P6_TA(2007)0573
Europos Parlamento pritarimas Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijai
A6-0445/2007
2007 m. lapkričio 29 d. Europos Parlamento sprendimas dėl Europos Parlamento pritarimo Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijai ( 2007/2218(ACI) )
Europos Parlamentas
, –
atsižvelgdamas į Pirmininko 2007 m. spalio 25 d. laišką,
–
atsižvelgdamas į Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartiją, pasirašytą ir paskelbtą Nicoje 2000 m. gruodžio 7 d. OL C 364, 2000 12 18, p. 1.
,
–
atsižvelgdamas į savo 2000 m. lapkričio 14 d. sprendimą, kuriame buvo pritarta Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos projektui OL C 223, 2001 8 8, p. 74 (A. Duffo ir J. Voggenhuberio pranešimas).
,
–
atsižvelgdamas į savo 2002 m. spalio 23 d. rezoliuciją dėl Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos poveikio ir jos būsimojo statuso OL C 300 E, 2003 12 11, p. 432 (A. Duffo pranešimas).
,
–
atsižvelgdamas į savo 2003 m. rugsėjo 24 d. rezoliuciją dėl Sutarties dėl Konstitucijos Europai projekto ir į Europos Parlamento nuomonę dėl tarpvyriausybinės konferencijos (TVK) sušaukimo OL C 77 E, 2004 3 26, p. 255 (J. M. Gil-Robles Gil-Delgado ir D. Tsatsos pranešimas).
, ypač į jos 4 dalį,
–
atsižvelgdamas į savo 2005 m. sausio 12 d. rezoliuciją dėl Sutarties dėl Konstitucijos Europai OL C 247 E, 2005 10 6, p. 88 (R. Corbetto ir I. Méndez de Vigo pranešimas).
, ypač į jos 5 dalies a punktą ir 6 dalį,
–
atsižvelgdamas į savo 2007 m. liepos 11 d. rezoliuciją tema "Tarpvyriausybinės konferencijos (TVK) sušaukimas: Europos Parlamento nuomonė (ES sutarties 48 straipsnis) Priimti tekstai, P6_TA(2007)0328 (J. Leineno pranešimas).
, ypač į jos 8, 12 ir 17 dalis,
–
atsižvelgdamas į Europos Sąjungos sutarties 6 straipsnio 1 dalį su pakeitimais, padarytais pagal Lisabonos sutarties projektą, kuris buvo priimtas 2007 m. tarpvyriausybinėje konferencijoje,
–
atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 120 straipsnio 1 dalį,
–
atsižvelgdamas į Konstitucinių reikalų komiteto pranešimą ( A6-0445/2007 ),
A.
kadangi Lisabonos sutarties projektu patvirtinus teisiškai įpareigojantį Pagrindinių teisių chartijos statusą buvo išsaugota svarbiausių pasiekimų, pateiktų Sutarties dėl Konstitucijos Europai II dalyje, esmė,
B.
kadangi Europos Parlamentas jau pritarė Pagrindinių teisių chartijos, oficialiai paskelbtos Nicoje 2000 m. gruodžio 7 d., pakeitimams, kai savo minėtoje 2003 m. rugsėjo 24 d. rezoliucijoje įvertino Konvento dėl Europos ateities darbo rezultatus ir kai savo minėtoje 2005 m. sausio 12 d. rezoliucijoje pritarė Sutarčiai dėl Konstitucijos Europai, kuri yra 2004 m. vykusios tarpvyriausybinės konferencijos (TVK) darbo rezultatas,
C.
kadangi savo minėtoje 2007 m. liepos 11 d. rezoliucijoje pateikdamas nuomonę apie 2007 m. tarpvyriausybinės konferencijos sušaukimą jis pritarė tam, kad TVK įgaliojimai padėjo išsaugoti teisiškai įpareigojantį Pagrindinių teisių chartijos statusą, bet išreiškė didelį susirūpinimą dėl protokolo dėl Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos taikymo Lenkijai ir Jungtinei Karalystei, pagal kurį siekiama apriboti Chartijos teisinę galią tam tikrų valstybių narių teismuose,
D.
kadangi minėtos 2007 m. liepos 11 d. rezoliucijos 17 dalyje jis pabrėžė savo ketinimą išsamiai išnagrinėti 2007 m. vykusios TVK rezultatus savo nuomonėje dėl Lisabonos sutarties, kuri bus pateikta po to, kai ši bus pasirašyta,
1.
pritaria prie šio dokumento pridėtai Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijai;
2.
įgalioja Pirmininką kartu su Europos Sąjungos Tarybos Pirmininku ir Komisijos Pirmininku prieš pasirašant Lisabonos sutartį oficialiai paskelbti Chartiją ir paveda jam pasirūpinti, kad ji būtų paskelbta Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje;
3.
kreipiasi į Lenkiją ir Jungtinę Karalystę, primygtinai ragindamas imtis visų pastangų, kad visgi būtų pasiektas konsensusas dėl neriboto Chartijos taikymo;
4.
paveda Pirmininkui perduoti šį sprendimą Europos Sąjungos Tarybos Pirmininkui ir Komisijos Pirmininkui susipažinti.
PRIEDAS
Europos Parlamentas, Taryba ir Komisija iškilmingai paskelbia toliau pateikiamą Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos tekstą,
EUROPOS SĄJUNGOS PAGRINDINIŲ TEISIŲ CHARTIJA
PREAMBULĖ
Europos tautos, kurdamos dar glaudesnę tarpusavio sąjungą, yra pasiryžusios bendrų vertybių pagrindu siekti taikios ateities.
Ištikima savo dvasiniam ir doroviniam paveldui, Sąjunga remiasi nedalomomis ir visuotinėmis vertybėmis: žmogaus orumu, laisve, lygybe ir solidarumu; ji grindžiama demokratijos ir teisinės valstybės principais. Įkurdama Sąjungos pilietybę ir plėtodama laisvės, saugumo ir teisingumo erdvę, Sąjunga daugiausia dėmesio savo veikloje skiria žmogui.
Sąjunga prisideda prie šių bendrų vertybių išsaugojimo ir plėtotės kartu gerbdama Europos tautų kultūrų ir tradicijų įvairovę bei valstybių narių nacionalinį savitumą ir jų nacionalinių, regioninių ir vietos institucijų sandarą; Sąjunga siekia skatinti darnų ir tvarų vystymąsi bei užtikrinti laisvą asmenų, paslaugų, prekių ir kapitalo judėjimą bei įsisteigimo laisvę.
Todėl, atsižvelgiant į visuomenėje vykstančius pokyčius, socialinę pažangą ir mokslo bei technologijų laimėjimus, būtina stiprinti pagrindinių teisių apsaugą, labiau jas išryškinti Chartijoje.
Šioje Chartijoje, deramai atsižvelgiant į Sąjungos kompetenciją ir uždavinius bei į subsidiarumo principą, dar kartą įtvirtinamos pagrindinės teisės, kylančios iš visoms valstybėms narėms bendrų konstitucinių tradicijų ir tarptautinių įsipareigojimų, Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos, Sąjungos ir Europos Tarybos priimtų socialinių chartijų ir Europos Sąjungos Teisingumo Teismo ir Europos žmogaus teisių teismo teisminės praktikos. Atsižvelgiant į tai, Sąjungos ir valstybių narių teismai aiškins Chartiją tinkamai atsižvelgdami į išaiškinimus, parengtus prižiūrint Chartijos projektą rengusio Konvento prezidiumui ir atnaujinamus Europos konvento prezidiumo atsakomybe.
Naudojimasis šiomis teisėmis suponuoja atsakomybę ir pareigas kitų asmenų, žmonių bendruomenės ir ateities kartų atžvilgiu.
Todėl Sąjunga pripažįsta toliau išdėstytas teises, laisves ir principus.
I ANTRAŠTINĖ DALIS ORUMAS 1 straipsnis Žmogaus orumas
Žmogaus orumas yra neliečiamas. Jį reikia gerbti ir saugoti.
2 straipsnis Žmogaus teisė į gyvybę
1.
Kiekvienas asmuo turi teisę į gyvybę.
2.
Niekam negali būti paskirta ar įvykdyta mirties bausmė.
3 straipsnis Teisė į asmens neliečiamybę
1.
Kiekvienas asmuo turi teisę į fizinę ir psichinę neliečiamybę.
2.
Medicinos ir biologijos srityse ypač turi būti gerbiamas:
a)
atitinkamo asmens, kuriam prieš tai buvo suteikta informacija, laisvas sutikimas, duotas įstatymo nustatyta tvarka;
b)
draudimas taikyti eugenikos metodus, ypač tuos, kuriais siekiama atlikti biologinę žmogaus atranką;
c)
draudimas naudoti žmogaus kūną ir kūno dalis kaip pasipelnymo šaltinį;
d)
žmogaus reprodukcinio klonavimo uždraudimas.
4 straipsnis Kankinimo ir nežmoniško ar žeminančio elgesio arba baudimo uždraudimas
Niekas negali būti kankinamas, patirti nežmonišką ar žeminantį elgesį arba būti taip baudžiamas.
5 straipsnis Vergijos ir priverčiamojo darbo uždraudimas
1.
Niekas negali būti laikomas vergijoje ar nelaisvas.
2.
Niekas negali būti verčiamas dirbti priverčiamąjį ar privalomąjį darbą.
3.
Prekyba žmonėmis draudžiama.
II ANTRAŠTINĖ DALIS LAISVĖS 6 straipsnis Teisė į laisvę ir saugumą
Kiekvienas asmuo turi teisę į laisvę ir saugumą.
7 straipsnis Teisė į privatų ir šeimos gyvenimą
Kiekvienas asmuo turi teisę į tai, kad būtų gerbiamas jo privatus ir šeimos gyvenimas, būsto neliečiamybė ir komunikacijos slaptumas.
8 straipsnis Asmens duomenų apsauga
1.
Kiekvienas turi teisę į savo asmens duomenų apsaugą.
2.
Tokie duomenys turi būti tinkamai tvarkomi ir naudojami tik konkretiems tikslams ir tik atitinkamam asmeniui sutikus ar kitais įstatymo nustatytais teisėtais pagrindais. Kiekvienas turi teisę susipažinti su surinktais jo asmens duomenimis bei į tai, kad jie būtų ištaisomi.
3.
Nepriklausoma institucija kontroliuoja, kaip laikomasi šių taisyklių.
9 straipsnis Teisė tuoktis ir kurti šeimą
Teisė tuoktis ir kurti šeimą garantuojama pagal šios teisės įgyvendinimą reguliuojančius nacionalinius įstatymus.
10 straipsnis Minties, sąžinės ir religijos laisvė
1.
Kiekvienas turi teisę į minties, sąžinės ir religijos laisvę. Ši teisė apima laisvę keisti savo religiją ar tikėjimą, taip pat laisvę išpažinti ir skelbti savo religiją ar tikėjimą tiek vienam, tiek kartu su kitais, viešai ar privačiai, laikant pamaldas, mokant tikėjimo, jį praktikuojant ar atliekant apeigas.
2.
Teisė atsisakyti veikti dėl vidinių įsitikinimų yra pripažįstama pagal šios teisės įgyvendinimą reglamentuojančius nacionalinius įstatymus.
11 straipsnis Saviraiškos ir informacijos laisvė
1.
Kiekvienas turi teisę į saviraiškos laisvę. Ši teisė apima laisvę turėti savo įsitikinimus, gauti bei skleisti informaciją ir idėjas valdžios institucijoms nekliudant ir nepaisant valstybių sienų.
2.
Turi būti gerbiama žiniasklaidos laisvė ir pliuralizmas.
12 straipsnis Susirinkimų ir asociacijų laisvė
1.
Kiekvienas turi teisę laisvai rinktis į taikius susirinkimus, taip pat laisvę jungtis kartu su kitais į visų lygių asociacijas, ypač politinėje, profesinėje ir pilietinėje srityse, įskaitant teisę steigti profesines sąjungas ir stoti į jas ginti savo interesų.
2.
Politinės partijos Sąjungos lygiu prisideda reiškiant Sąjungos piliečių politinę valią.
13 straipsnis Menų ir mokslo laisvė
Menai ir moksliniai tyrimai neturi būti varžomi. Akademinė laisvė turi būti gerbiama.
14 straipsnis Teisė į mokslą
1.
Kiekvienas turi teisę į mokslą; profesinis ir tęstinis mokymas turi būti prieinamas visiems.
2.
Ši teisė apima galimybę nemokamai įgyti privalomąjį išsilavinimą.
3.
Laisvė steigti demokratiniais principais grindžiamas mokymo įstaigas ir tėvų teisė užtikrinti savo vaikų švietimą ir mokymą pagal savo religinius, filosofinius ir pedagoginius įsitikinimus turi būti gerbiamos pagal jų įgyvendinimą reglamentuojančius nacionalinius įstatymus.
15 straipsnis Laisvė pasirinkti profesiją ir teisė dirbti
1.
Kiekvienas turi teisę į darbą ir užsiimti laisvai pasirinkta profesija ar veikla.
2.
Kiekvienas Sąjungos pilietis turi laisvę ieškoti darbo, dirbti, pasinaudoti įsisteigimo teise ir teikti paslaugas bet kurioje valstybėje narėje.
3.
Trečiųjų šalių piliečiai, kuriems leista dirbti valstybių narių teritorijose, turi teisę į tokias pačias darbo sąlygas kaip ir Sąjungos piliečiai.
16 straipsnis Laisvė užsiimti verslu
Laisvė užsiimti verslu pripažįstama pagal Sąjungos teisę ir nacionalinius teisės aktus bei praktiką.
17 straipsnis Teisė į nuosavybę
1.
Kiekvienas turi teisę valdyti teisėtai įgytą nuosavybę, ja naudotis, disponuoti ir palikti paveldėtojams. Nuosavybė negali būti atimta, išskyrus atvejus, kai tai yra būtina visuomenės poreikiams ir tik įstatymo nustatytais atvejais bei sąlygomis laiku ir teisingai už ją atlyginant. Nuosavybės naudojimą gali reglamentuoti įstatymai, kiek tai būtina atsižvelgiant į bendruosius interesus.
2.
Intelektinė nuosavybė turi būti saugoma.
18 straipsnis Teisė į prieglobstį
Teisė į prieglobstį garantuojama pagal 1951 m. liepos 28 d. Ženevos konvenciją ir 1967 m. sausio 31 d. Protokolą dėl pabėgėlių statuso bei Europos Sąjungos sutartį ir Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – Sutartys).
19 straipsnis Apsauga perkėlimo, išsiuntimo ar išdavimo atveju
1.
Kolektyvinis asmenų išsiuntimas draudžiamas.
2.
Niekas negali būti perkeltas, išsiųstas ar išduotas į valstybę, kurioje jam gresia mirties bausmė arba kurioje jis gali patirti kankinimų ar kitokį nežmonišką ar žeminantį elgesį arba būti taip baudžiamas.
III ANTRAŠTINĖ DALIS LYGYBĖ 20 straipsnis Lygybė prieš įstatymą
Prieš įstatymą visi lygūs.
21 straipsnis Diskriminacijos uždraudimas
1.
Draudžiama bet kokia diskriminacija ypač dėl asmens lyties, rasės, odos spalvos, tautinės ar socialinės kilmės, genetinių bruožų, kalbos, religijos ar tikėjimo, politinių ar kitokių pažiūrų, priklausymo tautinei mažumai, turtinės padėties, gimimo, negalios, amžiaus, seksualinės orientacijos.
2.
Sutarčių taikymo srityje ir nepažeidžiant konkrečių jų nuostatų draudžiama bet kokia diskriminacija dėl asmens pilietybės.
22 straipsnis Kultūrų, religijų ir kalbų įvairovė
Sąjunga gerbia kultūrų, religijų ir kalbų įvairovę.
23 straipsnis Moterų ir vyrų lygybė
Visose srityse turi būti užtikrinta moterų ir vyrų lygybė, įskaitant priėmimą į darbą, darbą ir atlyginimą.
Lygybės principas nekliudo laikytis ar imtis priemonių, numatančių konkrečias lengvatas, padedančias nepakankamai atstovaujamai lyčiai.
24 straipsnis Vaiko teisės
1.
Vaikai turi teisę į jų gerovei užtikrinti būtiną apsaugą ir globą. Jie gali laisvai reikšti savo nuomonę. Sprendžiant su vaikais susijusius klausimus, į jų nuomonę atsižvelgiama pagal jų amžių ir brandą.
2.
Visuose valstybės ar privačių institucijų veiksmuose, susijusiuose su vaikais, pirmiausia turi būti vadovaujamasi vaiko interesais.
3.
Kiekvienas vaikas turi teisę reguliariai palaikyti asmeninius santykius ir tiesiogiai bendrauti su abiem savo tėvais, jei tai neprieštarauja vaiko interesams.
25 straipsnis Pagyvenusių žmonių teisės
Sąjunga pripažįsta ir gerbia pagyvenusių žmonių teisę gyventi oriai ir nepriklausomai bei dalyvauti visuomeniniame ir kultūriniame gyvenime.
26 straipsnis Neįgaliųjų asmenų integravimas
Sąjunga pripažįsta ir gerbia neįgaliųjų asmenų teisę naudotis priemonėmis, užtikrinančiomis jų nepriklausomumą, socialinį bei profesinį integravimą ir dalyvavimą bendruomenės gyvenime.
IV ANTRAŠTINĖ DALIS SOLIDARUMAS 27 straipsnis Darbuotojų teisė į informaciją ir konsultacijas įmonėje
Darbuotojams ar jų atstovams turi būti atitinkamu lygiu garantuota informacija ir konsultacijos reikiamu laiku Sąjungos ir nacionalinės teisės aktų bei praktikos nustatytais atvejais ir sąlygomis.
28 straipsnis Teisė į kolektyvines derybas ir kolektyvinių veiksmų teisė
Darbuotojai ir darbdaviai arba atitinkamos jų organizacijos pagal Sąjungos teisę ir nacionalinius teisės aktus bei praktiką turi teisę derėtis ir atitinkamu lygiu sudaryti kolektyvinius susitarimus, o interesų konflikto atveju imtis kolektyvinių veiksmų, įskaitant streikus, savo interesams apginti.
29 straipsnis Teisė naudotis įdarbinimo tarnybų paslaugomis
Kiekvienas turi teisę naudotis nemokamomis įdarbinimo tarnybų paslaugomis.
30 straipsnis Apsauga nepagrįsto atleidimo iš darbo atveju
Kiekvienas darbuotojas turi teisę į apsaugą pagal Sąjungos teisę ir nacionalinius teisės aktus bei praktiką nepagrįsto atleidimo iš darbo atveju.
31 straipsnis Tinkamos ir teisingos darbo sąlygos
1.
Kiekvienas darbuotojas turi teisę į saugias, jo sveikatą ir orumą atitinkančias darbo sąlygas.
2.
Kiekvienas darbuotojas turi teisę į tai, kad būtų apribotas maksimalus darbo laikas, teisę į dienos ir savaitės poilsį, taip pat kasmetines mokamas atostogas.
32 straipsnis Vaikų darbo uždraudimas ir jaunų žmonių apsauga darbe
Vaikų darbas draudžiamas. Nepažeidžiant jauniems žmonėms palankesnių taisyklių, išskyrus ribotas išimtis, minimalus amžius priimant į darbą negali būti mažesnis negu minimalus privalomojo mokymosi pabaigos amžius.
Priimtiems į darbą jauniems žmonėms turi būti sudarytos jų amžių atitinkančios sąlygos, jie turi būti apsaugoti nuo ekonominio išnaudojimo ir bet kokio darbo, galinčio pakenkti jų saugai, sveikatai ar fiziniam, protiniam, doroviniam ar socialiniam vystymuisi ar trukdyti jų mokymuisi.
33 straipsnis Šeima ir profesinė veikla
1.
Šeimai užtikrinama teisinė, ekonominė ir socialinė apsauga.
2.
Siekiant suderinti šeimos gyvenimą ir profesinę veiklą, kiekvienas asmuo turi teisę būti apsaugotas nuo atleidimo iš darbo dėl priežasčių, susijusių su motinyste, taip pat teisę į mokamas motinystės atostogas ir į vaiko priežiūros atostogas gimus vaikui ar jį įvaikinus.
34 straipsnis Socialinė apsauga ir socialinė parama
1.
Sąjunga pripažįsta ir gerbia teisę gauti socialinio draudimo pašalpas ir naudotis socialinėmis paslaugomis, suteikiančiomis apsaugą pagal Sąjungos teisės ir nacionalinių teisės aktų nustatytas taisykles ir praktiką motinystės atveju, susirgus, patyrus nelaimingą atsitikimą darbe, esant išlaikytiniu ar sulaukus senatvės, taip pat netekus darbo.
2.
Kiekvienas Sąjungoje teisėtai gyvenantis ir teisėtai keičiantis gyvenamąją vietą asmuo turi teisę gauti socialines pašalpas ir naudotis socialinėmis lengvatomis pagal Sąjungos teisę ir nacionalinius teisės aktus ir praktiką.
3.
Siekdama įveikti socialinę atskirtį ir skurdą, Sąjunga pripažįsta ir gerbia teisę į socialinę paramą ir paramą aprūpinant būstu, kad pagal Sąjungos teisės ir nacionalinių teisės aktų nustatytas taisykles bei praktiką būtų užtikrintos tinkamos gyvenimo sąlygos visiems neturintiems pakankamai lėšų.
35 straipsnis Sveikatos apsauga
Kiekvienas turi teisę į profilaktinę sveikatos priežiūrą ir teisę į gydymą nacionalinių teisės aktų ir praktikos nustatyta tvarka. Apibrėžiant ir vykdant visą Sąjungos politiką ir veiklą, užtikrinamas aukštas žmonių sveikatos apsaugos lygis.
36 straipsnis Galimybė naudotis bendrus ekonominius interesus tenkinančiomis paslaugomis
Siekdama skatinti Sąjungos socialinę ir teritorinę sanglaudą, Sąjunga pagal Sutartis pripažįsta ir gerbia teisę naudotis bendrus ekonominius interesus tenkinančiomis paslaugomis, numatytomis nacionalinių teisės aktų ir praktikos.
37 straipsnis Aplinkos apsauga
Aukštas aplinkosaugos lygis ir aplinkos kokybės gerinimas turi būti integruotas į Sąjungos politiką ir užtikrintas pagal tvaraus vystymosi principus.
38 straipsnis Vartotojų apsauga
Sąjungos politika užtikrina aukštą vartotojų apsaugos lygį.
V ANTRAŠTINĖ DALIS PILIETINĖS TEISĖS 39 straipsnis Teisė balsuoti ir būti kandidatu Europos Parlamento rinkimuose
1.
Kiekvienas Sąjungos pilietis turi teisę balsuoti ir būti kandidatu Europos Parlamento rinkimuose valstybėje narėje, kurioje jis gyvena, tomis pačiomis sąlygomis kaip ir tos valstybės piliečiai.
2.
Europos Parlamento nariai renkami remiantis tiesiogine, visuotine rinkimų teise laisvu ir slaptu balsavimu.
40 straipsnis Teisė balsuoti ir būti kandidatu vietos savivaldos rinkimuose
Kiekvienas Sąjungos pilietis turi teisę balsuoti ir būti kandidatu vietos savivaldos rinkimuose valstybėje narėje, kurioje jis gyvena, tomis pačiomis sąlygomis kaip ir tos valstybės piliečiai.
41 straipsnis Teisė į gerą administravimą
1.
Kiekvienas asmuo turi teisę į tai, kad Sąjungos institucijos, įstaigos ir organai jo reikalus tvarkytų nešališkai, teisingai ir per kiek įmanomai trumpesnį laiką.
2.
Ši teisė apima:
a)
kiekvieno asmens teisę būti išklausytam prieš taikant bet kokią individualią jam nepalankią priemonę;
b)
kiekvieno asmens teisę susipažinti su savo byla, laikantis teisėto konfidencialumo ir profesinio bei verslo slaptumo;
c)
administracijos pareigą pagrįsti savo sprendimus.
3.
Kiekvienas asmuo turi teisę į tai, kad Sąjunga pagal valstybėms narėms bendrus teisės principus atlygintų jam žalą, kurią atlikdami savo pareigas padarė Sąjungos institucijos ar jų tarnautojai.
4.
Kiekvienas asmuo gali kreiptis į Sąjungos institucijas viena iš kalbų, kuria surašytos Sutartys, ir jam turi būti atsakyta ta pačia kalba.
42 straipsnis Teisė susipažinti su dokumentais
Kiekvienas Sąjungos pilietis ir kiekvienas fizinis asmuo, kuris gyvena bet kurioje valstybėje narėje, ar juridinis asmuo, kurio registruota buveinė yra valstybėje narėje, turi teisę susipažinti su Sąjungos institucijų, įstaigų ir organų bet kurios formos dokumentais.
43 straipsnis Europos ombudsmenas
Kiekvienas Sąjungos pilietis ir kiekvienas fizinis asmuo, kuris gyvena bet kurioje valstybėje narėje, ar juridinis asmuo, kurio registruota buveinė yra valstybėje narėje, turi teisę kreiptis į Europos ombudsmeną su skundu dėl netinkamų Sąjungos institucijų, įstaigų ar organų administravimo veiksmų, išskyrus Europos Sąjungos Teisingumo Teismo vykdomas teismo funkcijas.
44 straipsnis Peticijos teisė
Kiekvienas Sąjungos pilietis ir kiekvienas fizinis asmuo, kuris gyvena bet kurioje valstybėje narėje, ar juridinis asmuo, kurio registruota buveinė yra valstybėje narėje, turi teisę pateikti peticiją Europos Parlamentui.
45 straipsnis Judėjimo ir apsigyvenimo laisvė
1.
Kiekvienas Sąjungos pilietis turį teisę laisvai judėti ir apsigyventi valstybių narių teritorijoje.
2.
Pagal Sutartis judėjimo ir apsigyvenimo laisvė gali būti suteikta trečiųjų šalių piliečiams, teisėtai gyvenantiems valstybės narės teritorijoje.
46 straipsnis Diplomatinė ir konsulinė apsauga
Kiekvienas Sąjungos pilietis trečiosios šalies teritorijoje, kurioje valstybė narė, kurios pilietis jis yra, neturi atstovybės, naudojasi bet kurios kitos valstybės narės diplomatine ir konsuline apsauga tomis pačiomis sąlygomis kaip ir tos valstybės narės piliečiai.
VI ANTRAŠTINĖ DALIS TEISINGUMAS 47 straipsnis Teisė į veiksmingą teisinę gynybą ir teisingą bylos nagrinėjimą
Kiekvienas asmuo, kurio teisės ir laisvės, garantuojamos Sąjungos teisės, yra pažeistos, turi teisę į veiksmingą jų gynybą teisme šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
Kiekvienas asmuo turi teisę, kad jo bylą per kiek įmanoma trumpesnį laiką viešai ir teisingai išnagrinėtų pagal įstatymą įsteigtas nepriklausomas ir nešališkas teismas. Kiekvienas asmuo turi turėti galimybę gauti teisinę pagalbą, būti ginamas ir atstovaujamas.
Asmenys, neturintys pakankamai lėšų, turi gauti nemokamą teisinę pagalbą, jei tai reikalinga užtikrinti teisę į veiksmingą teisingumą.
48 straipsnis Nekaltumo prezumpcija ir teisė į gynybą
1.
Kiekvienas kaltinamas padaręs nusikaltimą asmuo laikomas nekaltu, kol jo kaltė neįrodyta pagal įstatymą.
2.
Kiekvienam, kuris kaltinamas padaręs nusikaltimą, užtikrinama teisė į gynybą.
49 straipsnis Teisėtumo ir nusikalstamos veikos bei bausmės proporcingumo principai
1.
Niekas negali būti nuteistas už veikimą ar neveikimą, kurie pagal jų padarymo metu galiojusią nacionalinę ar tarptautinę teisę nebuvo laikomi nusikalstamomis veikomis. Taip pat negali būti skiriama griežtesnė bausmė negu ta, kuri buvo taikoma nusikalstamos veikos padarymo metu. Jeigu po to, kai nusikalstama veika buvo padaryta, įstatymo nustatyta lengvesnė bausmė, skiriama lengvesnė bausmė.
2.
Šis straipsnis nekliudo teisti ir nubausti kiekvieną asmenį už veikimą ar neveikimą, kurie jų padarymo metu buvo laikomi nusikalstamomis veikomis pagal visuotinai pripažintus bendruosius teisės principus.
3.
Bausmės griežtumas turi atitikti padarytą nusikalstamą veiką.
50 straipsnis Teisė nebūti du kartus teisiamam ar baudžiamam už tą pačią nusikalstamą veiką
Niekas negali būti antrą kartą teisiamas ar baudžiamas už nusikalstamą veiką, dėl kurios Sąjungoje jis jau buvo galutinai išteisintas ar pripažintas kaltu pagal įstatymą.
VII ANTRAŠTINĖ DALIS CHARTIJOS AIŠKINIMO IR TAIKYMO BENDROSIOS NUOSTATOS 51 straipsnis Taikymo sritis
1.
Šios Chartijos nuostatos skirtos Sąjungos institucijoms, įstaigoms ir organams, tinkamai atsižvelgiant į subsidiarumo principą, bei valstybėms narėms tais atvejais, kai šios įgyvendina Sąjungos teisę. Todėl jie turi gerbti teises, laikytis principų ir juos taikyti pagal turimus atitinkamus įgaliojimus, nepažeisdami Sąjungos įgaliojimų, suteiktų jai Sutartimis, ribų.
2.
Ši Chartija neišplečia Sąjungos teisės taikymo srities už Sąjungos įgaliojimų ribų, nenustato Sąjungai naujų įgaliojimų ar užduočių ir nepakeičia Sutartyse nustatytųjų.
52 straipsnis Teisių ir principų taikymo sritis ir aiškinimas
1.
Bet koks šios Chartijos pripažintų teisių ir laisvių įgyvendinimo apribojimas turi būti numatytas įstatymo ir nekeisti šių teisių ir laisvių esmės. Remiantis proporcingumo principu, apribojimai galimi tik tuo atveju, kai jie būtini ir tikrai atitinka Sąjungos pripažintus bendrus interesus arba reikalingi kitų teisėms ir laisvėms apsaugoti.
2.
Šios Chartijos pripažintos teisės, reglamentuojamos Sutartyse, įgyvendinamos jose nustatytomis sąlygomis ir neperžengiant jose nustatytų ribų.
3.
Šioje Chartijoje nurodytų teisių, atitinkančių Žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos garantuojamas teises, esmė ir taikymo sritis yra tokia, kaip nustatyta toje Konvencijoje. Ši nuostata nekliudo Sąjungos teisėje numatyti didesnę apsaugą.
4.
Šios Chartijos pripažįstamos pagrindinės teisės, atsiradusios iš valstybėms narėms bendrų konstitucinių tradicijų, aiškinamos remiantis tomis tradicijomis.
5.
Principus apibrėžiančios šios Chartijos nuostatos gali būti įgyvendinamos Sąjungos institucijų, įstaigų ir organų priimtais įstatymo galią turinčiais aktais ir vykdomaisiais aktais bei valstybių narių teisės aktais, kuriuos jos pagal savo įgaliojimus priima įgyvendindamos Sąjungos teisę. Teismo proceso metu jomis galima remtis tik aiškinant tokius aktus ir priimant sprendimą dėl jų teisėtumo.
6.
Turi būti visiškai atsižvelgiama į šioje Chartijoje nurodytus nacionalinius aktus ir praktiką.
7.
Sąjungos ir valstybių narių teismai skiria deramą dėmesį išaiškinimams, kurie yra parengti siekiant nubrėžti šios Chartijos aiškinimo gaires.
53 straipsnis Apsaugos lygis
Jokia šios Chartijos nuostata negali būti aiškinama kaip ribojanti ar kitaip varžanti žmogaus teises ir pagrindines laisves, kurias atitinkamoje taikymo srityje pripažįsta Sąjungos teisė ir tarptautinė teisė bei tarptautiniai susitarimai, kurių šalys yra Sąjunga arba visos valstybės narės, įskaitant Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvenciją, taip pat valstybių narių konstitucijos.
54 straipsnis
Draudimas piktnaudžiauti teisėmis
Jokia šios Chartijos nuostata negali būti aiškinama kaip suteikianti teisę pradėti veiklą ar atlikti veiksmą siekiant panaikinti bet kurią šioje Chartijoje pripažįstamą teisę ar laisvę arba apriboti ją labiau, negu numatyta šioje Chartijoje.
Šis tekstas yra 2000 m. gruodžio 7 d. paskelbtos Chartijos tekstas su adaptacijomis; jis pakeis minėtą Chartiją nuo Lisabonos sutarties įsigaliojimo dienos.
Europos Parlamento vardu
Europos Sąjungos Tarybos vardu
Europos Komisijos vardu
