17.5.2010 B7-0269/2010 PASIŪLYMAS DĖL REZOLIUCIJOS siekiant užbaigti diskusijas dėl Tarybos ir Komisijos pareiškimų
pagal Darbo tvarkos taisyklių 110 straipsnio 2 dalį
dėl strategijos „Europa 2020“
Corien Wortmann-Kool
,
Othmar Karas
,
Jean-Paul Gauzès
PPE frakcijos vardu
PE441.863v01-00 B7‑0269/2010 Europos Parlamento rezoliucija dėl strategijos „Europa 2020“
Europos Parlamentas ,
– atsižvelgdamas į Europos Tarybos ir Komisijos pareiškimus dėl strategijos „Europa 2020“,
– atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 110 straipsnio 2 dalį,
A. kadangi taikant strategiją „Europa 2020“ turėtų būti skatinamas ekonomikos augimas, didėti konkurencingumas ir būti kuriamos darbo vietos, vėl turėtų augti BVP, o dėl to didėtų pramonės gamyba ir būtų sukuriama darbo vietų,
B. kadangi ekonominės krizės metu strategija „Europa 2020“ turėtų būti remiamasi sprendžiant ekonomikos augimo ir užimtumo klausimus,
C. kadangi Lisabonos strategija buvo neveiksminga dėl silpnos valdymo struktūros, atskaitomybės trūkumo ir dėl to, kad, vadovaujantis tikromis ES gairėmis, buvo siekiama daugelio sudėtingų tikslų,
D. kadangi dabartinė ekonomikos ir finansų krizė tam tikrose valstybėse narėse kilo todėl, kad nebuvo laikomasi Stabilumo ir augimo pakte išdėstytų taisyklių,
E. kadangi valstybės narės turėtų didinti savo ekonominę veiklą pradėdamos struktūrines programas, skirtas tam, kad būtų sumažintos viešosios išlaidos, skatinama ekonomika, suteikiama MVĮ daugiau galimybių vystytis ir atsižvelgiama į jų poreikius, nes tai yra geresnis būdas užtikrinti ekonomikos augimą ir suteikti piliečiams darbo vietų,
F. kadangi spekuliaciniai veiksmai, tokie kaip masinė prekyba Graikijos valstybės skolos kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoriais, bet kuriuo metu gali būti nukreipti prieš kitas pažeidžiamas euro zonos valstybes nares ir taip visišką pasitikėjimą rinka pakeistų įsipareigojimų nevykdymo rizika, kurios kitu atveju nebūtų ir dėl kurios euro stabilumui iškiltų nepriimtinas pavojus;
1. palankiai vertina Tarybos sprendimą dėl svarbaus susitarimo, kuriuo užtikrinamas euro stabilumas ir kuriuo remiantis nustatomas Europos finansinio stabilumo mechanizmas, kurį sudaro visapusiškos pagalbos paketas;
2. palankiai vertina valstybių narių pastangas siekiant šio visiems svarbaus susitarimo dėl Graikijos, primena, kad skolų pavidalu Graikijai teikiama prieiga prie finansų yra dalis plano, kuris gali būti veiksmingas tik tuo atveju, jei Graikija efektyviai modernizuos savo administracinę ir ekonominę struktūrą per labai trumpą laiką;
3. ragina Komisiją skubiai informuoti Parlamentą apie pasiūlymus dėl gelbėjimo planų, ypač todėl, kad EP yra ES biudžeto institucija;
4. labai nerimauja dėl daugumos valstybių narių blogėjančios biudžeto padėties ir dėl to, kad ši padėtis gali neigiamai paveikti kitas, ypač euro zonos, valstybes nares;
5. giria tas valstybes nares, kurios įdėjo daug pastangų spręsdamos mokėjimų balanso problemas vykdydamos radikalias reformas ir pertvarkydamos ekonomiką taip, kad ji taptų konkurencingesnė tarptautinėse rinkose;
6. palankiai vertina Graikijos vyriausybės plačios apimties planus modernizuoti šalį, nugalėti struktūrinį nelankstumą, kovoti su korupcija, sukurti patikimą statistikos sistemą, sumažinti biudžeto deficitą, padidinti mokesčių surinkimo sistemos veiksmingumą ir peržiūrėti viešųjų finansų struktūrą; primygtinai ragina Graikiją kiek galima greičiau siekti rezultatų;
7. palankiai vertina Komisijos pasiūlymą dėl strategijos „Europa 2020“;
8. pabrėžia, kad naujausi įvykiai rodo, jog euro zonai reikalingas griežtesnis ekonominis valdymas, pagrįstas vidutinės trukmės ir ilgalaike ES strategija; pabrėžia, kad taikant monetarinę priemonę reikia atsižvelgti į socialinę ir ekonominę padėtį, priešingu atveju ji bus neveiksminga;
9. taip pat pabrėžia, kad Sutartyje numatytų biudžeto ir ekonominės priežiūros priemonių iki galo nepakanka, tas pats pasakytina ir apie dabartinę statistikos surinkimo sistemą; primena, kad monetarinė politika labai priklauso nuo to, ar šios priemonės tinkamai veikia, taip pat primena, kad jei ECB nesugebės užtikrinti kainų stabilumo, socialinė ir ekonominė padėtis vidutinės trukmės ir ilguoju laikotarpiu blogės;
10. pabrėžia, kad daugelis šalių turi susitvarkyti savo mokesčių sistemas ir stipriai sumažinti savo deficitus ir skolas; pritaria Tarybai, kad visose valstybėse narėse būtina užtikrinti fiskalinį tvarumą ir didesnį ekonomikos augimą, todėl pritaria, kad esant būtinybei reikia pagreitinti fiskalinį konsolidavimą ir struktūrinių reformų vykdymą;
11. pripažįsta, kad eurui kyla vis didesnis pavojus, nes Graikijos skolų krizė plečiasi į kitas šalis; ragina Komisiją greitai baigti rengti pasiūlymus, kuriuos pateikė Komisijos narys Olli Rehn, dėl euro zonos valdymo stiprinimo vidutinės trukmės laikotarpiu siekiant ilgainiui išvengti esamos valiutos krizės pasikartojimo;
12. ragina sustiprinti Stabilumo ir augimo pakto, ypač jo prevencinės dalies, nuostatas, kuriose numatyta galimybė naudoti tarpusavio spaudimą – šiuo metu esamą stipriausią priemonę – siekiant, kad valstybė narė laikytųsi Tarybos rekomendacijų; reikalauja, kad Komisijos atliekama ekonominė priežiūra būtų veiksmingesnė; mano, kad reikėtų plačiau išnagrinėti galimybę numatyti paskatas už fiskalinę konsolidaciją;
13. pabrėžia, kad visiškai laikantis Stabilumo ir augimo pakto principų sprendimą dėl valstybės narės Stabilumo ir augimo pakto rekomendacijų laikymosi nepriklausomai nuo Tarybos priima Komisija; numatoma sukurti nuolatinę finansinio audito sistemą, pagrįstą bendrais Komisijos pasiūlyme pateiktais kriterijais;
14. ragina Komisiją euro zonoje automatiškai taikyti sustiprintą sankcijų sistemą (pvz., gėdos sąrašų sudarymas, balsavimo galios atėmimas, subsidijų iš struktūrinių fondų mažinimas ir finansinės nuobaudos) siekiant priversti valstybes nares laikytis Stabilumo ir augimo pakto taisyklių;
15. išreiškia didelį susirūpinimą dėl ilgalaikio viešųjų finansų tvarumo laikotarpiu po finansų ir ekonomikos krizės; primena, kad pagal Stabilumo ir augimo paktą prieš krizę įdėtos pastangos buvo labai gerai pritaikytos demografinei problemai spręsti;
16. ragina Komisiją apsvarstyti galimybę įsteigti „Europos valiutos fondą“, kuris padėtų atlikti Stabilumo ir augimo pakto uždavinius: kontroliuoti valstybių narių biudžeto padėtį, nustatyti galimas problemas, kaip antai netvarūs finansai ar galimos mokėjimų balanso problemos, siūlyti ir vykdyti korekcinius veiksmus, jei būtina, taikant sankcijų mechanizmus, ir būti imtis veiksmų (suteikti paskolas), jei iškyla mokėjimų balanso problemų; tai būtų fondas, prie kurio prisidėtų euro zonos šalys pagal jų bendrojo vidaus produkto dydį, į jį taip pat būtų renkamos baudos, kurios priklausytų nuo to, kiek viršijama skola ir kokio dydžio deficitas; iš esmės kiekviena valstybė narė galėtų gauti paramą iš Europos valiutos fondo, prilygstančią sumai, kurią ji įnešė; pagal šį mechanizmą paskolos būtų teikiamos tik tada, jei kartu būtų vykdomos griežtos kiekvienai šaliai pritaikytos reformų programos;
17. ragina Komisiją pateikti priemonių paketo Europos Sąjungos finansiniam stabilumui užtikrinti poveikio makroekonomikai vertinimą, taip pat ragina pateikti pranešimą dėl euroobligacijų emisijos įvykdomumo, rizikos veiksnių ir privalumų;
18. ragina laiku įgyvendinti kreditų reitingų agentūrų reglamentą; primena, kad priėmus priežiūros paketą šias agentūras tikrins Europos vertybinių popierių ir rinkų priežiūros institucija; reikalauja, kad Komisija pateiktų pasiūlymą, kaip susidoroti su oligopoline valstybės skolos reitingų struktūra;
19. ragina Europos Vadovų Tarybą peržiūrėti savo strategiją „Europa 2020“ atsižvelgiant į neseniai priimtus sprendimus ir atidėti jos tvirtinimą antram šių metų pusmečiui; pabrėžia, kad prieš priimdama galutinį sprendimą dėl pakeisto teksto ji turėtų atsižvelgti į EP nuomonę;
Būtina stiprinti strategijos „Europa 2020“ valdymo struktūrą
20. pabrėžia, kad atvirasis ekonomikos koordinavimo metodas buvo nesėkmingas ir turėtų būti pakeistas privalomomis priemonėmis; ragina Tarybą ir Komisiją pasiūlyti ekonominę strategiją, skirtą ekonomikai atgaivinti ir visų pirma grindžiamą ES priemonėmis, o ne tik tarpvyriausybinėmis iniciatyvomis;
21. mano, kad tikras ekonominis valdymas apima tinkamos ir didesnės atsakomybės už valdymą suteikimą Komisijai, suteikiant jai galią naudotis esamomis ir naujai pagal Lisabonos sutartį prieinamomis priemonėmis, pvz., 121, 122, 136, 172, 173 ir 194 straipsniais, pagal kuriuos Komisijai patikima reformų planų ir veiksmų koordinavimo bei bendros strategijos parengimo užduotis;
22. laikosi nuomonės, kad bendrosios ekonominės politikos gairės (BEPG) ir konkrečioms šalims skirtos rekomendacijos turės būti pakankamai išsamios, kad darytų realų poveikį; pabrėžia, jog reikia sukuti stipresnį Stabilumo ir augimo pakto makroekonominės priemonės ir strategijos „Europa 2020“ nacionalinių reformų programų ryšį, kad šios programos būtų tinkamai pristatomos reikiamu laiku ir kad būtų geriau lyginami nacionaliniai biudžetai, turint mintyje įvairių kategorijų išlaidas; valstybės narės privalo ne tik laikyti savo ekonomikos politiką bendro intereso dalyku, bet ir koordinuoti ją taip, kad viena kitai neprieštarautų; primena, kad išaugo bendrosios ekonominės politikos gairių vaidmuo;
23. ragina Europos Vadovų Tarybą ir Komisiją parengti vadinamąjį meduolio ir botago metodą ir naudoti atitikties mechanizmus pagal Sutarties 136 straipsnį, pvz., ekonomikos iniciatyvas (papildomos ES lėšos), taip pat sankcijas, kuriomis būtų siekiama palaikyti ES ekonominį valdymą, ir, konkrečiau, sustiprintą valdymą pagal strategiją „Europa 2020“;
24. mano, kad turėtų būti sustiprintos Eurostato galios, įskaitant galią atlikti tyrimą, kuri turėtų būti suteikta Eurostatui; mano, kad atvira ir skaidri statistinė informacija turėtų būti išankstinė sąlyga siekiant naudotis struktūriniais fondais; Komisija turi imtis atsakomybės įvertinti statistinius duomenis, kad galėtų nuspręsti, ar valstybė narė laikosi reikiamų įsipareigojimų ir vertinimų;
25. ragina Komisiją rasti konstruktyvų kompromisą su Parlamentu siekiant vieno svarstymo susitarimo dėl naujos priežiūros sistemos, pagal kurią naujosios Europos priežiūros institucijos galės visapusiškai funkcionuoti nuo 2011 m. sausio 1 d.; be kitų priemonių, bus galima sumažinti išvestinių produktų rinkų vaidmenį ir laikinai uždrausti arba apriboti tam tikrų tipų sandorius, kurie kelia pavojų tinkamam finansų rinkų veikimui ir integralumui arba visos Sąjungos finansų sistemos ar jos dalies stabilumui;
Didesnis Europos Parlamento vaidmuo
26. tikisi, kad Taryba ir Komisija konsultuosis su Parlamentu dėl BEPG; mano, kad BEPG daugiausia dėmesio turėtų būti skiriama politinėms rekomendacijoms, skiriamoms ir makroekonominiams, ir mikroekonominiams pokyčiams visoje Sąjungoje ir atskirose valstybėse narėse, ir kad ypatingą dėmesį reikėtų skirti augimą skatinančioms struktūrinėms vidutinės trukmės ir ilgalaikėms reformoms;
27. primena, kad su Parlamentu reikia deramai konsultuotis užimtumo gairių klausimais; taip pat primena, kad Parlamentas priims sprendimą dėl užimtumo gairių tik tada, kai gaus patenkinamą atsakymą dėl valdymo ir strategijos „Europa 2020“ biudžeto pagrindo;
28. apgailestauja, kad nors Parlamentas atstovauja Europos piliečius, su juo nėra konsultuojamasi dėl rodiklių, kurių pagrindu parengta nacionalinė reformų programa „Europa 2020“; prašo Tarybos atidėti sprendimo priėmimą ir pirmiausia pasikonsultuoti su Parlamentu;
29. pabrėžia, kad Europos Vadovų Taryba, priimdama sprendimus, turėtų remtis Komisijos metinėmis rekomendacijomis ir įspėjimais dėl to, kaip valstybės narės laikosi strategijos „Europa 2020“ tikslų; prieš vykstant Europos Vadovų Tarybos diskusijoms dėl šių ataskaitų turėtų būti tinkamai konsultuojamasi su Parlamentu;
30. reikalauja daugiau informacijos apie sprendimo dėl Europos finansinio stabilumo mechanizmo, kuris buvo priimtas neeiliniame 2010 m. gegužės 9–10 d. vykusiame Ekonomikos ir finansų reikalų tarybos posėdyje dėl ES biudžeto, pasekmes;
31. DFP: pabrėžia dabartinės daugiametės finansinės programos (DFP) peržiūros svarbą: ji turi atitikti 2005 m. gruodžio 15–16 d. Europos Vadovų Tarybos išvadas ir turi būti pakeista taip, kad atitiktų Lisabonos sutarties reikalavimus suteikti finansavimą strategijoje „Europa 2020“ nurodytoms iniciatyvoms bei kitoms iniciatyvoms ir politiniams įsipareigojimams, prisiimtiems pagal dabartinę ir būsimąją DFP;
32. iš principo palankiai vertina bendrą 2011 m. biudžeto projekto kryptį, bet yra susirūpinęs dėl labai mažų maržų įvairiose biudžeto eilutėse, todėl mano, kad biudžetas pakankamai neatspindi dabartinių socialinių ir ekonominių iššūkių siekiant, kad Sąjungos ūkis taptų pažangus, tvarus ir grindžiamas žinių ekonomika;
33 pabrėžia, kad, atsižvelgiant į biudžeto aspektą, neįmanoma tiksliai nustatyti strategijos „Europa 2020“ finansinių padarinių konkrečioms biudžeto eilutėms, į kurias įtrauktas pavyzdinių iniciatyvų finansavimas; tačiau pareiškia įsipareigojimą aktyviai dirbti šia kryptimi jau sudarant 2011 m. biudžetą ir stengtis šiame etape užtikrinti tinkamą strategijos „Europa 2020“ finansavimą;
34. paveda Pirmininkui perduoti šia rezoliuciją Europos Vadovų Tarybai ir Komisijai.
