdamas užtikrinti geresnę būsimojo ES elektros energijos ir dujų infrastruktūros planavimo valdyseną, ragina Komisiją parengti konkretų pasiūlymą dėl didesnio skaidrumo ir aktyvesnio visuomenės dalyvavimo nustatant ES prioritetus, vykstant platesniam suinteresuotųjų subjektų (įskaitant, pavyzdžiui,energetikos sektoriaus atstovus, nepriklausomus ekspertus, vartotojų organizacijų ir NVO atstovu) dalyvavimo procesui; mano, kad siekiant užtikrinti šį dalyvavimą būtina skelbti techninio planavimo duomenis;
28. mano, kad dėmesys turi būti skiriamas atvejams, kai ES energetikos infrastruktūros nuosavybės teise priklauso užsienio bendrovėms arba joms pavaldžioms bendrovėms, neturinčioms skaidrios valdymo struktūros ir kurioms pernelyg didelę įtaką daro užsienio šalių vyriausybės; ragina Komisiją pateikti pasiūlymų, kaip šiuo atžvilgiu įdiegti tinkamą teisinę ir institucinę garantijų sistemą, ypač atsižvelgiant į galimybę gauti ES viešąjį finansavimą;
29. mano, kad pagal ilgalaikę Europos planavimo perspektyvą ir Energetikos reguliavimo institucijų bendradarbiavimo agentūrai bei Komisijai vykdant stebėseną, tinkamai atsižvelgiant į susijusias trečiojo vidaus rinkos teisės aktų paketo nuostatas, dešimties metų tinklo plėtros planas padėtų įgyvendinti Europos dujų transporto ir elektros energijos perdavimo infrastruktūros vystymo programą;
30. pabrėžia, kad šis iš „iš apačios į viršų“ požiūris turi būti papildytas aiškios struktūros metodu „iš viršaus į apačią“, kuriuo atsižvelgiama į Europos perspektyvą;
31. pabrėžia, kad, norint sėkmingai pasiekti bendrus energetikos tikslus, gyvybiškai svarbu skatinti kurti veiksmingos ir pažangios atsinaujinančių šaltinių energijos integracijos perdavimo ir paskirstymo infrastruktūrą ir integruoti naujus elektros energijos naudojimo būdus (pvz., skatinti diegti elektra varomas ar įkraunamas hibridines transporto priemones); palankiai vertina tai, kad pirmenybė teikiama būsimajam Europos supertinklui ir Florencijos forume nustatytiems bandomiesiems projektams ; ragina Komisiją konsultuotis su visomis susijusiomis suinteresuotosiomis šalimis siekiant greičiau apibrėžti elektros energijos magistrales kaip integruotą jėgainių tinklą siekiant pagerinti tinklų sujungimą, sistemos atsparumą, veiklos lankstumą ir sumažinti išlaidas, neišbraukiant jokių platesnių Europos geografinių teritorijų, ir ragina Komisiją iki 2014 m. pateikti Europos Parlamentui planą, kuriame būtų visapusiškiausiai atsižvelgta į atsinaujinančių išteklių energijos perdavimo poreikius;
32. pabrėžia, kad nuo salų ir kalnų teritorijų neatsiejamos geografinės kliūtys labai apsunkina jų integraciją į Europos Sąjungos energetikos tinklą; taigi ragina Komisiją atsižvelgti į įvairias regionines aplinkybes ir sutelkti dėmesį į konkrečių geografinių ir demografinių ypatybių turinčius regionus, pvz., salų, kalnų ir retai apgyvendintų teritorijas, kad būtų padidinta energijos išteklių įvairovė ir skatinamas atsinaujinančių išteklių energijos naudojimas, taip sumažinant priklausomybę nuo importuojamos energijos; ragina Europos Komisiją į savo 2020 m. energetikos infrastruktūros prioritetus įtraukti ypatingos salų energetikos sistemų padėties klausimą;
33. pabrėžia, kad būtinas energetikos infrastruktūros ir jos santykio su jūrų erdvinio planavimo pagrindais transversalus politinis suderinamumas ir kad tai taip pat galėtų būti naudinga ir didelių vėjo jėgainių parkų jūroje įtraukimo į bendrą strategiją požiūriu;
34. tačiau primena Komisijai, kad dėl saugumo ir ekonominių priežasčių reikėtų labiau remti kiekvieną valstybę narę, kad ji taptų tvarios energijos gamintoja ir vartotoja;
35. pabrėžia, kad energijos gamybos regionuose vystymas yra svarbi įvairių Europos dalių savarankiškumo energetikos požiūriu užtikrinimo priemonė, ypač Baltijos regione, kuris išlieka izoliuotas ir priklausomas nuo vieno tiekimo šaltinio; pažymi, kad regionuose esama daug įvairių naudotinų išteklių, įskaitant gamtinių išteklių teikiamas galimybes, ir kad siekiant įvairinti energijos gamybą ateityje reikėtų stengtis jas visapusiškai išnaudoti;
36. pritaria, kad skatinant įvairesnį bei saugų tiekimą ir prisidedant prie geresnio energijos vidaus rinkos veikimo, taigi ir mažinant energetinę priklausomybęir atsižvelgiant į būtinybę iki 2050 m. smarkiai sumažinti energetikos sektoriuje išmetamų teršalų kiekį, svarbų vaidmenį atlieka veiksminga dujų infrastruktūra; atkreipia dėmesį į tai, kad būtina papildomai ir tinkamai taikyti dujų infrastruktūros lankstumo reikalavimus, ypač siekiant užtikrinti dujų transportavimą priešinga kryptimi ir jungtis, ir pabrėžia, kad dujų infrastruktūra turėtų būti vystoma visapusiškai atsižvelgiant į suskystintų ir suspaustų gamtinių dujų terminalų, gabenimo laivų ir saugojimo įrenginių indėlį, taip pat į dujinės biomasės ir biodujų vystymą;
37. pritaria Komisijos teiginiui, kad gamtinių dujų, kaip rezervinio kuro, vaidmuo bus svarbus; tačiau pabrėžia, kad ir kiti energijos šaltiniai ir elektros srovės kaupimo pajėgumai turės perimti šį vaidmenį, jei reikės užtikrinti saugų tiekimą; patvirtina, kad platus energijos rūšių derinys ir toliau bus saugaus ir sąnaudų požiūriu veiksmingo energijos tiekimo pagrindas;
38. pažymi, kad priešingai nei visos kitos investicijos, kurias ES planuoja skatinti, dujų jungtys ir saugojimo įrenginiai yra privaloma infrastruktūra pagal 2009 m. Dujų tiekimo saugumo reglamentą; prašo Komisijos įvertinti, ar reikalingas ES finansavimas kai kuriems pagal 2009 m. reglamentą privalomiems infrastruktūros patobulinimams;
39. pabrėžia, kad po 2015 m. joks ES valstybių narių regionas, įskaitant salų regionus, neturėtų likti atskirtas nuo Europos dujų ir elektros energijos tinklų ar susidurti su energijos tiekimo neužtikrinimo pavojumi dėl tinkamų jungčių trūkumo;
40. raina Komisiją įvertinti netradicinių dujų šaltinių infrastruktūros vystymą, atsižvelgiant į teisinius klausimus, būvio ciklo analizę, turimas atsargas, poveikį aplinkai ir ekonominį gyvybingumą; prašo Komisijos, vadovaujantis vienodo požiūrio į pirminius energijos šaltinius principu, atlikti išsamų netradicinių gamtinių dujų šaltinių naudojimo ES galimos naudos ir rizikos vertinimą;
41. mano, kad, nors dėl išmetamo CO 2 kiekio sumažinimo ekonomikoje palaipsniui mažės energijos iš iškastinio kuro naudojimas, nafta dar daugelį metų išliks svarbia ES energijos tiekimo užtikrinimo dalimi, todėl reikia išlaikyti konkurencingą Europos naftos gabenimo ir perdirbimo infrastruktūrą pereinamuoju laikotarpiu, kad būtų užtikrintas saugus produkto tiekimas ES vartotojams už priimtiną kainą;
42. pabrėžia integruoto energetikos infrastruktūros planavimo svarbą žemės ūkiui ir nedidelio masto kaimo vietovių energijos šaltiniams, kadangi taip skatinama energijos gamybos decentralizacija, dalyvavimas rinkoje ir kaimo plėtra; pabrėžia prioritetinės prieigos prie atsinaujinančios energijos tinklo svarbą, kaip nurodyta ES Direktyvoje 2009/28/EB;
43. pabrėžia paskirstymo infrastruktūros svarbą ir vaidmenį, kurį profesionalūs vartotojai ir paskirstymo sistemų operatoriai atlieka integruodami į sistemą decentralizuotus energijos produktus ir paklausos valdymo efektyvumo priemones; pabrėžia, kad paklausos valdymui ir energijos gamybos valdymui, atsižvelgiant į paklausą, suteikus didesnį pirmenybės lygį būtų labai sustiprinta decentralizuotų energijos šaltinių integracija ir prisidėta prie bendrų energetikos politikos tikslų pasiekimo; tiki, kad tai taip pat taikytina nacionaliniams infrastruktūros projektams, kurių teigiamas su tiekimu ar energetikos vidaus rinkos jungtimis susijęs poveikis juntamas ir už valstybių sienų ribų;
44. ragina Komisiją iki 2012 m. pateikti konkrečias iniciatyvas, kuriomis būtų skatinama vystyti energijos saugojimo pajėgumus (įskaitant įvairios paskirties dujų ir vandenilio įrenginius, pažangius energiją grąžinančius elektrinių transporto priemonių akumuliatorius, hidroakumuliacines elektrines, decentralizuotas biodijų saugyklas, aukštos temperatūros saulės įrenginius, suslėgto oro saugyklas ir kitas inovacines technologijas); siūlo, kad Komisija įvertintų tolesnes energijos saugojimo iniciatyvas, siekdama padidinti atsinaujinančių išteklių energijos integravimą;
45. mano, kad ES turi teikti prioritetą miesto šildymo ir aušinimo tinklų modernizavimui ir jų efektyvumo didinimui, į kuriuos turėtų būti atsižvelgiama ir kurie turėtų būti remiami tiek esamos finansinės programos peržiūros metu, tiek atsižvelgiant į būsimą finansinę perspektyvą;
46. džiaugiasi iki šiol parengtais CO 2 surinkimo, transportavimo ir saugojimo projektais; tačiau ragina Komisiją nedelsiant parengti laikotarpio vidurio ataskaitą, kurioje būtų atsižvelgta į techninį bei ekonominį požiūrį ir kuria remiantis būtų įvertinti ES finansuojamų eksperimentinių anglies dioksido surinkimo ir saugojimo technologijų rezultatai, gauti anglimis kūrenamose elektrinėse;
47. ragina Komisiją, bendradarbiaujant su visais susijusiais suinteresuotaisiais subjektais, įskaitant tinklų ir rinkos operatorius, kritiškai įvertinti su investicijų reikmėmis susijusius duomenis, pateiktus komunikate dėl energetikos infrastruktūros prioritetų, ypač susijusių su poreikio sumažinimu per energijos vartojimo efektyvumo priemones, ir prireikus juos persvarstyti, taip pat ragina ją informuoti Tarybą ir Parlamentą apie investicijas, kurių gali prireikti, ir būsimojo ES finansavimo dydį;
48. pažymi, kad pagal energijos infrastruktūros projektus statant, vykdant veiklą ir šią veiklą nutraukiant be kapitalo ir veiklos išlaidų atsiranda daug su aplinkos apsauga susijusių išlaidų; pabrėžia, kad atliekant ekonominės naudos analizę svarbu apskaičiuoti šias aplinkos apsaugos išlaidas naudojant gyvavimo ciklo sąnaudų apskaitos metodą;
49. mano, kad erdavimo sistemų operatoriams turėtų būti privaloma visas perdavimo linijas atiduoti naudoti rinkai, taip neleisti rezervuoti perdavimo pajėgumus siekiant užtikrinti tarptautinį balansavimą ir pan., ir kad šį reikalavimą reikia įtvirtinti privalomuose teisės aktuose, priimtuose remiantis Europos elektros energijos ir dujų reguliavimo grupės (angl. ERGEG) gairėmis dėl gerosios patirties;
50. remia glaudesnį valstybių narių bendradarbiavimą kuriant regionines reguliavimo valdžios institucijas kelioms valstybėms narėms; teigiamai vertina panašias iniciatyvas sukurti bendrus regioninius perdavimo sistemų operatorius;
51. ragina Komisiją ir Energetikos reguliavimo institucijų bendradarbiavimo agentūrą (angl. ACER) siekti bendros Europos dienos rinkos sukūrimo iki 2014 m. tikslo, nes tai šalims ir (arba) skirtingų kainų zonoms sudarytų sąlygas nemokamai keistis galia visose perdavimo jungiamosiose linijose;
III. Pažangieji tinklai
52. yra įsitikinęs, kad energetikos infrastruktūra turėtų būti labiau orientuota į vartotoją ir kad daugiau dėmesio turėtų būti skirta paskirstymo sistemų pajėgumų ir vartojimo sąveikai, taip pat pabrėžia, kad yra būtini realiojo laiko dviejų krypčių galios ir informacijos srautai; atkreipia dėmesį į naujos dujų ir elektros energijos sistemos pranašumus, aprėpiančius efektyvias technologijas, įrangą ir paslaugas, pvz., pažangius tinklus, pažangius skaitiklius ir tarpusavyje suderintas, informacinėmis ir ryšio technologijomis valdomas, apkrovos ir energijos poreikio valdymo paslaugas, susijusias su inovacinių ir ir dinamiškų kainų nustatymo formulių ir vartotojų naudai veikiančių paklausos ir atsako į ją sistemų kūrimu;
53. pažymi, kad su energetikos infrastruktūra yra susijusi didelė rizika, įskaitant veiklos riziką (perkrova ir tiekimo sutrikimai), gamtinius pavojus (žemės drebėjimai ir potvyniai), pavojų aplinkai (tarša ir buveinių bei biologinės įvairovės praradimas) ir antropogeninį bei politinį pavojų (pvz., pavojus saugumui ir terorizmas); todėl ragina įgyvendinti sprendimus dėl pažangių tinklų vystymo, kaip numatyta Tarybos direktyvoje 2008/114/EB dėl Europos ypatingos svarbos infrastruktūros objektų; siūlo valstybėms narėms parengti rizikos vertinimo planus, kuriais remiantis būtų priimami sprendimai ir stebimi pažangių tinklų projektų įgyvendinimo rezultatai siekiant gerinti šių tinklų tarpusavio jungtis;
54. pabrėžia, kad būtina skatinti vartotojams palankių technologijų vystymą ir paklausos valdymą, siekiant užtikrinti, kad būtų įdiegtos pažangiųjų tinklų technologijos ir paklausos bei atsako į ją sistemos ir kad visi suinteresuotieji subjektai visapusiškai pasinaudotų pažangiųjų tinklų teikiamais privalumais;
55. mano, kad septintojoje ir aštuntojoje Mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros bendrojoje programoje prioritetas teikiamas pažangiųjų tinklų technologijai, susijusiai su privačia elektra varomų automobilių įkrovimo infrastruktūra, tuo tikslu siekiant sparčios decentralizuoto dviejų krypčių energijos tinklo plėtros;
56. pabrėžia, kad pažangiųjų tinklų vystymas turėtų būti vienas iš energetikos infrastruktūros prioritetų siekiant ES energijos ir klimato tikslų, nes tai padės integruoti paskirstytos atsinaujinančios elektros energijos gamybą, sumažinti energetinį priklausomumą, pagerinti energijos vartojimo efektyvumą ir plėtori elektros energijos sistemos lankstumą ir pajėgumą; mano, kad naudojant pažangius tinklus atsiranda nepakartojama galimybė skatinti Europos pramonės, ypač mažų ir vidutinio dydžio įmonių (MVĮ) inovacijų diegimą, darbo vietų kūrimą ir konkurencingumą;
57. pabrėžia, kad būtina sukurti stabilius reguliavimo pagrindus, siekiant skatinti labai dideles investicijas, kurių reikia norint Europoje sukurti pažangius tinklus;
58. prašo Komisijos skubiai palengvinti didelių pažangiųjų tinklų demonstracinių projektų įgyvendinimą, nes tai geriausias būdas nustatyti ekonominę naudą Europos visuomenei; pabrėžia, kad siekiant paskirstyti šiems projektams reikalingų investicijų riziką, reikalingas viešasis finansavimas, kuris teikiamas sektorių partnerystės pagrindais ir kuriuo galima veiksmingai pasinaudoti pagal Europos elektros tinklo iniciatyvą (angl. EEGI);
59. pažymi, kad pažangieji tinklai yra elektrotechnikos ir informacinių bei ryšių technologijų susiliejimo rezultatas ie kad todėl šių dviejų sektorių bendradarbiavimui, pvz., susijusiam su veiksmingu radijo spektro naudojimu visoje Europoje ar su pažangiosios energetikos funkcijų suvokimu planuojant ateities daiktų tarptautinį tinklą, reikia skirti ypatingą dėmesį; prašo Komisijos sudaryti įvairių dalyvaujančių subjektų (Mokslinių tyrimų GD, Energetikos GD, Informacinės visuomenės GD ir pan.) bendradarbiavimo planą ir taip užtikrinti nuosekliausią ir visapusiškai veiksmingiausią būdą prisidėti prie pažangiųjų elektros tinklų diegimo bei veikimo, kaip esminio energetikos politikos veiklos pagrindo;
60. ragina Komisiją įvertinti, ar reikia kokių nors naujų teisėkūros iniciatyvų dėl pažangiųjų tinklų įgyvendinimo pagal trečiojo energijos vidaus rinkos paketo taisykles; mano, kad vertinime reikia atsižvelgti į šiuos tikslus: i) užtikrinti tinkamą atvirą prieigą visiems veikėjams prie jų fizinių sąsajų ir veikėjų keitimąsi veiklos informacija; ii) sukurti tinkamai veikiančią energetikos paslaugų rinką; ir iii) tinkamai paskatinti tinklų operatorius investuoti į pažangiąsias technologijas, skirtas pažangiesiems tinklams;
61. ragina didesnį dėmesį skirti paskirstymo sistemų pajėgumų ir vartojimo sąveikai, įskaitant bendrą Europos pažangiųjų tinklų strategiją, ir pažymi, kad kaip pabrėžta 2011 m. vasario 4 d. Europos Vadovų Tarybos išvadose, pažangiųjų tinklų techniniai standartai turėtų būti patvirtinti ne vėliau kaip iki 2012 m. pabaigos;
62. pabrėžia, kad tinklai turi būti pritaikyti naujiems rinkos dalyviams, siekiant palengvinti nedidelio masto naujų gamybos šaltinių, pvz., namų ūkių ir MVĮ, atsiradimą;
63. pabrėžia, kad reikia parengti ir pritaikyti tinklą energijos, pvz., elektros energijos ir biodujų, gamybai iš žemės ūkio ir miškininkystės šaltinių, atsižvelgiant į Bendros žemės ūkio politikos reformos rezultatus;
64. mano, kad reikėtų skirti dėmesį naujiems technologiniams sprendimams, kad būtų naudojama pramonės atliekų energija, t. y. išskiriamos dujos, atliekų šiluma ir pan.;
65. pabrėžia, kad pažangių tinklų standartizavimui ir tarpusavio sąveikai suteikiama pirmenybė; ragina valstybes nares kartu su Europos ir tarptautinėmis standartizacijos tarnybomis ir pramonės atstovais sparčiau atlikti su elektra varomų transporto priemonių, įkrovimo infrastruktūros, pažangiųjų tinklų ir pažangių skaitiklių techniniais ir saugos standartais susijusį darbą siekiant, kad jis būtų baigtas iki 2012 m. pabaigos; pabrėžia, kad technologijos turėtų būti pagrįstos atvirais tarptautiniais standartais, kad būtų užtikrintas technologijų išlaidų efektyvumas, nes taip bus pagerinta sistemos tarpusavio sąveika ir vartotojams sudarytos galimybės pasirinkti įvairius sprendimus;
66. pripažįsta, kad, Komisijai suteikus Europos standartizavimo organizacijoms (angl. CEN, CENELEC ir ETSI) standartizavimo Įgaliojimą Nr. M/441, atliekant pažangių skaitiklių standartizavimo darbą padaryta pažanga ir pabrėžia, kad pažangiųjų skaitiklių techniniuose standartuose turėtų būti atsižvelgiama į papildomas CEN, CENELEC ir ETSI pažangiųjų skaitiklių koordinavimo grupės (angl. SM-CG) galutinėje ataskaitoje nustatytas papildomas funkcijas:
– nuotolinį nuskaitymą ar metrologinį registravimą,
– dvipusio veikimo ryšio sistemą,
– išankstinio tarifikavimo ir (arba) mokėjimo funkcijos palaikymą,
– nuotolinį tiekimo įjungimą ir išjungimą ir galios ribojimą,
– ryšį su atskirais prietaisas namuose ir pastatuose ir, jei reikia, tiesioginę atskirų prietaisų kontrolę,
– informacijos teikimą per tinklalapį ir (arba) tinklų sietuvą į namų monitorių;
67. teigiamai vertina Europos elektros tinklo iniciatyvos (angl. EEGI) ir Komisijos pažangiųjų tinklų darbo grupės atliekamą darbą; ragina Komisiją visapusiškai atsižvelgti į jų išvadas dėl specialių teisės aktų dėl pažangiųjų tinklų, kurias numatyta pateikti 2011 m. pirmoje pusėje;
68. pabrėžia, kad pažangiųjų skaitiklių tikslas – sudaryti sąlygas vartotojams veiksmingai stebėti ir kontroliuoti savo energijos suvartojimą;
69. pažymi, kad valstybės narės jau įpareigotos (atsižvelgiant į teigiamą įvertinimą) užtikrinti, kad iki 2020 m. bent 80 proc. jų galutinių vartotojų naudotų pažangiuosius skaitiklius, ir atkreipia dėmesį į tai, kad naujoje Europos skaitmeninėje darbotvarkėje nustatytas tarpinis tikslas, kad iki 2015 m. 50 proc. namų ūkių turėtų pažangiuosius skaitiklius;
70. pabrėžia, kad valstybės narės turėtų remti pakankamą skaičių gyventojams skirtų bandomųjų projektų, siekdamos padidinti visuomenės pritarimą šiai priemonei ir skatinti inovacijų procesą, kaip numatyta pagal trečiojo energijos rinkos paketo teisės aktus; ragina Komisiją, vadovaujantis pagal trečiojo energijos rinkos paketo teisės aktų nuostatas reikalaujamu atlikti vertinimu, pasiūlyti tolesnių priemonių, kurios padėtų užtikrinti, kad iki 2014 m. visiems vartotojams, kurie nėra gyventojai, būtų įrengti pažangieji skaitikliai, laikinai neįtraukiant itin mažas įmones; ragina nustatyti aiškias saugumo, privatumo ir duomenų apsaugos taisykles remiantis šiuo metu galiojančiais ES teisės aktais;
71. pabrėžia, kad diegiant energijos vartojimo valdymo įrenginius, ypač įrengiant pažangiuosius skaitiklius gyventojams, pirmiausiai, tai turi būti vienareikšmiškai naudinga galutiniam vartotojui; pabrėžia, kad būtina informuoti vartotojus apie jų sunaudojamą energijos kiekį, kad jie aktyviai dalyvautų taupant energiją, ir reikalauja, kad ypatingas dėmesys būtų skirtas informuotumo didinimo kampanijų kūrimui, mokymų organizavimui, aiškios sąskaitų išrašymo tvarkos nustatymui, sąnaudų efektyvumo užtikrinimui ir naudotojui palankių technologijų vystymo skatinimui;
72. pabrėžia, kad šiuo požiūriu svarbiausia yra remti tyrimus ir inovacijas, kartu vykdant aktyvią finansavimo politiką, taip pat naudoti ateityje vystytinas inovacines priemones, pavyzdžiui, Europos inovacijų finansavimo fondą arba Europos patentų fondą;
73. ragina Komisiją ir valstybes nares dirbti, kad būtų parinktas standartizuotas licencijuotas radijo spektro diapazonas pažangiesiems skaitikliams ir tinklams;
IV. Aiškių ir skaidrių prioritetiniams projektams taikomų kriterijų apibrėžimas
74. palankiai vertina tai, kad Komisija įvardijo prioritetinius koridorius, ir sutinka, kad būtina optimizuoti ribotą finansavimą; dar kartą pabrėžia, kad atsakomybė už infrastruktūros projektų planavimą ir vystymą tenka rinkai, o ES vaidmuo skatinant tam tikrus projektus apsiriboja tuo, kad ji šiems projektams suteikia Europos svarbos projekto statusą ir kai kuriems iš jų skiria finansavimą;
75. ragina sukurti aiškią ir skaidržą metodiką, kurią taikant būtų įvardyti ir atrinkti prioritetiniai projektai, atitinkantys neatidėliotinus Europos poreikius; pabrėžia, kad Europai svarbių projektų atranka turėtų būti vykdoma remiantis objektyviais ir skaidriais kriterijais ir dalyvaujant visiems suinteresuotiesiems subjektams;
76. pabrėžia regionų bendradarbiavimo svarbą, planuojant, įgyvendinant ir stebint nustatytus prioritetus ir rengiant investicijų planus bei konkrečius projektus; mano, kad esamos makroregionų strategijos (Baltijos ir Dunojaus regionų strategijos) taip pat galėtų būti naudojamos kaip bendradarbiavimo platformų pavyzdžiai susitariant bei vykdant energetikos sektoriaus projektus;
77. pabrėžia, kad įgyvendinant visus Europos svarbos projektus turėtų būti prisidedama siekiant ES energetikos politikos tikslų –baigti formuoti vidaus rinką, skatinti energijos vartojimo efektyvumą bei atsinaujinančių išteklių energijos naudojimą ir didinti tiekimo saugumą – ir prie:
– rinkos integravimo bei konkurencijos didinimo ir rinkos koncentracijos mažinimo,
– energijos salų panaikinimo,
– perdavimo nuostolių mažinimo, perdavimo apribojimų panaikinimo (taip pat atsižvelgiant į tarptautinius projektus, nes jais prisidedama prie tarpvalstybinių jungčių kūrimo), tarpvalstybinio perdavimo palengvinimo,
– priklausomumo nuo vieno tiekėjo panaikinimo,
– tranzito maršrutų ir išteklių šaltinių įvairinimo,
– atsinaujinančių išteklių energijos integravimo į tinklą ir atsinaujinančių energijos išteklių naudojimo didinimo mažinant atsinaujinančių išteklių energijos apribojimus;
78. pabrėžia, kad svarbu glaudžiau ir veiksmingiau bendradarbiauti su privačiuoju sektoriumi ir finansinėmis institucijomis, ypač su Europos investicijų banku ir Europos rekonstrukcijos ir plėtros banku, kad būtų skatinama skirti reikiamą finansavimą, visų pirma prioritetiniams tarpvalstybiniams projektams; ragina Komisiją ištirti kitas, inovacines finansines priemones ir prisidėti skatinant viešojo ir privačiojo sektorių partnerystę, kuriai vietos, regioninės ir nacionalinės valdžios institucijos turėtų teikti paskatas ir užtikrinti būtiną teisinę sistemą bei politinę paramą; šiame kontekste pabrėžia, kad būtina plėtoti techninę pagalbą ir finansų inžineriją regionų ir vietos valdžios institucijų lygmeniu tam, kad kuriant energijos vartojimo efektyvumo projektus būtų paremti vietos dalyviai, pvz., vykdant su energijos vartojimo efektyvumo infrastruktūra susijusius projektus pasitelkti Europos investicijų banko techninę pagalbos priemonę ELENA ir naudotis energijos srities paslaugų bendrovių (EPB) įgyta patirtimi;
79. primygtinai ragina Komisiją, glaudžiai bendradarbiaujant su Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnu, įvertinti papildomų duomenų apsaugos priemonių poreikį, įvairių subjektų vaidmenį ir įpareigojimus, inter alia , susijusius su prieiga prie duomenų, jų turėjimu ir tvarkymu (nuosavybė, turėjimas ir prieiga, skaitymo ir keitimo teisės ir t. t.), ir, jeigu reikia, pateikti atitinkamus reguliavimo pasiūlymus ir (arba) rekomendacijas;
80. mano, kad siekiant pagrįsti projektų prioritetiškumą turėtų būti vadovaujamasi šiais kriterijais:
– projektas turi būti europinės svarbos (t. y. turi būti aiškus ES viešasis interesas),
– jo svarba turi būti įrodyta remiantis infrastruktūros hierarchija,
– jis turi atitikti kovos su klimato kaita, energijos vartojimo efektyvumo ir aplinkos apsaugos tikslus,
– jis atitikti ilgalaikę ES energetikos politiką (t. y. projektą turėtų būti galima lanksčiai taikyti įvairioms paskirtims ir išvengti blokavimo efektų),
– turi būti užtikrintas geras išlaidų ir naudos santykis ir projektas turi būti ekonomiškas,
– jis turi būti pagrįstas techniniu požiūriu;
81. laikosi nuomonės, kad siekiant toliau teikti pirmenybę projektams turėtų būti vadovaujamasi šiais tinkamumo kriterijais:
– valstybių narių solidarumo stiprinimas,
– projektų išbaigtumas,
– mažiausias projektų poveikis aplinkai,
– siūlomas geriausias sprendimas susijusiems gyventojams;
82. pabrėžia, kad būtina toliau siekti energetikos vidaus rinkos integracijos, ypač remiant projektus, kuriais būtų užtikrintas gerai subalansuotas kaimyninių šalių nacionalinis energijos rūšių derinys;
83. pabrėžia, kad reikia pašalinti visas visų energetikos infrastruktūros objektų, įskaitant centralizuoto šildymo ir vėsinimo, konkurencijos ir į rinką orientuotos plėtros kliūtis;
84. primena, kad dėl saloms būdingų geografinių kliūčių, įtraukti jas į ES energetinį tinklą yra labai sudėtinga, todėl siekiant sumažinti jų energetinę priklausomybę joms turėtų būti skiriamos specifinės lėšos jų vidinio potencialo plėtrai naudojant atsinaujinančiuosius energijos išteklius arba energijos vartojimo efektyvumui ir energijos taupymui skatinti;
85. pabrėžia, kad skaidrumas turi būti skatinamas aiškiai informuojant visuomenę apie kiekvieno projekto paskirtį ir techninius planavimo duomenis; ragina viešų konsultacijų metu įvertinti, kaip vadovaujamasi šiais kriterijais;
86. mano, kad reikėtų remti ne tik didelius infrastruktūros projektus, tačiau ir mažesnius projektus, kurių pridėtinė vertė gali būti didelė ir kurie gali būti greičiau įgyvendinami;
87. ragina Komisiją užtikrinti, kad projektai, kuriems suteiktas Europai svarbių projektų statusas, po patvirtinimo toliau atitiktų pirmiau nurodytus kriterijus; mano, kad jei atliekami kokie nors dideli projekto pakeitimai, jo Europai svarbaus projekto statusą reikia peržiūrėti;
V. Sparčios ir skaidrios leidimų suteikimo procedūros
88. pritaria, jog būtina užtikrinti, kad Europai svarbių projektai būtų įgyvendinami laiku, ir teigiamai vertina Komisijos pasiūlymą racionalizuoti, geriau koordinuoti, tobulinti ir paspartinti leidimo suteikimo procedūras kartu užtikrinant, kad būtų paisoma subsidiarumo principo ir nacionalinės kompetencijos išduoti leidimus; tai reikalinga norint išvengti, kad esama šių klausimų sprendimo trukmė nemažintų privačių investuotojų noro diegti inovacijas;
89. palankiai vertina tai, kad įsteigtos su kiekvienu Europai svarbiu projektu susijusios nacionalinės kontaktinės tarnybos (vadinamoji vieno langelio sistema), atliekančios vieno rengėjus ir įvairias su leidimo suteikimo procedūra susijusias institucijas siejančio administracinio padalinio funkciją; laikosi nuomonės, kad koordinuojant tarpvalstybinių projektų įgyvendinimą turėtų būti dar labiau derinama nacionalinių vieno langelio tarnybų veikla ir didesnis Komisijos vaidmuo; pabrėžia, kad prieš kuriat naujas vieno langelio sistemos vienetus, Komisija ir nacionalinės valdžios institucijos turi visiškai išnaudoti jau esamas institucijas;
90. pabrėžia, kad visos nacionalinės kontaktinės tarnybos turi būti nepriklausomos ir neveikiamos jokios politinės ar ekonominės įtakos; mano, kad Europai svarbius projektus reikia nagrinėti pagal jų pateikimo tvarką ir išnagrinėti per būsimame Komisijos pasiūlyme nurodytą laiką;
91. pabrėžia, jog svarbu užtikrinti, kad projektai būtų baigiami įgyvendinti laiku ir kad būtų vykdomas aukštos kokybės suinteresuotų šalių dialogas; ragina Komisiją tuo atveju, jeigu valstybė narė per pagrįstą laikotarpį neapsvarstys prašymo išduoti leidimą, numatyti kelių lygių įspėjimų sistemą (nuo švelnaus iki griežto įspėjimo) ir atidžiai stebėti, ar nacionalinės administracinės procedūros padeda užtikrinti tinkamą ir greitą Europai svarbių projektų įgyvendinimą; teigiamai vertina tai, kad galimų sunkumų atveju būtų numatyti orientaciniai terminai, į kuriuos atsižvelgdamos atsakingos institucijos turi priimti galutinį sprendimą; jei tokio sprendimo nėra, primygtinai ragina Komisiją ištirti, ar toks užtrukimas gali būti laikomas valstybės narės sutrukdymu tinkamai ir greitai įgyvendinti ES vidaus energetikos rinką;
92. ragina Komisiją nustatyti, ar atsižvelgiant į įvairias specifines projekto ypatybes ir projektų teritorinę charakteristiką galima parengti bendras ar suderintas procedūras, pagal kurias būtų sukurtos konkrečios pagrindinės ad hoc priemonės ir nustatyta geroji praktika (nuolatiniai informacijos mainai, informavimas apie sprendimus reikiamu metu, bendri problemų sprendimo mechanizmai ir t. t.), ir įvertinti, ar tinkama kaip galutinę sprendimų priėmimo priemonę naudoti arbitražo procedūras;
93. pabrėžia poreikį vadovautis aktyvesniu dalyvavimu grindžiamu požiūriu ir pripažįsta, kad sėkmingesnis vietos gyventojų įtikinimas energetikos infrastruktūros projekto tinkamumu neatskiriamas nuo tinkamos informacijos apie projektų paskirtį teikimo ir kaip galima ankstyvesnio jų įsitraukimo į šių projektų vystymo veiklą; ragina pilietinę visuomenę visais lygmenimis – NVO, pramonės, socialinių partnerių ir vartotojų organizacijų, dalyvauti konsultacijų dėl Europai svarbių projektų procese; ragina Komisiją sudaryti konsultavimo ir vertinimo sistemą, siekiant nustatyti ir skleisti gerąją praktiką ir žinias, kad visuomenė palankiai vertintų infrastruktūrą;
94. atsižvelgdamas į regionų tvarios energetikos strategijų svarbą jų vystymosi galimybėms pabrėžia būtinybę sukurti platformą, kuri būtų skirta keitimuisi regionuose įgyta gerąja patirtimi, atsižvelgiant į sėkmingus regionų ir savivaldybių, kurie specializavosi atsinaujinančios energijos, energijos taupymo ir vartojimo efektyvumo srityse, pavyzdžius; atsižvelgdamas į tai, ragina įdiegti konsultavimo ir vertinimo sistemą, kad atitinkamais atvejais būtų galima nustatyti, skleisti ir perimti geriausią patirtį ir žinias apie visuomenės pritarimą infrastruktūrai;
95. pabrėžia, kad didžiausias iššūkis – pasiekti, kad energetikos infrastruktūros projektus palaikytų vietos visuomenė; yra įsitikinęs, kad piliečių ir sprendimus priimančių asmenų pripažinimą ir pasitikėjimą galima pasiekti atviromis ir skaidriomis diskusijomis prieš priimant sprendimą dėl energetikos infrastruktūros projektų;
96. prašo Komisijos įvertinti, ar dėl ekonomiškumo ir visuomenės pritarimo aspektais esamų energijos tiekimo koridorių modernizavimas ir atnaujinimas yra priimtinesnis nei naujų koridorių tiesimas;
97. primena, kad trečiuoju paketu nustatomas įpareigojimas reguliuotojams nustatant tarifus investicijas vertinti ne tik remiantis jų teikiama nauda atitinkamai valstybei narei, bet ir vertinant visoje ES sukuriamą naudą; ragina Energetikos reguliavimo institucijų bendradarbiavimo agentūrą užtikrinti, kad jos nariai laikytųsi šio įpareigojimo; ragina Komisiją išsamiau įvertinti, ar griežtu skaidrumu pagrįstos kompensavimo priemonės, taikytinos tais atvejais, kai nustatant tarifus negalima teisingai paskirstyti sąnaudų ir gautos naudos, galėtų būti naudingos tvirtinant tarpvalstybinius projektus ar atitinkamus vidaus projektus, kurie yra svarbūs siekiant ES energetikos politikos tikslų;
98. siūlo teikti daugiau informacijos apie energetikos tinklų svarbą Europos Sąjungoje; ragina Komisiją apsvarstyti galimybę nacionaliniu ir vietos lygmeniu surengti informacijos ir komunikacijos kampaniją ES energetikos tinklų klausimais;
VI. Finansavimo priemonės
99. pažymi, kad investicijos į tinklus – ciklinės ir todėl turėtų būti vertinamos iš istorinės perspektyvos; pabrėžia, kad jau sensta didelė dalis per pastaruosius dešimtmečius pastatytos infrastruktūros, skirtos centralizuotoms jėgainėms sujungti; atkreipia dėmesį į tai, kad visuomenė tikėsis esamos infrastruktūros išlaikymo ir naujos infrastruktūros įgyvendinimo sąnaudų optimizavimo, pasinaudojant viešojo ir privačiojo sektorių partneryste ir naujoviškų finansavimo priemonių kūrimu; pabrėžia, kad reikia kruopščiai nustatyti infrastruktūros reikalavimus ir neužgniaužti perteklinių pajėgumų visapusiškai atsižvelgiant į išlaidų požiūriu veiksmingo energetinio efektyvumo potencialą;
100. pabrėžia, kad pagrindinė infrastruktūros investicijų sąnaudų suma turi būti finansuojama veiksmingai funkcionuojančios rinkos, remiantis tinkamo išlaidų paskirstymo, skaidrumo, nediskriminavimo ir ekonomiškumo principais, laikantis principo „moka vartotojas“; ragina Komisiją apsvarstyti, ar esamų reguliavimo paskatų pakanka, kad jos duotų reikiamą stimulą rinkai, ir kokių papildomų priemonių, įskaitant geresnes lėšų skyrimo taisykles, reikėtų imtis;
101. mano, kad tuo atveju, jei nėra reguliavimo alternatyvos ir rinkoje nesama galimybių padengti reikiamų investicijų, gali reikėti ES lėšų tam tikram ribotam Europai svarbių projektų skaičiui finansuoti, jei dėl specialaus pobūdžio šie projektai nėra pelningi komerciniu požiūriu, bet juos būtina įgyvendinti siekiant ES energetikos politikos tikslų; mano, jog viešasis finansavimas, kuris netrikdytų konkurencijos, gali būti naudojamas siekiant užtikrinti, kad privačios investicijos būtų atsvertos pritaikant naujovišką finansinių priemonių derinį;
102. primena, kad Europos regioninės plėtros fondas didele dalimi prisideda prie infrastruktūros, įskaitant energetikos, projektų finansavimo ir pabrėžia, kad siekiant didinti energijos vartojimo efektyvumą ir įgyvendinti Europos Sąjungos atsinaujinančiosios energijos tikslus sanglaudos politikos vaidmuo vietos ir regionų lygmeniu yra labai svarbus;
103. pabrėžia, kad sanglaudos ir struktūriniai fondai ir toliau turėtų atlikti svarbų vaidmenį įgyvendinant mūsų infrastruktūros projektus; mano, kad bet koks mėginimas kurti naujus sektoriaus fondus iš sanglaudos politikos lėšų yra klaidingas;
104. ragina Komisiją užtikrinti, kad investicijų į infrastruktūrą finansavimas vyktų atsižvelgiant į rinkos principus, siekiant išvengti konkurencijos iškraipymo ir klaidingų paskatų investicijoms sukūrimo, ir kad būtų išvengta nepagrįsto investicijų finansavimo svyravimų pavienių valstybių narių atžvilgiu, tačiau su sąlyga, kad taip pat būtų užtikrinami viešieji interesai, ypač vietos ir regioniniu lygmeniu ir teritorijose, kurioms būdingi tam tikri geografiniai ypatumai, pvz., salose, kalnų regionuose ir regionuose, kurių gyventojų tankumas yra labai mažas, skiriant ribotas viešojo finansavimo sumas, kurias panaudojant turi būti sukurtas naujoviškas finansinių priemonių derinys, galintis atsverti privačias investicijas;
105. mano, kad Europos Sąjungos lėšomis turėtų būti finansuojami tokie projektai, kurie yra komerciškai nepatrauklūs ir negali pritraukti privačių investuotojų, tačiau yra būtini energetiškai izoliuotų ES regionų sujungimui su Europos dujų ir elektros tinklais, kaip neatsiejama vieningos Europos Sąjungos energetikos rinkos sukūrimo dalis;
106. ragina Komisiją sudaryti galimybes teikti viešąjį finansavimą tik toms valstybėms narėms, kurios esamus ES teisės aktus, įskaitant reguliavimo taisykles, kurios nustatytos Trečiajame vidaus rinkos teisės aktų pakete, visiškai perkėlė į nacionalinę teisę ir jas teisingai taiko;
107. ragina Komisiją peržiūrėti su energetikos infrastruktūra susijusios valstybės pagalbos taisykles ir, jei reikia, pateikti pasiūlymus, kaip iš dalies pakeisti šias taisykles, kad valstybės galėtų skatinti infrastruktūros modernizaciją; ragina Komisiją tuo pačiu metu išleisti naują gairių dokumentą dėl viešojo projektų finansavimo ir dabar galiojančių valstybės pagalbos teisės aktų, kuriame būtų pateikti aiškūs viešojo energetikos infrastruktūros finansavimo kriterijai; pabrėžia, kad šis dokumentas turi būti sudaromas kartu su Energetikos GD, Konkurencijos GD ir Regioninės plėtros GD, taip išvengiant Komisijos taisyklių nenuoseklumo;
108. remdamasis strateginiais tikslais, ragina būsimų energetikos subsidijų infrastruktūros ir mokslinių tyrimų bei technologinės plėtros srityse atveju atsižvelgti į geografinį principą; be to, primygtinai reikalauja, kad išsivystę regionai daugiau mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros subsidijų gautų tik tuo atveju, jei jų veikla vykdoma kartu su mažiau išsivysčiusiais regionais;
109. pabrėžia, kad norint skatinti investicijas energijos perdavimo ir paskirstymo srityse gyvybiškai svarbus stabilus, nuspėjamas ir tinkamas reguliavimo pagrindas, įskaitant tinkamą grąžos normą ir skatinimo kurti naują infrastruktūrą priemones; pabrėžia, kad reguliuotojai turėtų skatinti naujų technologijų taikymą, sukurdami reikiamas rinkos paskatas, o taip pat vykdydami bandomuosius projektus;
110. mano, kad pasinaudojant privačiu finansavimu gali būti lengviau laiku pastatyti reikiamus energetikos infrastruktūros objektus, nes infrastruktūrinio iššūkio apimtis tokia didžiulė, kad reikia tinkamai panaikinti kliūtis panaudoti privačias priemones; mano, jog atsižvelgiant į tai, kad privatūs investuotojai prisiima infrastruktūrinį iššūkį, Komisija turėtų nustatyti aiškias gaires, susijusias su rinkos veikėjų ir privačių investuotojų dalyvavimu kuriant tarpvalstybines tranzito pajėgumus padidinančias elektros linijas; mano, kad galima išvengti nerimą keliančio poveikio rinkos funkcionavimui, jei kuriant šias linijas bus numatytas įpareigojimas rinkai perduoti visą pajėgumą;
111. pabrėžia, kad turėtų būti visapusiškai pasinaudota rinkos principais grindžiamomis priemonėmis, įskaitant geresnes lėšų skyrimo taisykles, obligacines paskolas projektams, apyvartinius fondus, atsinaujinančios energijos kapitalo fondus, paskolų garantijas, nekomercines rizikos pasidalijimo priemones, viešo ir privataus sektoriaus partnerysčių finansavimo iniciatyvas, partnerystes su EIB, suteikiant šiam bankui daugiau intervencijos galių ir daugiau išteklių, ir prekybos taršos leidimais sistemos aukcionuose gautų pajamų panaudojimą projektams, susijusiems su energijos gamyba iš atsinaujinančių šaltinių ir energijos vartojimo efektyvumu, įgyvendinti, taip pat prireikus kitų naujoviškų finansinių priemonių panaudojimą; ragina Komisiją atsižvelgti į mažiau išsivysčiusių valstybių narių finansinius pajėgumus ir rinkos sąlygas;
112. palaiko bendrų Europos projekto obligacijų išleidimo idėją svarbiems Europos infrastruktūros poreikiams ir pagal strategijos „Europa 2020“ darbotvarkę, įskaitant naująją Energetikos infrastruktūros plėtros strategiją, numatytiems struktūriniams projektams finansuoti; mano, kad ES projekto obligacijos apsaugotų reikiamas investicijas ir sukurtų pakankamą pasitikėjimą, kad dideli investiciniai projektai galėtų pritraukti reikiamą paramą, ir taip taptų svarbiu mechanizmu, kuris lemtų didžiausią visuomenės paramą; primena, kad jei Europai norima tvaraus pagrindo, šie projektai taip pat privalo prisidėti prie ekologinės mūsų ūkio transformacijos;
113. be kita ko, pažymi, kad ES projektų obligacijos gali tapti pagrindine Europai reikalingų investicijų į energetikos infrastruktūrą finansine priemone, padėsiančia privačioms projektų bendrovėms pritraukti kapitalo rinkos finansavimą iš investuotojų; ragina Komisiją greitai parengti teisėkūros pasiūlymą dėl ES projektų obligacijų;
114. pabrėžia, kad svarbu, kad reguliavimo institucijos sukurtų bendrą tarpvalstybinių infrastruktūros projektų sąnaudų paskirstymo metodiką, nes tokioms tinklų infrastruktūros paskatoms būdingas dažnai pasitaikantis rinkos nepakankamumas, daugiausia dėl natūraliai susiklosčiusių monopolijų ir konkurencijos trūkumo;
115. pabrėžia skaidrių, proporcingų, teisingų ir nediskriminacinio pobūdžio tarifų svarbą siekiant užtikrinti tinkamą sąnaudų paskirstymą investuojant į tarpvalstybinę ir vidaus perdavimo infrastruktūrą, kurios tarpvalstybinis poveikis reikšmingai prisideda prie ES politikos tikslų įgyvendinimo, teisingų kainų vartotojams ir didesnio konkurencingumo; ragina valstybes nares susilaikyti nuo pernelyg mažų reguliuojamų tarifų taikymo; palankiai įvertino Komisijos pasiūlymą dėl Reglamento dėl energijos rinkos vientisumo ir skaidrumo (angl. REMIT);
116. pabrėžia, kad svarbu didinti energetikos tinklų tarpusavio sujungimo pajėgumus tarpvalstybiniu lygmeniu, ir atkreipia dėmesį, kad svarbu skirti finansavimą, būtiną siekiant užsibrėžtų tikslų, įskaitant teritorinę sanglaudą;
117. ragina įdiegti geresnes ES finansines priemones, kuriomis būtų remiamos regionų ir vietos valdžios institucijų pastangos investuoti į tvarią energijos gamybą;
118. palankiai vertina Komisijos iniciatyvą 2011 m. pateikti pasiūlymą, skirtą sąnaudų technologiškai sudėtingiems ar tarpvalstybiniams projektams paskirstymo problemai spręsti, nes ši problema laikoma viena iš pagrindinių tarpvalstybinės infrastruktūros plėtros kliūčių, taip pat sukurti naują finansinę priemonę, skirtą prioritetiniams projektams remti 2014–2020 m.;
119. mano, jog svarbu, kad ateityje daugiau dėmesio būtų skiriama finansinių investicijų garantijoms ir kad planuojant 2014–2020 m. biudžetinį laikotarpį būtų sukurta planuojama finansinė sistema;
VII. Kiti su infrastruktūra susiję klausimai
120. mano, kad visi išorės vamzdynai ir kiti energetikos tinklai, patenkantys į Europos Sąjungos teritoriją, turėtų būti reglamentuojami skaidriais tarpvyriausybiniais susitarimais ir jiems turėtų būti taikomos vidaus rinkos taisyklės, įskaitant taisykles dėl trečiosios šalies prieigos, paskirties išlygų, paskirstymo ir perkrovos valdymo priežiūros, sutarčių trukmės ir „imk arba mokėk“ išlygų; ragina Komisiją užtikrinti, kad esamuose ir būsimuose vamzdynuose bei komerciniuose susitarimuose būtų laikomasi Europos energetikos acquis ir, jei reikia, imtis veiksmų;
121. ragina Komisiją dar labiau apriboti išimčių dėl trečiųjų šalių prieigos prie energetikos infrastruktūros teikimą, o suteiktas išimtis peržiūrėti ir nustatyti, ar jų vis dar reikia; pastebi, kad viešųjų finansų ar paramos projektams teikimas, naudojantis tokiomis priemonėmis kaip EIB garantuojamos projektų obligacijos ir pan., turėtų sumažinti arba pašalinti poreikį teikti išimtis dėl trečiųjų šalių prieigos apribojimų;
122. paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai ir Komisijai bei valstybėms narėms.
AIŠKINAMOJI DALIS
Ar gali būt geresnis būdas pažymėti Europos anglių ir plieno bendrijos šešiasdešimtmetį nei ta proga svarstyti Europos energetikos tinklą ir prisiminti Jeano Monnet kalbą, transliuotą per radiją 1953 m. vasario 10 dieną, kurioje paskelbta, kad nuo minėtos dienos ryto daugiau nėra Vokietijos anglių, Belgijos anglių, Prancūzijos anglių, Italijos anglių ar Liuksemburgo anglių, bet yra Europos anglys, kurios judės laisvai tarp šių šešių Europos anglių ir plieno bendrijos valstybių narių kaip vienoje teritorijoje.
Dabar, praėjus keliems dešimtmečiams, tikslas yra daug ryžtingesnis, nes apima energetiką kaip visumą.
Pagrindinės pastangos susitarti dėl originalios politikos pirmiausia aptinkamos 1995 m. baltojoje knygoje „Europos Sąjungos energetikos politika“ toliau 2000 m. žaliojoje knygoje dėl Europos energijos tiekimo saugumo strategijos.
Pirmojoje knygoje raginama integruoti nacionalines rinkas ir kartu rekomenduojama liberalizacija, kaip būdas skatinti prekybą. Šalių gamintojų ir vieningos Europos dialogas buvo laikomas būdu, kuriuo turėtu būti vykdoma energetikos politika, siekiant pakilti virš dvišalių strategijų, t. y. tarp valstybių narių ir bendrijai nepriklausančių šalių tiekėjų.
Žalioji knyga buvo pagrįsta keliais įdomiais teiginiais: pripažinimu, kad energetinė priklausomybė nemažės ir kad Europos galimybės daryti poveikį energijos tiekimo sąlygas yra ribotos. Todėl buvo manoma, kad būtina daryti poveikį paklausai, taigi vėl iškilo energijos taupymo, ypač pastatų ir transporto sektoriuose, svarba. Reikėtų turėti mintyje, kad 2000 m. buvo tikimasi, jog šalys laikysis Kioto protokolo ir Europa, pagrindinė Kioto palaikytoja, ypač norėjo atlikti savo vaidmenį.
2006 m. žaliojj knyga („Europos konkurencingos, darnios ir saugios energetikos strategija“) buvo teisingai pripažinta pačiu ryžtingiausiu to meto dokumentu, nes joje buvo išvardyti atnaujinti Europos energetikos tikslai: tvarumas ir atsinaujinančių energijos rūšių skatinimas, konkurencingumas ir rinkų atvėrimas, taip pat tiekimo saugumas ir šaltinių įvairinimas. Joje taip pat buvo pateikti labai konkretūs pasiūlymai, įskaitant jungčių tarp valstybių narių gerinimą.
Įžymieji „trys dvidešimtukai“ – iki 2020 m. sumažinti išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį 20 proc., pagerinti energijos naudojimo efektyvumą 20 proc. ir padidinanti atsinaujinančių energijos šaltinių naudojimą 20 proc. – trumpiausias būdas Europos prioritetams išreikšti ir net gali būti apibūdinamas kaip Europos politikos priemonių, kurias taip pat patvirtino Europos Vadovų Taryba, kompasas.
Kartu su šiais įvykiais taip pat aiškiai suvokiama, kad dvišalė strategija geopolitikos atžvilgiu (valstybių narių susitarimai su šalimis gamintojomis) yra neprotinga ir šią politiką reikia pakeisti bendra politika (arba vadinamąja vieno balso strategija), kuri, valstybių narių vadovams ir vyriausybėms ją ratifikavus, turėtų paversti energetikos politiką bendros užsienio politikos dalimi.
Būtina iš galiojančių direktyvų ir vadinamojo trečiojo energijos vidaus rinkos paketo nuostatų padaryti visas reikiamas išvadas ir tada nustatyti planavimo ir investicijų į Europos tinklą pagrindą, taip pat įpareigoti transporto tinklo operatorius bendradarbiauti tarpusavyje rengiant nacionalinius savo dujų ir elektros energijos tinklų plėtros planus ir atsižvelgti į ES kaip visumos interesus.
Lisabonos sutartyje įtvirtintas pagrindinis tikslas skatinti energetikos tinklų tarpusavio jungtis.
Suprantama, kad siekiant didelės pažangos, būtini tvirti politiniai įsipareigojimai ir didelės investicijos. Niekada nebuvo lengva pasiekti pažangos Europos Sąjungoje ir konkrečiai energetikos politikos srityje buvo pernelyg daug nesutarimų tarp valstybių narių, pernelyg daug nacionalinių interesų kelyje ir pernelyg didelis rinkos susiskaidymas – visa tai yra kliūtys, kurias galima įveikti tik ryžtu ir energetikos politika.
Abu šie dalykai – energetikos politika ir ryžtas – atrodo atspindi komunikatą „Energetika 2020“, kuriame raginama radikaliai pakeisti strategiją, kurios laikomasi iki dabar, svarbiausiais aspektais, pavyzdžiui, energetikos infrastruktūros ir tinklų, kuriuos būtina sutelkti ir sustiprinti, vykdant iniciatyvą „Tausiai išteklius naudojanti Europa“.
Taip pat turėtume džiaugtis 2010 m. komunikatu „2020 m. ir vėlesnio laikotarpio energetikos infrastruktūros prioritetai“, nes jame laikomasi to paties drąsaus ir turinčio aiškią viziją požiūrio. Jean Monnet pats patvirtino, kad būtina eiti pirmyn, žingsnis po žingsnio, siekiant sukurti Europą, ir kad svarbu turėti tikslą, kuris būtų pakankamai aiškus, kad visada būtų matomas.
II
Mūsų tikslas sutelktas į energetikos infrastruktūrą, kuri, Komisijos nuomone, yra pasenusi ir turi mažai tarpusavio jungčių. Jos būtinos siekiant tikslų, kurių ES siekia dešimtmečiais, pavyzdžiui, sumažinti išmetamo anglies dvideginio kiekį, užtikrinti tiekimo saugumą ir kainų stabilumą vartotojams, taip pat išvystyti bendrą energijos rinką, kuri užtikrintų prieigą prie energijos šaltinių prieinamomis kainomis visoms įmonėms ir piliečiams.. O visų svarbiausia yra valstybių narių solidarumas, nes neįmanoma kalbėti apie saugumą kartu neminint solidarumo Europoje.
Susidūrėme su daug neatidėliotinų klausimų, įskaitant neįtikėtiną elektros energijos gavimo iš vėjo energijos padidėjimą regionuose prie Šiaurės ir Baltijos jūrų, didžiulį atsinaujinančios energijos potencialą Pietų Europoje ir Šiaurės Afrikoje, problemas su didelio masto elektros energijos saugojimu, poreikį pakrauti elektra varomas transporto priemones, taip pat CO 2 ir vandenilio transportavimą ir saugojimą.
Neįmanoma spręsti šių problemų, jei nenumatysime naujų tinklų ir naujų jungčių ES ir su trečiosiomis šalimis.
Mums reikia:
a) nustatyti reikalingą infrastruktūrą;
b) nustatyti kriterijus, pagal kuriuos spręstume, kuris projektas turėtų būti priskiriamas prie Europai svarbių, atsižvelgiant į darnų vystymąsi įvairiuose regionuose;
c) užtikrinti, kad šie projektai būtų įgyvendinti per pagrįstą laiką, parengiant būdus, kuriais būtų išspręstos prieštaringos leidimų gavimo procedūrų ir licencijų suteikimo valstybėse narėse problemos, užtikrinant diskusijas, informaciją ir visuomenės dalyvavimą;
d) pagerinti lėšų skyrimą;
e) užtikrinti finansavimą, kuris pritrauktų ir paskatintų privačias investicijas.
III
Dėl elektros energijos Komisija turėtų pasiekti pažangos nustatydama ir įgyvendindama savo pasiūlymus dėl prioritetinių koridorių, kurie turi sujungti Europos transporto tinklus iki 2020 m., konkrečiai dėl infrastruktūros ir jungčių, kurios būtinos, siekiant integruoti elektros energijos gamybą iš atsinaujinančių šaltinių. Būtina greičiau apibrėžti ir nutiesti elektros energijos magistrales kaip neatskiriamą ilgalaikio projekto dalį, nepaisant to, kad šių darbų klausimu nėra laiko neatsakingai atidėlioti.
Naujoji tinklo infrastruktūra turėtų apimti išmanius tinklus, galimus dėl išteklių, kuriuos teikia naujos informacinės bei ryšių technologijos. Šis išmanumas tarnaus piliečiams, kurie galės valdyti savo buitinius prietaisus, kad išvengtų švaistymo ir sumažintų individualias bei kolektyvines sąnaudas.
Dujos sudaro savitų problemų. Priklausomybė nuo vieno šaltinio Rytų Europoje suteikia priežasčių susirūpinti, nes dėl to gali atsirasti tiekimo problemų netinkamu laiku, kaip jau buvo įvykę anksčiau. Tiekimo šaltinių įvairinimas turėtų būti naujosios politikos, nukreiptos į tiekimo užtikrinimą, pagrindinis bruožas.
Naujas aspektas, į kurį reikia atsižvelgti svarstant tradicinius tinklus ir infrastruktūrą yra anglies dvideginio vamzdynas, kurio reikės siekiant surinkti, transportuoti ir saugoti CO 2 .
IV
Licencijų ir leidimų procedūros įvairiose valstybėse narėse yra ypatinga problema, kai stengiamasi įgyvendinti energetikos infrastruktūros projektus per pagrįstą laiką. Kiekviena šalis turi savo įstatymus dėl tokių leidimų suteikimo, suderintus su šalies vidine administracine struktūra. Atitinkamų gyventojų pasipriešinimas kartais pasiekia tokį mastą, kad užstringa visas projektas arba būna ypač sunku pasiekti bet kokios pažangos.
Manome, kad kai projektas priskirtas Europai svarbiems projektams, valstybė narė turėtų paskirti vieną kontaktinę tarnybą (vieno langelio sistema). Ši tarnyba turėtų veikti kaip sąsaja, užtikrindama rengėjų, valdžios institucijų ir susijusių gyventojų tarpusavio supratimą ir bendravimą, taip pat užtikrinti vieno langelio sistemų ir Komisijos energetikos generaliniuos direktorato koordinavimą. Visuomenės dalyvavimas turėtų būti užtikrinamas nuo momento, kai projektas sugalvotas. Itin svarbu, kad gyventojai, kuriems projektas daro poveikį, turėtų visą techninę, ekologinę, ekonominę ir teisinę informaciją nuo pat veiksmų pradžios, kad sprendimų priėmimo procesui judant pirmyn jie galėtų pateikti faktus ir argumentus, kurie šių gyventojų nuomone svarbūs. Tas pat turėtų būti taikoma įvairiais procedūros etapais, pavyzdžiui, įgyvendinant projektą. Valstybės narės turėtų užtikrinti veiksmingą poveikio aplinkai vertinimo procedūrų koordinavimą, ir šis vertinimas visada turi būti atliktas ankstyvuoju projekto planavimo ir vystymo etapu.
Jei projekto įgyvendinimui vis tiek gali būti pakenkta, galėtų būti paskirti arbitražo institucija, laikantis Vokietijos eksperimento „Stuttgart 21“ principų.
V
Pagal apskaičiavimus, pateiktus Komisijos komunikate, nurodyta trys trilijonai eurų per 10 metų, kad būtų pasiekta apčiuopiamų rezultatų siekiant energetikos politikos ir su klimato kaita susijusių tikslų. Iš šios sumos maždaug 200 mlrd. eurų reikės energijos perdavimo tinklams. Pusės šios sumos, t. y. 100 mlrd. eurų, turės būti iš viešųjų fondų, tačiau šie skaičiai neturėtų bauginti, nes nauda, kurią ES gaus dėl darbo vietų, technologijų sklaidos ir atitinkamai lyderystės technologijų srityje bei padidėjusio BVP bus labai didelė.
Kartu su šia tradicine grynai ekonomine nauda būtina atsižvelgti ir į kitus parametrus, kurių svarba vis didėja, pavyzdžiui, į taršos mažinimą, platesnio masto veiksmus siekiant kovoti su klimato kaita ir pagerinti tiekimo kokybę, kurie atneš naudos vartotojams.
VI
Aišku, kad tokie ryžtingi projektai neįsivaizduojami be energetikos sektoriaus įmonių ryžto ir uolumo, šios įmonės turi pasitelkti visą savo vaizduotę ir dėti visas pastangas ir įgyvendinti pagrindinius projektus, kurių reikalauja naujieji laikai. Taip pat aišku, kad nieko negalima pasiekti be ryžtingo Europos institucijų dalyvavimo. Iki dabar, nepaisant pagirtinų iniciatyvų ir ilgalaikių pastangų, ES bendrai energetikos politikai trūksta tvirtos europinės paskatos.
Europa kaip visuma turi įvykdyti itin rimtus įsipareigojimus. Ji kol kas dar toli nuo tikros energijos vidaus rinkos sukūrimo tikslo įgyvendinimo, tačiau, kita vertus, dabar yra laikas kalbėti vienu balsu nustatant bendrus trumpalaikius, vidutinės trukmės laikotarpio ir ilgalaikius energetikos tikslus, siekiant naudos Europos piliečiams ir įmonėms.
Komisijos komunikatas rodo, kad einame teisinga kryptimi.
Iš savo energetinio silpnumo turime pasisemti stiprybės ir sukurti Europą, kuri energetiniu aspektu būtų tvirta ir galinga, derama perėmėja šiais jubiliejiniais metais to didelio išradimo, vadinamo Europos anglių ir plieno bendrija, ES lopšiu.
24.5.2011
Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komiteto NUOMONĖ
pateikta Pramonės, mokslinių tyrimų ir energetikos komitetui
dėl energetikos infrastruktūros prioritetų 2020 m. ir vėliau
( 2011/2034(INI) )
Nuomonės referentė:
Rovana Plumb
PASIŪLYMAI
Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komitetas ragina atsakingą Pramonės, mokslinių tyrimų ir energetikos komitetą į savo pasiūlymą dėl rezoliucijos įtraukti šiuos pasiūlymus:
1. pabrėžia, kad rengiant energijos infrastruktūros projektus turėtų būti besąlygiškai laikomasi atsargumo principo; turėtų būti atliekamas su kiekvienu konkrečiu veiksmų planu susijęs poveikio aplinkai vertinimas atsižvelgiant į vietos ir regiono aplinkos sąlygas;
2. pabrėžia, kad reikia skubiai gerinti ir modernizuoti ES energetikos infrastruktūrą norint pasiekti „ES 2020“ tikslus ir iki 2020 m. prie mišrios energijos prijungti vis didesnę dalį atsinaujinančių energijos šaltinių; ragina plėtoti pažangius ir didelio masto bendrus tinklus, statyti tinklų jungtis ir išplėsti dujų tiekimo tinklus, kad būtų sumažintas išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekis ir didinamas tiekimo saugumas;
3. pabrėžia, kad norint iki 2050 m. sukurti ekonomiką, kurios sąlygomis būtų išmetamas nedidelis kiekis anglies junginių, energetikos infrastruktūrai būtinos nemažos investicijos; pažymi, kad neužtikrinus šių investicijų bus patiriamos gerokai didesnės išlaidos, kurias lems blogėjanti aplinkos padėtis, kylančios energijos kainos, konkurencingumo praradimas, vis nesaugesnė energetika ir priklausomybė nuo tiekėjų, taip pat mažės užimtumas ir smuks gerovės lygis; mano, kad reikiamų investicijų galima būtų gauti kuriant naujoviškas finansavimo priemones; šios investicijos galėtų būti gautos iš viešų ir privačių šaltinių, o pajamos iš finansinių sandorių mokesčio, ekologinio mokesčio už taršą anglies junginiais ir iš prekybos taršos leidimais aukcionų, rengiamų pagal persvarstytą prekybos taršos leidimais sistemą, galėtų būti panaudotos siekiant užpildyti finansavimo spragas ir paskatinti investicijas, kurios reikalingos, pvz., norint suderinti energetikos tinklus pagal atsinaujinančios energijos naudojimo reikalavimus; palankiai vertina Europos Komisijos pasiūlytą „Projektų obligacijų iniciatyvą“, kurią vykdant būtų siekiama gauti lėšų didelio masto infrastruktūros projektams ir mano, kad šios lėšos turėtų būti naudojamos norint padėti kurti pažangius energijos tinklus;
4. mano, kad ES subsidijos energetikos infrastruktūrai turėtų būti teikiamos tik tuo atveju, jei rinkos sąlygomis negaunama reikiamų investicijų, kadangi tokios subsidijos gali trukdyti rasti novatoriškus rinkos sprendimus;
5. pabrėžia, kad laipsniškas energetikos srities subsidijų, dėl kurių daroma žala aplinkai, nutraukimas nacionaliniu ir ES lygiu yra pagrindinis strategijos „Europa 2020“ uždavinys, kadangi jos trukdo siekti ES tikslų klimato kaitos, biologinės įvairovės išsaugojimo, energijos vartojimo efektyvumo ir kitose svarbiose politikos srityse;
6. primena 2009 m. Pitsburge sudarytą G 20 susitarimą laipsniškai nutraukti subsidijas iškastiniam kurui; mano, kad iškastinio kuro infrastruktūrai skiriamos valstybinės subsidijos per tam tikrą laiką taip pat turės būti palaipsniui nutraukiamos ir siūlo numatant finansavimą pagal ES finansinės paramos priemones pirmenybę teikti projektams, kurie svarbūs visai Europai ir kuriais prisidedama prie Europos tikslų klimato ir atsinaujinančių energijos šaltinių srityje siekimo;
7. pažymi, kad reikiamų investicijų išlaidos būtų mažesnės, jei energijos vartojimo efektyvumas ir paklausos valdymas taptų neatskiriama Europos strategijos dalimi; taigi primena savo raginimą nustatyti privalomą tikslą iki 2020 m. 20 proc. padidinti energijos vartojimo efektyvumą ir ambicingus ilgalaikius tikslus iki 2030 m. ir iki 2050 m.; primygtinai tvirtina, kad paklausos valdymas, t. y., prietaisais suvartojamos energijos ir vartotojų suvartojamos energijos reguliavimas, pvz., nustatant skirtingas kainas ne pagal tam tikras valandas ar minutes, turi būti integrali Europos energetikos politikos dalis.
8. ragina Komisiją, atsižvelgiant į ambicingą energijos taupymo politiką, ištirti, kokių infrastruktūrų reikėtų 2050 m., jei 100 proc. energijos būtų gaunama iš atsinaujinančių energijos šaltinių;
9. pažymi, kad energetikos infrastruktūra susijusi su dideliais pavojais, pvz., gali kilti pavojus veiklai (perkrovos, tiekimo sutrikimai), gamtinis (žemės drebėjimai, potvyniai), aplinkosauginis (tarša, buveinių ir biologinės įvairovės praradimas) arba žmogiškas ir politinis pavojus (pavojus saugumui, terorizmas); todėl ragina įgyvendinti sprendimus dėl pažangių tinklų plėtojimo, kaip numatyta Tarybos direktyvoje 2008/114/EB dėl Europos ypatingos svarbos infrastruktūros objektų; siūlo valstybėms narėms parengti rizikos vertinimo planus, kuriais remiantis būtų priimami sprendimai, ir stebėti pažangių tinklų projektų įgyvendinimo rezultatus siekiant gerinti šių tinklų tarpusavio jungtis;
10. pažymi, kad prieš investuojant į energetikos infrastruktūrą turėtų būti atlikta analizė norint išsiaiškinti, kokios investicijos būtų tinkamos ir kokioje srityje reikia koordinavimo tarp valstybių narių; mano, kad atliekant šią analizę turėtų būti atsižvelgiama į tvarios energijos gamybos teikiamą naudą;
11. ragina atlikti analizę siekiant nustatyti galimybes sumažinti infrastruktūrą vykdant energijos vartojimo efektyvumo politiką ir numatyti pirmumo tvarka gerinti esamą infrastruktūrą ir statyti naują infrastruktūrą ten, kur jau yra elektros ar transporto infrastruktūra;
12. atkreipia dėmesį į tai, kad nacionalinių teisės aktų skirtumai gali trukdyti veiksmingai investuoti; prašo Komisijos išnagrinėti šiuos skirtumus ir pasiūlyti galimus sprendimus;
13. pažymi, kad pagal energijos infrastruktūros projektus statant, vykdant veiklą ir šią veiklą nutraukiant be kapitalo ir veiklos išlaidų atsiranda daug su aplinkos apsauga susijusių išlaidų; pabrėžia, kad atliekant ekonominės naudos analizę svarbu apskaičiuoti šias aplinkos apsaugos išlaidas naudojant gyvavimo ciklo sąnaudų apskaitos metodą;
14. ragina patvirtinti kuo griežčiausius visų energetikos infrastruktūrų saugumo ir aplinkos apsaugos standartus, inter alia , vykdant valstybių narių bendradarbiavimo programas, siekiant išsklaidyti visuomenės abejones ir skatinti didesnį visuomenės pritarimą; rekomenduoja valstybėms narėms teikti piliečiams, pilietinei visuomenei, ūkio subjektams ir socialiniams partneriams pakankamai informacijos apie būtinumą gerinti ir modernizuoti energetikos infrastruktūrą siekiant padidinti energijos tinklų patikimumą, pagerinti saugų tiekimą ir atsinaujinančių energijos šaltinių integravimą, kad vartotojai galėtų pasinaudoti naujų technologijų ir pažangaus energijos naudojimo privalumais siekiant skatinti energetikos veiksmingumą;
15. mano, kad reikia bendro ES požiūrio į Europos energetikos infrastruktūros gerinimą, kadangi atskiros valstybės narės negali vienos pasiekti šio tikslo; pažymi, kad nauda aplinkai nebūtinai gaunama tose šalyse, kurios vykdo reikalingas investicijas; be to, pabrėžia, kad reikia apsvarstyti ilgalaikius tikslus, kadangi šiuo metu planuojama energetikos infrastruktūra turi tarnauti kelis dešimtmečius;
16. ragina valstybes nares modernizuoti savo nacionalinius energetikos tinklus ir sujungti juos su ypač pažangiu Europos tinklu, taip pat užtikrinti didesnius ES energijos saugojimo pajėgumus (įskaitant įvairios paskirties dujų ir vandenilio įrenginius, dideles ir mažas hidroelektrines, saulės šilumos energijos ir kitas technologijas) ir stabilų bei saugų energijos srautą už prieinamą kainą; taip pat pabrėžia, kad visus tinklus reikia suderinti taip, kad būtų galima netrukdomai tiekti iš atsinaujinančios energijos šaltinių gaunamą elektros energiją, ir išnaudoti visas aplinkosaugines galimybes planuojant elektros linijų trasas ir, siekiant išvengti energijos praradimų, atnaujinti tinklus; kartu pabrėžia, kad būtina imtis tolesnių veiksmų siekiant prie Europos elektros energijos tinklo prijungti izoliuotas teritorijas (pvz., salas ir periferinius regionus);
17. ragina Komisiją rengiant energetikos infrastruktūros planus atsižvelgti į galimą anglies junginių nutekėjimo pavojų, ypač šalyse, kurios turi ilgą sienos liniją ir kurios geografiniu požiūriu artimos ES nepriklausančioms šalims; ragina Komisiją stebėti elektros importą ir būti pasirengusią priimti priemones, pagal kurias būtų nustatomi reikalavimai importuotojams grąžinti pagal persvarstytą prekybos taršos leidimais sistemą suteiktas leidimų kvotas, jei nustatoma, kad vidaus rinkoje vykdoma nesąžininga konkurencija;
18. pabrėžia, kad svarbu energetikos sektoriuje vykdyti mokslinius tyrimus ir taikyti naujoves siekiant pagreitinti perėjimą į tvarią ekonomiką;
19. teigiamai vertina Komisijos pasiūlymą pagreitinti leidimų išdavimo procedūras ir padaryti jas skaidresnes; pabrėžia, kad būtina skubiai teikti aiškią informaciją visuomenei, skatinti vietos gyventojus dalyvauti sprendimų priėmimo procese ir užtikrinti piliečių teisę apskųsti vietos valdžios institucijų sprendimus, nes taip būtų padidintas visuomenės pasitikėjimas įrenginiais ir pritarimas su jais susijusiems projektams; taigi atkreipia dėmesį į tai, kad naudinga būtų internete skelbti planus, su kuriais galėtų susipažinti visos suinteresuotosios šalys.
GALUTINIO BALSAVIMO KOMITETE REZULTATAI
Priėmimo data
24.5.2011
Galutinio balsavimo rezultatai
+:
–:
0:
56
3
1
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavę nariai
Elena Oana Antonescu, Kriton Arsenis, Sophie Auconie, Pilar Ayuso, Paolo Bartolozzi, Sandrine Bélier, Sergio Berlato, Milan Cabrnoch, Martin Callanan, Nessa Childers, Chris Davies, Esther de Lange, Anne Delvaux, Bas Eickhout, Edite Estrela, Jill Evans, Karl-Heinz Florenz, Elisabetta Gardini, Gerben-Jan Gerbrandy, Julie Girling, Nick Griffin, Françoise Grossetête, Jolanta Emilia Hibner, Dan Jørgensen, Christa Klaß, Holger Krahmer, Jo Leinen, Corinne Lepage, Peter Liese, Kartika Tamara Liotard, Linda McAvan, Radvilė Morkūnaitė-Mikulėnienė, Vladko Todorov Panayotov, Gilles Pargneaux, Andres Perello Rodriguez, Sirpa Pietikäinen, Mario Pirillo, Vittorio Prodi, Anna Rosbach, Oreste Rossi, Dagmar Roth-Behrendt, Daciana Octavia Sârbu, Carl Schlyter, Horst Schnellhardt, Richard Seeber, Theodoros Skylakakis, Bogusław Sonik, Salvatore Tatarella, Michail Tremopoulos, Åsa Westlund, Sabine Wils, Marina Yannakoudakis
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavęs (-ę) pavaduojantis (-ys) narys (-iai)
Matthias Groote, Riikka Manner, James Nicholson, Marit Paulsen, Rovana Plumb, Marianne Thyssen, Michail Tremopoulos, Marita Ulvskog, Vladimir Urutchev
14.4.2011
Regioninės plėtros komiteto NUOMONĖ
pateikta Pramonės, mokslinių tyrimų ir energetikos komitetui
dėl energetikos infrastruktūros prioritetų 2020 m. ir vėliau
( 2011/2034(INI) )
Nuomonės referentas: Joachim Zeller
PASIŪLYMAI
Regioninės plėtros komitetas ragina atsakingą Pramonės, mokslinių tyrimų ir energetikos komitetą į savo pasiūlymą dėl rezoliucijos įtraukti šiuos pasiūlymus:
1. primena, kad saugi, tvari ir konkurencinga energetika bei atitinkami, integruoti ir patikimi energijos tinklai su veiksmingomis vidinėmis jungtimis yra vienas iš svarbiausių ateities uždavinių, kuriuos turi spręsti ES regionai; pabrėžia, kad energetikos infrastruktūros modernizavimas, transeuropinių energetikos ir atsinaujinančiosios energijos tinklų rėmimas, atnaujinimas trūkstamų vidaus elektros ir dujų jungčių vystymas bei energetiškai izoliuotų ES regionų prijungimas prie ES energetikos rinkos yra svarbiausi veiksniai, siekiant iniciatyvos „20–20–20“ tikslų ir strategijos „Europa 2020“ tikslų; pažymi, kad daugelyje šalių energetikos infrastruktūros tinklų sujungimo lygis neviršija 10 proc. ribos; ES energetikos politika turi būti koordinuojama ir nustatoma viso žemyno lygmeniu ir Europos tinklai, sujungti su gretimomis valstybėmis, skatintų konkurenciją bendrojoje Europos energijos rinkoje ir didintų valstybių narių solidarumą; mano, kad Europos Sąjunga, valstybės narės ir regioninės valdžios institucijos turi bendradarbiauti šiame kontekste, siekiant pagerinti ne tik tarpvalstybinę infrastruktūrą, bet ir infrastruktūrą, kuri padeda perkelti srautus į perdavimo magistrales ir iš jų bei paskirstyti juos nacionaliniu lygmeniu; pabrėžia, kad vietos ir regioninės valdžios institucijos, bendradarbiaudamos su vieno langelio principu veikiančiomis nacionalinėmis institucijomis, atlieka svarbų vaidmenį suteikdamos leidimus ir viešindamos energetikos infrastruktūros prioritetus;
2. pabrėžia, kad didžiausias iššūkis – pasiekti, kad energetikos infrastruktūros projektus palaikytų vietos visuomenė; yra įsitikinęs, kad piliečių ir sprendimus priimančių asmenų pripažinimą ir pasitikėjimą galima pasiekti atviromis ir skaidriomis diskusijomis prieš priimant sprendimą dėl energetikos infrastruktūros projektų;
3. pabrėžia, kad reikia modernizuoti visą ES tinklą ir remti valstybes nares ir regionus siekiant šio tikslo, ir kad visi regionai, įskaitant atokiausias vietoves, būtų įtraukti į teritorinės sanglaudos išsaugojimo visus etapus ir visas priemones;
4. ragina Komisiją peržiūrėti esančią energetikos infrastruktūrą bei pateikti pasiūlymus dėl naujų infrastruktūros pajėgumų kūrimo siekiant užtikrinti, kad pagal jos energetikos infrastruktūros politiką kiekvienas regionas turėtų galimybę būti tvarios energijos gamintojas ir vartotojas; pabrėžia, kad tai būtina ir dėl saugumo, ir dėl ekonominių priežasčių;
5. todėl ragina Komisiją pristatyti plataus užmojo strategiją, skirtą šildymo ir vėdinimo sektoriui;
6. pabrėžia, kad energijos gamybos regionuose vystymas yra svarbi įvairių Europos dalių savarankiškumo energetikos požiūriu užtikrinimo priemonė, ypač Baltijos regione, kuris išlieka izoliuotas ir priklausomas nuo vieno tiekimo šaltinio; pažymi, kad regionuose esama daug įvairių naudotinų išteklių, įskaitant gamtos išteklių teikiamas galimybes, ir kad siekiant įvairinti energijos gamybą ateityje reikėtų stengtis jas visapusiškai išnaudoti;
7. primena, kad Europos regioninės plėtros fondas (ERPF) didele dalimi prisideda prie infrastruktūrų, įskaitant energetikos, projektų finansavimo ir pabrėžia, kad siekiant didinti energijos vartojimo efektyvumą ir pasiekti Europos Sąjungos atsinaujinančiosios energijos tikslus sanglaudos politikos vaidmuo vietos ir regionų lygmeniu yra labai svarbus
8. pabrėžia, kad būtina atlikti išsamų energetikos infrastruktūros projektų poveikio aplinkai vertinimą ir kad svarbu parengti tinkamus reagavimo planus, kurie būtų naudojami su energetikos infrastruktūra susijusių ekstremaliųjų situacijų atvejais, visų pirma ekologinio pobūdžio nelaimėms išvengti; pabrėžia, kad šiuose reagavimo planuose turėtų būti numatytas techninis ir ekonominis tokių atvejų išsprendimo būdas;
9. pabrėžia, kad savivaldybių ir regionų bendradarbiavimas nacionaliniu ir Europos lygmeniu padeda panaikinti vadinamąsias energetines salas siekiant sukurti energetikos vidaus rinką ir sėkmingai įgyvendinti energetikos infrastruktūros prioritetus; pažymi, kad siekiant sanglaudos politikos Europos teritorinio bendradarbiavimo tikslo, taip pat plėtojant makroregionines strategijas, didėja bendradarbiavimo galimybė vykdant tarpvalstybinius projektus, siekiant sukurti veiksmingas ir pažangias netradicinių vietos ir regionų energijos išteklių ir stambių energetikos tinklų jungtis; pabrėžia, kad tinkamai koordinuojant infrastruktūros projektus galima užtikrinti patį geriausią ekonominės naudos santykį ir maksimaliai padidinti ES fondų veiksmingumą; šiame kontekste mano, kad regioninis bendradarbiavimas turi būti pagerintas, siekiant užtikrinti atitinkamą ryšį tarp nustatytų prioritetų ir Europos Sąjungos regionų;
10. pabrėžia, kad svarbu didinti energetikos tinklų tarpusavio sujungimo pajėgumus tarpvalstybiniu lygmeniu ir pabrėžia tinkamo finansavimo svarbą siekiant užsibrėžtų tikslų, įskaitant teritorinę sanglaudą;
11. palankiai vertina sprendimą per laikotarpį iki 2020 m. pastangas sutelkti tik į kelis infrastruktūros prioritetus koncentruojantis į „europinės svarbos projektus“; ragina Komisiją šiems projektams atrinkti sukurti tikslius kriterijus ir juos aktyviai derinti su valstybėmis narėmis bei regionų ir vietos suinteresuotaisiais asmenimis;
12. pabrėžia, kad būtina toliau siekti energetikos vidaus rinkos integracijos, ypač remiant projektus, kuriais būtų užtikrintas gretimų šalių energijos rūšių derinio vienalytiškumas;
13. ragina Europos Sąjungą ir valstybes nares nustatyti privalomus tikslus siekiant sujungti valstybes nares tarpusavyje per specializuotas regionines platformas ar regionines iniciatyvas, kad būtų palengvintas nustatytų prioritetų planavimas, vykdymas ir stebėsena, taip pat siekiant plėtoti investicinius planus ir konkrečius projektus;
14. pabrėžia Pietų koridoriaus projektų svarbą siekiant pagrindinio ES tikslo – padidinti apsirūpinimo energija kanalų įvairovę;
15 reikalauja, kad sanglaudos politika būtų vientisa, ir ragina Komisiją susilaikyti nuo naujų sektorinių fondų, pvz., energetikos arba klimato, kūrimo; ragina Komisiją rengiant energetikos politikos priemones pasinaudoti patirtimi, įgyta vykdant sanglaudos politiką, ypač kalbant apie projektų atranką;
16. mano, kad struktūriniai fondai gali remti specialias investicijas į energetikos infrastruktūrą; tačiau šios investicijos turi būti daromos tik tuose regionuose, kuriuose dėl politinių ir geografinių priežasčių labai sunku rasti rinkos ekonomika pagrįstų sprendimų dėl energijos tiekimo; taip pat ragina struktūrinių fondų paramą visada susieti su sąlyga, kad iš esmės bus laikomasi komercinio požiūrio ir pasidalijamosios atsakomybės už lėšas principo;
17. ragina užtikrinti ES finansavimą komerciškai nepatraukliems ir privačių investuotojų negalintiems pritraukti energetikos projektams, kurie yra būtini energetiškai izoliuotų ES regionų sujungimui su Europiniais elektros ir dujų tinklais kaip neatsiejama vieningos ES energetikos rinkos sukūrimo dalis;
18. pritaria sparčiam Pažangiųjų miestų naujovių partnerystės programos įgyvendinimui ir ragina atitinkamus partnerius, vykdančius tvarius miesto plėtros planavimo procesus geriau skatinti ir pasinaudoti JESSICA ir ELENA programų teikiamais privalumais, susijusiais su investicijomis į tvarią energetiką vietos lygmeniu, siekiant padėti miestams ir regionams įgyvendinti perspektyvius investicinius projektus energetikos efektyvumo, švaraus degimo bei atsinaujinančiųjų energijos išteklių ir tvaraus miesto transporto srityse; atkreipia dėmesį į tarpvalstybinio finansavimo galimybes su kaimyninėmis šalimis pasitelkiant Europos kaimynystės ir partnerystės priemonę;
19. pabrėžia, kad vis dar nepakankamos pagal nacionalines reguliavimo sistemas teikiamos paskatos, ypač projektams, kuriems būdinga didelė rizika ir inovacijos, kaip antai pažangieji tinklai; pabrėžia poreikį derinti nacionalines reguliavimo sistemas ir atsižvelgdamas į tai prašo Komisijos ištirti, kiek nacionalinio reguliavimo teikiamos paskatos yra pakankamos ir tinkamos; ragina Komisiją apsvarstyti galimybę sukurti atlygių ir paskatų sistemą, skirtą regionams ir valstybėms narėms, pagal kurią ne tik būtų kruopščiai išnagrinėjami europinės svarbos projektai, bet ir skatinamos technologinės investicijos bei energetikos infrastruktūros kokybės gerinimas ir inovacijos;
ragina pagreitinti leidimų išdavimo procedūras (ne daugiau kaip penkeri metai) ir jas supaprastinti („vieno langelio principas“); pabrėžia, kad Komisija turi patvirtinti infrastruktūros plėtrai taikytiną daugiapakopio valdymo metodą ir kad regionų ir vietos veiksmams būtų suteiktas didesnis vaidmuo atitinkamose teritorijose, siekiant apibrėžti Europai svarbius projektus, energetikos infrastruktūros ir saugumo prioritetus, tiekimo tinklus, energijos produktų gamybos ir transformavimo vietas bei atliekų saugojimą ir apdorojimą, nes vietos ir regioninės valdžios institucijos yra būtinos planavimo, finansavimo ir bendravimo sričių partnerės ir turi būti nuolat įtrauktos į visus projektų kūrimo ir įgyvendinimo etapus (įskaitant prioritetų apibrėžimą, projektų rengimą, sprendimų priėmimą, taikymą ir finansavimą, praktinį įgyvendinimą ir vertinimą); pabrėžia, kad leidimų išdavimo procedūras derinti ES lygmeniu įmanoma tik laikantis subsidiarumo principo; pabrėžia, kad sanglaudos politikai, apimančiai keletą fondų, būtų taikomas integruotas požiūris, ir ragina Komisiją išlaikyti šį požiūrį;
21. prašo Komisijos įvertinti, ar dėl kainos naudingumo ir visuomenės pritarimo esamų energijos tiekimo koridorių modernizavimas ir atnaujinimas yra priimtinesnis nei naujų koridorių tiesimas; be to, prašo įvertinti regionų jungiamosios linijos pajėgumus;
22. mano, kad dabartinėmis ekonomikos sąlygomis dar labiau išryškėja būtinybė integruotai spręsti energetikos klausimus, atsižvelgiant į jų ekonominius, aplinkosaugos ir socialinius aspektus; pabrėžia, kad privaloma atsižvelgti į teigiamą ir neigiamą šalutinį poveikį, siekiant užtikrinti galimybę visiems Europos Sąjungos piliečiams vidutiniu ir ilguoju laikotarpiu gauti saugios ir tvarios energijos už prieinamą kainą.
23. primena, kad trečiuoju energetikos teisės aktų rinkiniu nustatant tarifus reguliavimo institucijos įpareigojamos įvertinti investicijas atsižvelgiant ne tik į savo valstybės narės gaunamą naudą, bet ir vertinant visoje ES sukuriamą naudą; ragina Energetikos reguliavimo institucijų bendradarbiavimo agentūrą užtikrinti, kad jos nariai laikytųsi šio įpareigojimo ir prašo Komisijos apsvarstyti kompensavimo priemones, taikytinas tais atvejais, kai nustatant tarifus negalima teisingai paskirstyti sąnaudų ir gautos naudos, ir užtikrinti, kad šia kompensacija būtų pasidalyta su suinteresuotaisiais miestais ir regionais;
24. ragina Komisiją užtikrinti, kad investicijų į infrastruktūrą finansavimas vyktų pagal rinkos įstatymus, siekiant išvengti konkurencijos iškraipymo ir klaidingų paskatų investicijoms sukūrimo ir kad būtų išvengta nepagrįsto investicijų finansavimo svyravimų pavienių valstybių narių atžvilgiu, tačiau su sąlyga, kad taip pat būtų užtikrinami visuomenės interesai, ypač vietos ir regioniniu lygmeniu ir teritorijose, kurioms būdingi tam tikri geografiniai ypatumai pvz., salose, kalnų regionuose ir regionuose, kurių gyventojų tankumas yra labai mažas, skiriant ribotas viešojo finansavimo sumas, kurias pasinaudojus turi būti sukurtas naujoviškas finansinių priemonių derinys, galintis atsverti privačias investicijas;
25. atkreipia dėmesį į šiuose regionuose, kuriuose dominuoja nedaug rinkos dalyvių, todėl lėtėja infrastruktūros plėtra ir atnaujinimas, kylančias problemas; apgailestauja, kad dėl to principo „moka vartotojas“ negalima taikyti visuotinai, todėl mano, kad tokiais atvejais viešasis finansavimas vis dar gali būti reikalingas infrastruktūrai, kurios reikia norint plėtoti šias nacionalines ir regionines energetikos rinkas kaip dalį Europos energetikos rinkos, sukurti; prašo Komisijos persvarstyti šios srities valstybės pagalbos teikimo taisykles ir, jei reikia, pateikti pasiūlymų iš dalies jas keisti, kad valstybės narės galėtų skatinti infrastruktūros modernizavimą.
26. ragina Komisiją parengti naują viešojo finansavimo skyrimo projektams ir galiojančių valstybės pagalbos teikimo reglamentavimo teisės aktų gairių dokumentą, kuriame būtų nustatyti aiškūs viešojo finansavimo skyrimo energetikos infrastruktūrai plėtoti kriterijai; pabrėžia, kad siekiant išvengti Komisijos nustatytų taisyklių prieštaravimų šį dokumentą turi kartu rengti Energetikos, Konkurencijos ir Regioninės politikos generaliniai direktoratai;
27. ragina, prieš imantis naujų tarpvalstybinių projektų ar toliau vykdant senus, užtikrinti, kad laikomasi tarptautinių sutarčių, pavyzdžiui, Espo konvencijos, reikalavimų, ir atkreipia dėmesį į būtinybę, plečiant energetikos tinklus, siekti didesnio bendradarbiavimo, ypač tarp Rusijos ir Baltarusijos bei Baltijos valstybių, taip pat šiuo tikslu stiprinti ES ir Rusijos dialogą dėl energetikos, ypač atsižvelgiant į ES valstybių narių ir regionų energetinį saugumą;
28. pabrėžia, kad yra svarbu glaudžiau ir veiksmingiau bendradarbiauti su privačiuoju sektoriumi ir finansinėmis institucijomis, ypač su Europos investicijų banku ir Europos rekonstrukcijos ir plėtros banku, kad būtų skatinama skirti reikiamą finansavimą, visų pirma prioritetiniams tarpvalstybiniams projektams; ragina Komisiją ištirti kitas, inovacines finansines priemones ir prisidėti prie viešojo ir privačiojo sektorių partnerystės skatinimo, kuriai vietos, regioninės ir nacionalinės valdžios institucijos turėtų teikti paskatas ir užtikrinti būtiną teisinę sistemą bei politinę paramą; šiame kontekste pabrėžia, kad būtina plėtoti techninę pagalbą ir finansų inžineriją regionų ir vietos valdžios institucijų lygmeniu tam, kad kuriant energijos vartojimo efektyvumo projektus būtų paremti vietos dalyviai, pvz., vykdant su energijos vartojimo efektyvumo infrastruktūra susijusius projektus pasitelkti Europos investicijų banko techninę pagalbos priemonę ELENA ir naudotis energijos srities paslaugų bendrovių (EPB) įgyta patirtimi;
29. primena, kad nuo salų ir kalnų teritorijų neatsiejamos geografinės kliūtys labai apsunkina jų integraciją į Europos Sąjungos energetikos tinklą; be to, ragina Komisiją atsižvelgti į įvairias regionines aplinkybes, taip pat skirti didelį dėmesį šioje srityje regionams, turintiems konkrečių geografinių ir demografinių ypatybių, pvz., salų, kalnų ir retai apgyvendintų teritorijų atveju, siekiant didesnės energijos išteklių įvairovės ir skatinti atsinaujinančius energijos išteklius, tokiu būdu sumažinant priklausomybę nuo išorinės energijos; ragina Europos Komisiją į savo 2020 m. energijos tiekimo infrastruktūrų prioritetus įtraukti ypatingos salų energetinių sistemų padėties klausimą;
30. pabrėžia, kad reikia sutelkti dėmesį į atsinaujinančiosios energijos infrastruktūrą ir ją skatinti, kartu skatinant efektyviau vartoti energiją, siekiant mažinti priklausomybę nuo iškastinio kuro ir sumažinti išmetamųjų teršalų kiekius; šuo atžvilgiu pabrėžia, kad esama didelių ekonominių ateities galimybių regioninei plėtrai atsinaujinančiosios energijos gamybos srityje, atsižvelgiant į konkretaus regiono ypatumus; šiomis aplinkybėmis atkreipia dėmesį į atnaujinančiosios energijos išteklius ir jų galimybes įvairiuose Europos Sąjungos regionuose, bei į tai, kad būtina tokiuose regionuose nutiesti tinkamai sujungtus elektros tinklus, suteikiančius galimybę gaminti pakankamai elektros energijos; taip pat pabrėžia, kad bus galima sėkmingai įgyvendinti atsinaujinančiosios energijos projektus tik jeigu nacionaliniai energijos perdavimo tinklai bus pakankamai šiuolaikiški, kad jais būtų galima perduoti šią naujos rūšies energiją; skatina tinklo jungčių, kuriuose būtų įrengtos vandens saugyklos, statybą Alpių regione ir Šiaurės šalyse;
31. atsižvelgdamas į regionų tvarios energetikos strategijų svarbą jų vystymosi galimybėms pabrėžia būtinybę sukurti platformą, kuri būtų skirta keitimuisi regionuose įgyta gerąja patirtimi, atsižvelgiant į sėkmingus regionų ir savivaldybių, kurie specializavosi atsinaujinančiosios energijos, energijos taupymo ir vartojimo efektyvumo srityse, pavyzdžius; šiuo atžvilgiu ragina įdiegti konsultavimo ir vertinimo sistemą, siekiant, jei įmanoma, nustatyti geriausią patirtį ir žinias apie visuomenės pritarimą infrastruktūrai, jomis dalintis ir jas kopijuoti;
GALUTINIO BALSAVIMO KOMITETE REZULTATAI
Priėmimo data
12.4.2011
Galutinio balsavimo rezultatai
+:
–:
0:
40
0
1
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavę nariai
François Alfonsi, Luís Paulo Alves, Catherine Bearder, Jean-Paul Besset, Victor Boştinaru, Alain Cadec, Tamás Deutsch, Elie Hoarau, Danuta Maria Hübner, Juozas Imbrasas, María Irigoyen Pérez, Seán Kelly, Evgeni Kirilov, Constanze Angela Krehl, Jacek Olgierd Kurski, Petru Constantin Luhan, Ramona Nicole Mănescu, Riikka Manner, Iosif Matula, Erminia Mazzoni, Miroslav Mikolášik, Jan Olbrycht, Wojciech Michał Olejniczak, Markus Pieper, Monika Smolková, Georgios Stavrakakis, Nuno Teixeira, Lambert van Nistelrooij, Oldřich Vlasák, Kerstin Westphal, Hermann Winkler, Joachim Zeller, Elżbieta Katarzyna Łukacijewska
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavęs (-ę) pavaduojantis (-ys) narys (-iai)
Karima Delli, Richard Falbr, Marek Henryk Migalski, Elisabeth Schroedter, Czesław Adam Siekierski, Patrice Tirolien, Derek Vaughan, Sabine Verheyen
GALUTINIO BALSAVIMO KOMITETE REZULTATAI
Priėmimo data
26.5.2011
Galutinio balsavimo rezultatai
+:
–:
0:
38
1
0
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavę nariai
Jean-Pierre Audy, Ivo Belet, Bendt Bendtsen, Reinhard Bütikofer, Maria Da Graça Carvalho, Jorgo Chatzimarkakis, Giles Chichester, Adam Gierek, Fiona Hall, Jacky Hénin, Edit Herczog, Romana Jordan Cizelj, Lena Kolarska-Bobińska, Philippe Lamberts, Bogdan Kazimierz Marcinkiewicz, Judith A. Merkies, Jaroslav Paška, Anni Podimata, Herbert Reul, Teresa Riera Madurell, Jens Rohde, Paul Rübig, Francisco Sosa Wagner, Ioannis A. Tsoukalas, Claude Turmes, Niki Tzavela, Vladimir Urutchev, Adina-Ioana Vălean, Kathleen Van Brempt, Alejo Vidal-Quadras, Henri Weber
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavęs (-ę) pavaduojantis (-ys) narys (-iai)
Antonio Cancian, Jolanta Emilia Hibner, Yannick Jadot, Ivailo Kalfin, Vladko Todorov Panayotov, Algirdas Saudargas, Silvia-Adriana Ţicău, Catherine Trautmann
