P6_TA(2006)0380
Bendro intereso paslaugos
A6-0275/2006
Europos Parlamento rezoliucija dėl Komisijos baltosios knygos dėl bendro intereso paslaugų ( 2006/2101(INI) )
Europos Parlamentas
, –
atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą "Baltoji knyga dėl bendro intereso paslaugų" ( COM(2004)0374 ),
–
atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą "Lisabonos strategijos įgyvendinimas. Visuotinės svarbos socialinės paslaugos Europos Sąjungoje" ( COM(2006)0177 ),
–
atsižvelgdamas į 2005 m. lapkričio 28 d. Komisijos sprendimą 2005/842/EB dėl EB sutarties 86 straipsnio 2 dalies taikymo valstybės pagalbai kompensacijos už viešąją paslaugą forma skiriamai tam tikroms įmonėms, kurioms patikėta teikti bendros ekonominės svarbos paslaugas OL L 312, 2005 11 29, p. 67.
,
–
atsižvelgdamas į Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 36 straipsnį, kuris susijęs su galimybe naudotis bendrus ekonominius interesus tenkinančiomis paslaugomis,
–
atsižvelgdamas į EB sutarties 2, 5, 16, 73, 86, 87, 88 ir 295 straipsnius,
–
atsižvelgdamas į savo ankstesnes rezoliucijas dėl bendro intereso paslaugų, ypač į 2001 m. lapkričio 13 d. rezoliuciją dėl Komisijos komunikato "Bendro intereso paslaugos Europoje" OL C 140 E, 2002 6 13, p. 153.
, į 2004 m. sausio 14 d. rezoliuciją dėl Komisijos žaliosios knygos dėl bendro intereso paslaugų
OL C 92 E, 2004 4 16, p. 294
.
ir į 2005 m. vasario 22 d. rezoliuciją dėl valstybės pagalbos, teikiamos kompensacijų už viešąsias paslaugas forma
OL C 304 E, 2005 12 1, p. 117
.
,
–
atsižvelgdamas į savo 2006 m. vasario 16 d. poziciją dėl pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos dėl paslaugų vidaus rinkoje Priimti tekstai, P6_TA(2006)0061 .
,
–
atsižvelgdamas į 2000 m. kovo 15–16 d. Lisabonoje, 2000 m. gruodžio 7–9 d. Nicoje, 2001 m. gruodžio 14–15 d. Lekene ir 2002 m. kovo 15–16 d. Barselonoje vykusių Europos Vadovų Tarybos susitikimų išvadas dėl bendro intereso paslaugų,
–
atsižvelgdamas į Europos Bendrijų Teisingumo Teismo sprendimus dėl bendro intereso paslaugų, ypač į 1993 m. gegužės 19 d. sprendimą
Corbeau
byloje C-320/91 1993 m. Rink., p. I-2533.
, į 1994 m. balandžio 27 d. sprendimą
Almelo
byloje C-393/92 1994 m. Rink., p. I-1477.
, į 1999 m. lapkričio 18 d. sprendimą
Teckal
byloje C-107/98 1999 m. Rink., p. I-8121.
, į 2003 m. liepos 3 d. sprendimą
Chronopost
jungtinėse bylose C-83/01 P, C-93/01 P ir C-94/01 P 2003 m. Rink., p. I-6993.
, į 2003 m. liepos 24 d. sprendimą
Altmark
byloje C-280/00 2003 m. Rink., p. I-7747.
, į 2003 m. lapkričio 27 d. sprendimą
Enirisorse
jungtinėse bylose C-34-38/01 2003 m. Rink., p. I-14243.
, į 2005 m. sausio 11 d. sprendimą
Stadt-Halle
byloje C-26/03 2005 m. Rink., p. I-1.
,
–
atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 45 straipsnį,
–
atsižvelgdamas į Ekonomikos ir pinigų politikos komiteto pranešimą ir į Vidaus rinkos ir vartotojų apsaugos komiteto, Kultūros ir švietimo komiteto, Teisės reikalų komiteto, Užimtumo ir socialinių reikalų komiteto, Transporto ir turizmo komiteto, Tarptautinės prekybos komiteto, Pramonės, mokslinių tyrimų ir energetikos komiteto ir Regioninės plėtros komiteto nuomones ( A6-0275/2006 ),
A.
kadangi sutartyse numatyta atvira socialinė rinkos ekonomika ir kadangi todėl be kitų taikomi ir yra svarbūs šie principai:
–
solidarumo – vienijantis ir socialinės, ekonominės bei teritorinės sanglaudos ir tvarios plėtros tikslais grindžiamas principas,
–
bendradarbiavimo principas, įgalinantis įgyvendinti ES sutartyse ir programose užsibrėžtus tarptautinius ir Europos masto uždavinius,
–
atvirų sienų ir vidaus rinkos, laisvo asmenų, prekių, paslaugų ir kapitalo judėjimo siekiant integruoti valstybių ekonomiką ir visuomenes ir didinti Europos piliečių gerovę ir socialinę apsaugą principas,
–
konkurencijos, t. y. remiantis socialinio rinkos ekonomikos modelio taisyklėmis ES vidaus rinkos kūrimą užbaigti įgalinantis ir konkurencijos teisės nuostatomis grindžiamas principas, kuris yra esminė demokratinės teisės sritis ir visų pirma užkerta kelią piktnaudžiavimui monopolija ir ekonomine galia ir padeda užtikrinti naujoves, aukštą kokybę už prieinamą kainą, vartotojų pasirinkimo įvairinimą ir tinkamą vartotojų apsaugą,
–
subsidiarumo principas, grindžiamas EB sutarties 5 straipsniu, padedantis užtikrinti pliuralizmą valstybėse narėse ir skirtingas tradicijas ES ir tai, kad ES veikla būtų kuo veiksmingesnė ir suprantamesnė piliečiams, nes tik tada bus pasiekta geresnių rezultatų nei veikiant nacionaliniu ar subnacionaliniu lygmeniu,
–
proporcingumo principas, kuriuo vadovaujantis visi Bendrijos veiksmai neturi viršyti to, kas būtina siekiant Sutarties tikslų,
-
demokratijos principas, kai visuotinė rinkimų teisė užtikrina teisėtumą tų valstybinių ir vietos valdžios institucijų, kurios nustato ir organizuoja bendro intereso paslaugų misiją, teikimą ir finansavimą,
B.
kadangi bendro intereso paslaugos – tai ne tik svarbus socialinės ir ekonominės sanglaudos elementas, jos taip pat prisideda ir prie Europos ekonomikos konkurencingumo,
C.
kadangi socialinio rinkos ekonomikos modelio taisyklėmis ir konkurencijos teisės nuostatomis grindžiama konkurencija turėtų prisidėti prie bendros rinkos kūrimo ir ji yra ypatingos svarbos demokratinė teisė, ne tik užkertanti kelią valstybės piktnaudžiavimui valdžia, bet ir ribojanti piktnaudžiavimą ekonomikos srityje bei užtikrinanti tinkamą vartotojų teisių apsaugą,
D.
kadangi turtinga Europos Bendrijų Teisingumo Teismo teisminė praktika nuolat plečiasi ir apima skirtingus bendro intereso paslaugų aspektus, įskaitant valstybės pagalbą, vienodas sąlygas ir (arba) konkurencijos iškraipymus,
E.
atsižvelgdamas į Teisingumo Teisme iškeltas bylas, susijusias su bendro intereso paslaugų suderinamumu su vidaus rinkos taisyklėmis ir su Europos konkurencijos taisyklėmis, taip pat atsižvelgdamas į poreikį patikslinti Europos teisę šioje srityje,
F.
kadangi rinkų raidai ir visuomeninei tvarkai kiekvienoje valstybėje narėje būdingi skirtingi dinamiški pokyčiai, nelanksčių taisyklių ir apibrėžimų taikymas kliudytų ekonominiams ir socialiniams pasiekimams,
G.
kadangi esant tokiai skirtingai ES socialinei ir ekonominei aplinkai, neįmanoma pateikti vieno bendro intereso paslaugų apibrėžimo,
H.
kadangi aukštos kokybės, prieinamos bendro intereso paslaugos yra svarbi visų valstybių narių ekonominės, visuomeninės ir socialinės sistemos sudėtinė dalis; kadangi šis prieinamumas nevienodai išvystytas skirtingose valstybėse narėse ir kadangi tikslas sėkmingai užbaigti ES vidaus rinkos kūrimą turėtų padėti valstybėms narėms teikti efektyvias ir veiksmingas bendro intereso paslaugas visiškai vadovaujantis dvilypiais piliečių interesais – kaip paslaugų vartotojų ir kaip mokesčių mokėtojų – ir valstybių narių atsakomybe ir pernelyg nepažeidžiant vietos ir regioninės valdžios institucijų laisvės nustatyti ir įgyvendinti šių paslaugų aukštą kokybę, dažnumą, įperkamumą ir prieigą prie jų,
I.
kadangi bendro intereso paslaugos ir bendro ekonominio intereso paslaugos turėtų būti teikiamos vienodai visose ES dalyse; kadangi ekonominės ir socialinės sanglaudos tikslas yra mažinti įvairių Europos Sąjungos regionų raidos skirtumus ir skatinti darnią visos ES raidą, ypač naujosiose valstybėse narėse,
J.
kadangi, remiantis EB sutarties 5 straipsnio 2 dalyje nurodytu subsidiarumo principu, tik valstybės narės ir jų regioninės ir (arba) vietos valdžios institucijos turi teisę apibrėžti bendro intereso paslaugas, nuspręsti, kurios paslaugos turėtų būti finansuojamos ir kaip jos turėtų būti organizuojamos, finansuojamos, teikiamos, vertinamos ir kontroliuojamos ir į tai turėtų būti visiškai atsižvelgiama rengiant tolesnius teisės aktus,
K.
kadangi, tinkamai atsižvelgiant į vidaus rinką ir į pirmiau paminėtą Parlamento poziciją dėl paslaugų vidaus rinkoje ir į aiškų vidaus rinkos kūrimą bei konkurencijos taisyklių taikymą, turi būti suderintos su vidaus rinka, konkurencija ir su sklandžiu bendro intereso paslaugų teikimu susijusios nuostatos ir taip pasiektas didesnis teisinis apibrėžtumas tam, kad nacionalinėms, regioninėms ir vietos valdžios institucijoms būtų suteikta daugiau būtinos laisvės priimti sprendimus ir išvengta konfliktų bei teismo procesų,
L.
kadangi atitinkamiems sektoriams skirtos ES direktyvos dėl bendro ekonominio intereso paslaugų tinklą sudarančiose ūkio šakose ir kituose sektoriuose, kurie jau atverti rinkos santykiams arba kuriuose šis procesas jau pradėtas, sėkmingai teikiamos geresnės paslaugos mažesnėmis kainomis ir tai sudaro patikimą pagrindą,
M.
kadangi daugelis atitinkamiems sektoriams skirtų iniciatyvų dėl vidaus rinkos paslaugų sektoriaus atvėrimo ir Parlamento pirmiau paminėta pozicija dėl paslaugų vidaus rinkoje padidina konkurencijos galimybes ir geresnį darbą taip pat ir bendro ekonominio intereso paslaugų srityje, o tai pabrėžia didesnį bendro intereso paslaugų teisinio aiškumo poreikį,
N.
kadangi bendro ekonominio intereso paslaugos turi tiesioginį poveikį vidaus paslaugų rinkai ir daugelis sektorių, teikiančių bendro ekonominio intereso paslaugas, buvo sėkmingai modernizuoti ir integruoti į šią paslaugų rinką; kadangi ši integracija buvo kontroliuojama ir įgyvendinama kartu su visuotiniams interesams, ypač visuotinių paslaugų idėjai, apsaugoti skirtomis priemonėmis,
O.
kadangi EB sutarties 16 straipsnyje pripažįstama bendro ekonominio intereso paslaugų svarba, kadangi EB sutarties 43–49 straipsniuose nustatytas Bendrijos veiksmų laisvo paslaugų teikimo srityje apibrėžimo teisinis pagrindas; kadangi EB sutarties 86–87 straipsniuose ir Teisingumo Teismo sprendimuose nustatyti aiškūs nurodymai, kaip valdyti valstybės pagalbą, taip pat nustatytas bendro ekonominio intereso paslaugų finansavimo santykis ir lygis; kadangi EB sutarties 95 straipsnyje nustatytas atitinkamas su viešųjų pirkimų procedūromis ir panašiais dalykais susijęs teisinis pagrindas,
P.
kadangi nors bendro ekonominio intereso paslaugos nurodytos EB sutarties 16 straipsnyje ir 86 straipsnio 2 dalyje, nepateikiamas jų apibrėžimas; kadangi bendro intereso paslaugos nenustatytos EB sutartyje, o buvo paminėtos tik Komisijos komunikate; ir kadangi pagal pirmiau paminėtą Parlamento poziciją dėl paslaugų vidaus rinkoje bendro ekonominio intereso paslaugoms neturėtų būti taikomas siūlomos Paslaugų direktyvos 16 straipsnis, o bendro intereso paslaugoms ši direktyva apskritai neturėtų būti taikoma,
Q.
kadangi skatinamos įvairios šias paslaugas teikiančių rinkos dalyvių valdymo ir partnerystės formos ir kadangi tai turėtų vykti laikantis valstybių narių kompetencijos teikiant šias paslaugas ar jas perkant tam, kad jos būtų veiksmingos ir aukštos kokybės,
R.
kadangi turėtų būti labiau atsižvelgta į Bendrijos tikslą griežtai laikantis subsidiarumo principo sukurti aukštesnį vartotojų apsaugos lygį,
S.
kadangi siekiant skatinti Sąjungos socialinę ir teritorinę sanglaudą, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje pripažįstama ir gerbiama teisė gauti bendro ekonominio intereso paslaugas,
1.
konstatuoja, kad vis dar svarbios jo ankstesnės, pirmiau paminėtos, 2001 m. lapkričio 13 d., 2004 m. sausio 14 d. ir 2005 m. vasario 22 d. rezoliucijos dėl bendro intereso paslaugų, ypač atsižvelgiant į:
–
subsidiarumo principą,
–
valstybės reguliavimo panaikinimą,
–
vidaus rinkos sukūrimą ir poreikį teikti aukštos kokybės paslaugas;
primena, kad lemiamas veiksnys yra ne tai, kas teikia bendro intereso paslaugas, bet tai, kad būtų išlaikyti kokybės standartai bei teisinga socialinė pusiausvyra ir kriterijai būtų grindžiami paslaugų teikimo patikimumo ir tęstinumo principais; dar kartą primena, kad Parlamentas mano, jog bendro ekonominio intereso paslaugos apima labai platų pramonės šakų spektrą;
2.
pažymi, jog siekiant visapusiškai išnaudoti vidaus rinkos teikiamas galimybes, ypač svarbu, kad rinkos modernizavimą reguliuojančiomis sąlygomis ir nuostatomis būtų užtikrinta sąžininga, skaidri ir veiksminga konkurencija išlaikant socialinę sanglaudą ir visuotinę prieigą prie paslaugų ir užkertamas kelias piktnaudžiavimui dominuojama padėtimi ir naujų monopolijų, kurios apsunkina naujų dalyvių patekimą į rinką, kūrimui;
3.
pabrėžia, kad bendro intereso paslaugos turėtų būti aukštos kokybės, prieinamos visoje teritorijoje, teikiamos optimalia kaina, darnios socialiniu požiūriu ir teikiamos vadovaujantis nuolatinio teikimo saugumo principu, ir pažymi, kad didelė bendro intereso paslaugų dalis gali būti teikiama sąžiningos konkurencijos sąlygomis, pagal principą, kad privačioms ir viešosioms įmonėms turi būti sudarytos vienodos sąlygos;
4.
ragina Komisiją pateikti Parlamentui išsamų iki šiol vykusio liberalizavimo proceso tyrimą, ypač vartotojų ir šioje srityje dirbančių žmonių padėties požiūriu;
5.
pabrėžia, kad dauguma bendro ekonominio intereso paslaugų teikiamos vidaus rinkoje, todėl joms iš esmės taikomos vidaus rinkos, viešųjų pirkimų, konkurencijos ir valstybės pagalbos taisyklės bei Komisijos priežiūra, kad nebūtų piktnaudžiavimo, su sąlygą, kad tokių nuostatų taikymas pagal teisės aktus ar faktiškai netrukdo vykdyti jiems pavestų konkrečių užduočių, kaip nustatyta EB sutarties 86 straipsnio 2 dalyje; pabrėžia, kad, remiantis EB sutarties 16 straipsniu dėl bendro ekonominio intereso paslaugų, Bendrija ir valstybės narės, kiekviena pagal savo atitinkamus įgaliojimus, atsakingos, kad būtų užtikrinta, jog tokios paslaugos būtų teikiamos laikantis principų ir sąlygų, leidžiančių įgyvendinti savo uždavinius;
6.
mano, kad teisėtais bendro intereso reikalavimais neturėtų būti pasinaudojama kaip dingstimi nesąžiningai uždaryti paslaugų rinką tarptautiniams paslaugų teikėjams, kurie įsipareigoja laikytis teisėtų reikalavimų ir kurie gali tai padaryti;
7.
pabrėžia, kad ypač po Europos Sąjungos plėtros, siekiant sukurti tikrą vidaus rinką ir palengvinti standartizavimą, reikia užtikrinti sanglaudą bendro ekonominio intereso paslaugų srityje, o įgyvendinant struktūrinę politiką reikia sujungti valstybių narių bendro ekonominio intereso paslaugų teikėjų tinklų infrastruktūrą ir skatinti tarptautinį bendradarbiavimą;
8.
atsižvelgia į šių paslaugų ekonominę reikšmę ir jų svarbą kitų prekių gamybai ir kitų paslaugų teikimui; pabrėžia, kad bendro ekonominio intereso paslaugų organizavimo tvarka gali turėti įtakos vidaus rinkai, pavyzdžiui, gali būti uždrausta steigtis šalyje, kurioje teikiama paslauga;
9.
mano, kad konkurencijos taisyklėmis turėtų būti siekiama pagerinti paslaugų teikimo kokybę, padidinti vartotojų pasirinkimą, užtikrinti prieinamas kainas ir įgyvendinti kitus visuotinės svarbos tikslus, įskaitant darnų vystymąsi;
10.
ragina Komisiją, atsižvelgiant į valstybių narių tradicijas, grindžiamas kolektyvinių prekių ir bendro intereso paslaugų viešo finansavimo pobūdžiu, nustatyti veiklos kriterijus ir išaiškinti skirtumą tarp bendro intereso paslaugų ir bendro ekonominio intereso paslaugų; pabrėžia, kad dėl bendro intereso paslaugų kintamo pobūdžio ir jų greito vystymosi labai sudėtinga atskirti daugelio paslaugų ekonominius ir neekonominius aspektus; todėl džiaugiasi tuo, kad Europos Komisija savo Baltojoje knygoje nurodo, jog "neatitikimų dėl Steigimo sutarties taisyklių taikymo atveju reikia vadovautis nuostata dėl efektyvaus bendro intereso užduočių atlikimo"; pripažįsta, kad, stengiantis apibrėžti bendro intereso paslaugas, plačiai bendro intereso paslaugų sričiai ir toliau turėtų būti taikomos vidaus rinkos ir konkurencijos taisyklės; pažymi, kad tiksliai apibrėžus bendro ekonominio intereso paslaugas ir bendro intereso paslaugas būtų pasikėsinta į valstybių narių laisvę apibrėžti savo bendro intereso paslaugas;
11.
mano, kad EB sutarties 86 straipsnio 2 dalyje nustatytos garantijos valstybėms narėms, padėsiančios užtikrinti, kad bendro ekonominio intereso paslaugos būtų teikiamos vadovaujantis Bendrijos teisės arba valstybių narių nustatytais visuotiniais paslaugų teikimo įsipareigojimais; pritaria Teisingumo Teismo išaiškinimui, kad pagal EB sutarties 49 straipsnį galima sugretinti šį vertinimą ir proporcingumo tyrimą;
12.
primena, kad šios srities galiojančios nuostatos konkrečiais atvejais apibrėžiamos Teisingumo Teismo sprendimais ir Komisijos išaiškinimais, todėl neužtikrinamas reikalingas teisinis apibrėžtumas ir atitinkamas skaidrumas;
13.
taigi prašo Komisiją išaiškinti ypač šiuos du svarbiausius klausimus: pagal sektorius išdėstytos Teisingumo Teismo jurisprudencijos pasekmes ir konkurencijos nuostatų taikymą bendro intereso paslaugoms ir bendro ekonominio intereso paslaugoms, ypač atsižvelgiant į šių paslaugų finansavimą;
14.
pažymi, kad vietos ir regioninės valdžios institucijos yra tinkamas arčiau piliečių esantis lygmuo teikti bendro intereso paslaugas ir kad šios institucijos taip pat yra tinkamas lygmuo siekiant užtikrinti piliečių dalyvavimo teisę, vartotojų apsaugą ir visuomenės gerovę teikiant šias paslaugas; pažymi, kad Europos lygmens valdžia turėtų padėti užtikrinti, kad vietos ir regioninio lygmens valdžios pajėgumai teikti šias paslaugas nebūtų sumažinti;
15.
dėl šios priežasties mano, kad svarbu:
–
vietos, regioninėms ir nacionalinėms institucijoms, kad jos, tinkamai atsižvelgdamos į vidaus rinką ir pirmiau minėtą poziciją dėl paslaugų vidaus rinkoje, jei reikia, galėtų teikti ir užtikrinti visiems piliečiams skirtas tinkamas paslaugas,
–
tokio pobūdžio paslaugas teikiančioms arba jas teikti siūlančioms (viešosioms pelno arba ne pelno) įmonėms, kad jos sužinotų sąlygas ir įpareigojimus, kuriuos, atsižvelgdamos į vidaus rinką ir į galiojančius teisės aktus, joms gali apibrėžti institucijos pagal joms patikėtus visuotinės svarbos uždavinius, ir
–
paslaugų vartotojams, kad jie būtų užtikrinti, jog valstybių narių ir jų vietos valdžios institucijų pagal vietos sąlygas apibrėžtos ir nustatytos paslaugos būtų teikiamos laikantis tinkamų konkurencijos sąlygų, o kai įmanoma ir prieinamumo, kokybės, įperkamumo, pritaikomumo, tęstinumo, patvarumo, vienodų sąlygų, ilgalaikio planavimo, saugumo, universalumo sąlygų ir t. t.,
Komisija turėtų pateikti daugelio probleminių klausimų teisinius išaiškinimus, gaires ir principus, ypač dėl vidaus rinkos ir konkurencijos taisyklių taikymo bendro intereso paslaugų ir bendro ekonominio intereso paslaugų sričiai, užtikrinant demokratinę taisyklių taikymo bendro intereso paslaugoms ir bendro ekonominio intereso paslaugoms atskaitomybę valstybių narių, regioninėms ir vietos valdžios institucijoms; pažymi, kad reikia aiškiai nustatyti, kaip paskirstyti įsipareigojimai tarp ES ir valstybių narių, ir mano, kad suskirstymas pagal sektorius, kuriame atsižvelgiama į atitinkamų sektorių konkrečią padėtį, šiuo atžvilgiu turėtų būti svarbus elementas; todėl pabrėžia, kad tinkamai įvertinus Sutartį ir Teisingumo Teismo jurisprudenciją, bendro intereso paslaugas ir toliau turėtų apibrėžti valstybės narės; be to pažymi, kad pasiūlymas, kuriuo siekiama tam tikrų EB sutarties nuostatų netaikyti konkrečioms paslaugoms, neturi teisinio pagrindo;
16.
pabrėžia šioje srityje galiojančių ar būsimų atskiriems sektoriams skirtų nuostatų, grindžiamų vidaus rinkos taisyklėmis ir subsidiarumo principo taikymu, poreikį ir kad neturėtų būti abejojama atskiriems sektoriams skirtomis taisyklėmis; primena, kad šios atskiriems sektoriams skirtos teisės nuostatos buvo sėkmingai taikomos, ir siūlo numatyti jų taikymą ir kitiems sektoriams;
17.
ragina Komisiją užtikrinti didesnį socialinio ir sveikatos sektorių bendro intereso paslaugų teisinį apibrėžtumą ir pateikti pasiūlymą dėl kiekvienam sektoriui ir reikiamoms sritims skirtos Tarybos ir Parlamento direktyvos;
18.
todėl ragina Tarybą kiek įmanoma greičiau pasiekti bendrąją poziciją dėl 1969 m. birželio 26 d. Reglamento (EEB) Nr. 1191/69 dėl valstybių narių veiksmų, susijusių su įsipareigojimais, neatskiriamais nuo viešosios paslaugos geležinkelio, kelių ir vidaus vandenų transporto srityje sąvokos peržiūros OL L 156, 1969 6 28, p. 1.
;
19.
siūlo, kad tuo atveju, kai kompetentinga institucija ketina apibrėžti bendro ekonominio intereso paslaugos teikimą, viešųjų paslaugų įpareigojimai turėtų būti suteikiami arba sąžiningo ir skaidraus konkurso
,
grindžiamo lygiomis sąlygomis visiems dalyviams, metu arba pagal atitinkamą teisės aktą, kuris privalo atitikti skaidrumo kriterijus;
20.
pritaria pasiūlytoms pamatinėms Bendrijos teisės normoms dėl valstybės paramos kompensacijų forma siekiant vykdyti užsibrėžtus įsipareigojimus viešųjų paslaugų srityje ir taip pat pritaria Komisijos ketinimui peržiūrėti savo 1980 m. birželio 25 d. direktyvą 80/723/EEB dėl finansinių santykių tarp valstybių narių ir valstybinių įmonių skaidrumo ir dėl finansinio skaidrumo tam tikrose įmonėse OL L 195, 1980 7 29, p. 35. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2005/81/EB (OL L 312, 2005 11 29, p. 47).
;
21.
siūlo, kad tuo atveju, kai kompetentinga institucija planuoja neskirti tiesioginės paramos iš savo bendrojo biudžeto, o finansuoti bendro intereso paslaugas kitu būdu, ši institucija, atsižvelgdama į EB sutarties, ypač į jos 86 straipsnio 2 dalies, nuostatas pasirenka paramos formą, ypač tada, kai ji suteikia išimtines ir ypatingas teises, kompensaciją už viešųjų paslaugų teikimą arba sukuria fondą teikti viešąsias paslaugas, pažymi, kad visais atvejais reikės skaidrios tarifų sistemos ir atitinkamo skaidraus finansavimo;
22.
siūlo, kad kai kompetentinga institucija svarsto ar suteikti kompensaciją už viešųjų paslaugų teikimą siekdama užtikrinti bendro intereso paslaugos finansavimą, ši kompensacija neturi būti laikoma valstybės pagalba, kaip apibrėžta EB sutarties 87 straipsnyje, jei:
–
gavėjui patikima aiškiai apibrėžta viešųjų paslaugų misija;
–
kompensacijos mokėjimų apskaičiavimo parametrai turi būti iš anksto objektyviai ir skaidriai nustatyti;
–
kompensacijos suma nėra didesnė už viešųjų paslaugų įpareigojimų vykdymo išlaidų sumą, leidžiant priimtino dydžio pelną;
–
gavėjas išrinktas viešojo konkurso metu, arba kompensacija nėra didesnė už gerai valdomos ir tinkamai aprūpintos viešųjų paslaugų teikimo priemonėmis įmonės išlaidas;
–
laikytasi skaidrios procedūros;
tačiau pabrėžia, kad kompensacijos suma negali būti didesnė nei paslaugos teikimui būtina suma ir neturi būti naudojama su atitinkama paslauga nesusijusiai veiklai finansuoti (kryžminių subsidijų forma); pažymi, kad galimybė gauti kompensaciją turi būti suteikiama visiems paslaugų teikėjams, kuriems patikima teikti bendro intereso paslaugas, nepaisant jų juridinio statuso;
23.
pabrėžia, kad svarbu aiškiai taikyti pirmiau minėto Sprendimo 2005/842/EB nuostatas; vis dėlto pabrėžia, kad grynos kompensacijos už viešųjų paslaugų įsipareigojimus mokėjimas neturi būti laikoma valstybės pagalba ir kad atitinkamai turi būti keičiami teisės aktai;
24.
pabrėžia, kad kompetentinga institucija gali savo nuožiūra spręsti, ar jai pačiai per savo pačios skyrių teikti bendro intereso paslaugą, ar tokios paslaugos teikimą patikėti kitam pelno ar ne pelno paslaugų teikėjui, išlaikant tą pačią kontrolę, kaip ir tiesiogiai teikiamų paslaugų atveju; tuo atveju, jei kompetentinga institucija nusprendžia paslaugų teikimą patikėti išoriniams paslaugų teikėjams, turi būti skelbiamas viešas konkursas; be to, turi būti laikomasi vietos ir regioninės savivaldos principo, pagal kurį kompetentingai valdžios institucijai atsižvelgiant į visuotinę svarbą suteikiama teisė pasirinkti geriausią kiekvienos paslaugos teikimo būdą;
25.
mano, kad tuo atveju, kai bendro intereso paslaugas teikia specialistai iš šalies, atitinkamos valdžios institucijos atviro konkurso būdu turi sudaryti viešojo paslaugų pirkimo sutartis; pažymi, kad pagal viešųjų paslaugų sutarties sudarymo principą kompetentingoms institucijoms turėtų būti palikta galimybė neatidėliotinu atveju pasirašyti viešojo paslaugų pirkimo sutartį; ragina Komisiją kartu su valstybėmis narėmis ir Parlamentu viešųjų pirkimų direktyvose ar reglamente išaiškinti atitinkamus kriterijus; pakartoja, kad vietos institucijos turėtų turėti teisę paslaugų teikimo užduotis skirti tiesiogiai bendruomenių įmonėms arba panašiems bendriems susivienijimams arba įmonėms, kurios yra pastarųjų nuosavybė arba pastarųjų kontroliuojamos su sąlyga, kad tokios įstaigos pagrindinę savo veiklą sieja su kontroliuojančia institucija arba institucijomis ir nekonkuruoja išorės rinkoje, bet yra tik vietinės reikšmės organizacijos, ir reikia rasti būdų, kaip iš pat pradžių kategoriškai nebūtų atmetamas privataus kapitalo dalyvavimas;
26.
dėl šios priežasties ir kad būtų gerinamas paslaugų teikimo veiksmingumas įtraukiant naujus teikėjus ir bendro intereso paslaugų teikimo formas, reikalauja, kad būtų labiau teisiškai apibrėžtos bendros organizacijos formos (vietos valdžios institucijų bendradarbiavimo, valstybinės ir privačios partnerystės, lengvatų teikimo), Europos teisės nuostatų dėl konkurencijos, sutarčių sudarymo ir valstybės paramos taikymo srities išaiškinimo ir bendrų visai Europai kriterijų; pabrėžia, kad viešųjų paslaugų perkėlimas, kuris skiriasi nuo viešųjų sutarčių, turi būti aiškiai teisiškai išaiškintas; ragina Komisiją parengti paslaugų perkėlimo taisykles ir aiškiai atskirti šias taisykles nuo taisyklių, reglamentuojančių viešąsias sutartis;
27.
mano, kad kompetentinga institucija turėtų užtikrinti, jog sektoriuose, kuriuose ji nustatė viešųjų visuotinių paslaugų įpareigojimų taisykles ar specialius tikslus, laikantis skaidrumo principo būtų taikomi atitinkamam sektoriui tinkami reglamentavimo būdai ir priemonės;
28.
be to, mano, kad siekiant didesnio skaidrumo ir geresnės vartotojų apsaugos, nacionaliniu ir vietos lygmeniu būtina nustatyti šių sričių gaires:
–
nustatyti prieinamumo prie esamų tinklų procedūras, jei toks prieinamumas reikalingas paslaugai teikti;
–
nustatyti paslaugos teikimo kainą ir (arba) tarifų sąlygas;
–
jei įmanoma, naujiems verslininkams užtikrinti konkurenciją ir galimybes;
–
nepažeidžiant galimybės pasinaudoti teisinėmis priemonėmis nustatyti ginčų tarp paslaugos teikėjo ir vartotojo taikaus sprendimo tvarką; ir
–
parengti nuostatas dėl už konkurenciją atsakingų institucijų konsultacijų ir, prireikus, kiekvieno atvejo, kuris galėtų būti susijęs su nacionalinių ir EB sutartyje įtvirtintų konkurencijos taisyklių pažeidimu, nagrinėjimo;
29.
be to, siekiant aukštos kokybės ir veiksmingų bendro intereso paslaugų, siūlo skatinti savanorišką gairių nustatymo ir kokybės vertinimo mechanizmą valstybių narių ir Europos lygmenimis; visos suinteresuotos šalys turėtų remti keitimąsi nuomonėmis ir pažangiosios patirties skatinimą ir šiame procese dalyvauti; siūlo, kad šios priemonės galėtų apimti šiuos aspektus:
–
išsamių vertinimo metodų, įskaitant socialinius ir aplinkos apsaugos kriterijus, parengimą;
–
paslaugos vartotojo apsaugą ir saugumą;
–
standarto tinkamumą ir proporcingumą paslaugos paskirties ir kainos atžvilgiu;
–
kiek galima platesnį standarto taikymą ir jo paskelbimą; ir
–
nesudėtingą ir veiksmingą standarto, kuris galėtų būti nustatytas remiantis kuria nors chartija arba elgesio kodeksu, laikymosi kontrolę;
30.
pabrėžia, kad svarbu stiprinti valstybių narių kontrolės pajėgumus siekiant užtikrinti veiksmingą viešojo intereso tikslų, būtent siekti prieinamų kainų ir kokybės normų, įgyvendinimą; be to, pabrėžia, kad kompetentingos valstybės valdžios institucijos privalo disponuoti atitinkamomis priemonėmis ir patirtimi, kad galėtų užtikrinti tinkamą konkurenciją ir vartotojų apsaugą;
31.
ragina Komisiją, remiantis šia rezoliucija ir savo pirmiau minėta 2004 m. sausio 14 d. rezoliucija bei 2005 m. kovo 9 d. rezoliucija dėl Lisabonos strategijos persvarstymo įpusėjus įgyvendinimo laikotarpiui OL C 320 E, 2005 12 15, p. 164.
, pasiūlyti tinkamas teisėkūros iniciatyvas, kaip nurodyta šioje rezoliucijoje, ir primena, kad visos šalys, susijusios su bendro intereso paslaugomis ir bendro ekonominio intereso paslaugomis, turėtų visiškai įgyvendinti Sutartyje numatytas bendro sprendimo teises;
32.
primena, kad Bendrijos sudaryti tarptautiniai susitarimai ir įsipareigojimai, kurie jiems priskirti, privalo būti suderinami su Bendrijos vidaus politikos sritimis ir taisyklėmis;
33.
paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai ir Komisijai.
