4.3.2009
PASIŪLYMAS DĖL REZOLIUCIJOS
siekiant baigti diskusijas dėl Tarybos ir Komisijos pareiškimų
pagal Darbo tvarkos taisyklių 103 straipsnio 2 dalį
pateikė Daniel Cohn-Bendit, Monica Frassoni, Rebecca Harms, Gisela Kallenbach ir Claude Turmes
Verts/ALE frakcijos vardu
dėl 2009 m. pavasarį vyksiančiam Europos Vadovų Tarybos susitikimui perduodamos nuomonės apie Lisabonos strategiją
Europos Parlamento rezoliucija dėl 2009 m. pavasarį vyksiančiam Europos Vadovų Tarybos susitikimui perduodamos nuomonės apie Lisabonos strategiją
Europos Parlamentas ,
–
atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 103 straipsnio 2 dalį,
A.
kadangi finansų krizė grėsmingai artėjo jau 2007 m.; kadangi Parlamentas jau prieš metus priimtoje rezoliucijoje dėl Lisabonos strategijos 2008 m. vasario 20 d. Europos Parlamento rezoliucija dėl 2008 m. pavasarį vyksiančiam Europos Vadovų Tarybos susitikimui perduodamos nuomonės apie Lisabonos strategiją ( Priimti tekstai , P6_TA(2008)0057 .) pabrėžė, kad „ypač svaru išsaugoti finansinių rinkų stabilumą“, pažymėjo, kad neseniai įvykusi paskolų rinkų krizė parodė, jog Europos Sąjungai reikia sukurti priežiūros priemones, kurias taikant padidėtų finansinių rinkų skaidrumas bei stabilumas ir būtų geriau apsaugomi vartotojai“ ir prašė „įvertinti esamas tinkamos kontrolės Europoje sistemas bei priemones“,
B.
kadangi dabartinė ekonomikos krizė – tai galimybė persvarstyti pasaulio ekonomikos sąrangą ir dominuojančias ekonomikos doktrinas; kadangi mes sprendžiame trumpalaikės krizės problemą, turėtume pasinaudoti proga ir vykdyti nuodugnias reformas, kad pasaulis į 21-ąjį amžių žengtų turėdamas teisingesnes ir stabilesnes finansų sistemas,
C.
kadangi pagal Europos Sąjungos sutarties suvestinės redakcijos 100 straipsnio 2 dalį, didelių finansinių problemų turinčią ES valstybę narę galima gelbėti nuo bankroto; pažymi, kad šiame straipsnyje nurodoma, jog tais atvejais, kai valstybė narė patiria sunkumų arba dėl gaivalinių nelaimių ar išimtinių, jos nekontroliuojamų aplinkybių, jai gresia dideli sunkumai, Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu ir spręsdama kvalifikuota balsų dauguma, gali tam tikromis sąlygomis suteikti tai valstybei narei Bendrijos finansinę pagalbą,
D.
kadangi tai, kad surinkta trilijonai dolerių su dabarties bėdomis susijusioms problemoms išspręsti (jei šios lėšos būtų skirtos tinkamiems projektams) – galimybė, kurios prieš metus net nebuvo galima įsivaizduoti,
E.
kadangi vadinamajame pasauliniame Naujajame ekologiniame plane (angl. Green New Deal) – 2008 m. spalio mėn. Jungtinių Tautų aplinkos apsaugos programos pateiktoje koncepcijoje – atkreipiamas dėmesys į dabartinius ekonomikos sunkumus ir kadangi šis planas turėtų būti ES atkūrimo strategijų idėjų įkvėpimo šaltinis,
F.
kadangi daugelis ES vyriausybių linkę veikti vadovaudamosi atgyvenusia nacionaline logika, o tai nėra ekonomikos ir politikos požiūriu tinkamas reagavimo į šią problemą būdas,
Krizės priežastys
1.
pažymi, kad į finansų krizę neturėtų būti žvelgiama kaip į gaivalinę nelaimę ar nelaimingą atsitikimą: ši krizė yra žmogaus veiklos ir neoliberalios ideologijos, pagal kurią tikima, jog rinka ir jos stambiausi dalyviai yra geriausi reguliuotojai, rezultatas;
2.
primena, kad savo prieš metus priimtoje rezoliucijoje dėl Lisabonos strategijos Parlamentas jau ragino Komisiją parengti „rekomendacijas, kaip padidinti finansinės sistemos stabilumą ir sustiprinti jos gebėjimą užtikrinti saugų ilgalaikį Europos verslo finansavimą“;
3.
griežtai kritikuoja Komisiją, ypač jos Pirmininką J. M. Barrosą ir Komisijos narį Ch. McCreevį, kadangi jie tinkamai neatsižvelgė į šiuos susirūpinimą keliančius klausimus ir toliau vykdė užsitęsusią ir naivią sektoriaus nereguliavimo politiką ir kad vadovavosi principu „laissez-faire“;
4.
įsitikinęs, kad dabartinė krizė – tai trijų, būtent ekonomikos, socialinės ir aplinkos apsaugos raidos krizių išraiška; taigi įspėja apie „atkūrimo planą“, kurio tikslas paprasčiausiai sugrąžinti mums modelį, dėl kurio susidarė dabartinė padėtis; taigi įspėja, kad nederėtų tiesiog pumpuoti pinigų į ekonomiką ir taikyti primityvaus paklausos valdymo metodo, nes dėl to kiltų pavojus, jog aplinkos apsaugos ir socialinė krizė tik gilės;
5.
ragina Tarybą prisiimti rimtų įsipareigojimų siekiant integruoti Lisabonos ir Geteborgo strategijas, taip pat Europos atkūrimo programą, kad ES siekdama įveikti ateities sunkumus laikytųsi vieno visa apimančio požiūrio;
6.
įsitikinęs, kad reikia numatyti ekonominių paskatų, kurios būtų didesnio masto, daug labiau koordinuotos ir geriau atitiktų siektinus tikslus, negu visos ES svarstytosios iki šiol, taip pat įsitikinęs, kad būtina parengti naujų finansinių priemonių ir procedūrų, o viena iš sėkmės prielaidų – nedelsiant stabilizuoti pasaulio finansų sistemą;
Nauja finansų sektoriaus struktūra ES ir už jos ribų
7.
pabrėžia, kad dėl negriežtų antimonopolinių įstatymų finansinių institucijų dydis pasiekė tokį lygį, kad jos paprasčiausiai pasidarė pernelyg didelės, kad joms būtų leista žlugti, ir kad praktiškai nėra kito pasirinkimo išskyrus gelbėti šias institucijas nuo bankroto mokesčių mokėtojų lėšomis;
8.
atkreipia dėmesį į tai, kad viena iš šios krizės pamokų – suvokti finansinių institucijų vaidmenį kaip „tikrosios ekonomikos tarnaičių“;
9.
įsitikinęs, kad finansų sektoriaus reglamentavimo nuostatos, įskaitant griežtas skaidrumo, informacijos atskleidimo ir priežiūros taisyklės, turi aprėpti visas finansų institucijas ir jų turi būti laikomasi; primygtinai ragina teikti daugiau teisėkūros pasiūlymų ir rengti daugiau tarptautinių susitarimų, kuriais remiantis būtų užkirstas kelias nepagrįstai rizikai, įtakai ir ekonominiam trumparegiškumui, kurie ir yra pagrindiniai krizės šaltiniai; primena Komisijai, kad ji privalo reaguoti į Parlamento prašymus dėl rizikos draudimo fondų ir privataus kapitalo fondų reguliavimo;
10.
mano, kad būtina nedelsiant finansų priežiūros struktūrą perkelti į Europos lygmenį, ir rekomenduoja, kad ECB dalyvautų vykdant sistemos požiūriu svarbių finansų institucijų visos ES mastu makroekonominę priežiūrą pagal Sutarties 105 straipsnio 6 dalį; ragina dėti daug pastangų, kad būtų pasiektas susitarimas dėl pasaulinės finansų sektoriaus reguliavimo įstaigos, t. y. institucijos, kuri galėtų koordinuoti ir visų finansų centrų, įskaitant įsisteigusius lengvatinio apmokestinimo šalyse, veiklą;
11.
primena, kad dalis atsakomybės už finansų krizę tenka kreditų reitingų agentūroms; palankiai vertina tai, kad Europos Vadovų Taryba ragina Komisiją teikti teisėkūros pasiūlymų, kuriais būtų siekiama paspartinti griežtesnių kredito reitingų agentūrų taisyklių rengimo procesą; atsižvelgdamas į tai mano, kad itin svarbu užtikrinti kreditų reitingų agentūrų registraciją ir neleisti, kad ta pati agentūra nustatytų konkrečios bendrovės reitingą ir kartu teiktų jai kitas paslaugas; laikosi nuomonės, kad Komisija turėtų siūlyti įsteigti viešą ir nepriklausomą ES kredito reitingų agentūrą, siekdama didinti šio sektoriaus skaidrumą;
12.
siūlo, kad Taryba nedelsdama patvirtintų priemonių, kuriomis vadovaujantis šalių, kurios atsisako laikytis tarptautinių standartų, finansų institucijoms būtų uždrausta sudaryti sandorius su tų šalių, kurių ekonomikos sistema tinkamai reguliuojama, institucijomis ir taikyti sankcijas visoms valstybėms ir teritorijoms, kurios nebendradarbiauja; pabrėžia, kad stabili pasaulio finansų sistema – viešoji gėrybė, o atsakomybė už jos išsaugojimą tenka pasaulio vadovams;
13.
atsižvelgdamas į tai, kad artėja G20 susitikimas, ragina palaipsniui diegti daugiašalę finansų sektoriaus priežiūros ir reguliavimo sistemą; prašo Tarybos ginti bendrą poziciją mokesčių rojaus panaikinimo ir griežtos atlygio sistemų kontrolės klausimais, nes tai svarbiausi dalykai siekiant atkurti finansų sektoriaus stabilumą; primena, kad reikia pertvarkyti Bretton Woodso institucijų valdymą, kad būtų pakeista balsavimo teisių sistema ir įdiegta valstybių narių dvigubos daugumos balsavimo sistema, ir kapitalo pasiskirstymą; ragina iš naujo apibrėžti tarptautinių finansų sektoriaus institucijų nustatytą priimtino dydžio skolų sistemą ir įdiegti daugiašalę skolų restruktūrizavimo ir atsakingo skolinimo sistemą; ragina griežtai reguliuoti išvestinių finansinių priemonių tiesioginių pardavimų sandorius; pabrėžia, kad reikia griežtinti rizikos ribojimo taisykles ir kad jos turi būti labiau išplėstos negu Bazelio II taisyklės, kad būtų labai sugriežtinti bankams keliami privalomų rezervų reikalavimai, ir riboti galimybes perkvalifikuoti paskolas į investicijas; ragina griežtinti daugiašalio duomenų teikimo reikalavimus ir nustatyti rizikos draudimo fondų ir privataus kapitalo fondų kapitalo ir skolų santykio reikalavimus;
14.
ragina Europos Vadovų Tarybą G20 susitikime remti Jungtinių Tautų prekybos ir plėtros konferencijos (UNCTAD) pasiūlymą dėl naujos daugiašalės sistemos, kurios tikslas – pažaboti spekuliacijas valiutomis, įdiegimo ir sudaryti galimybes visoms valstybėms pačioms priimti sprendimus, kad jos galėtų vykdyti tinkamą ekspansyvią finansų ir pinigų politiką, kurios tikslas – išsaugoti darbo vietas ir apsaugoti vidaus ekonomiką recesijos ar finansų krizės sąlygomis;
Vadinamasis Naujasis ekologinis planas
15.
pabrėžia dėl turtingiausių pasaulio ekonomikų vartojimo, kuris finansuojamas kreditais, įpročių susidarė didelis ekologinis deficitas, todėl stengiantis atgaivinti ekonomiką mums reikia atsisakyti pernelyg supaprastinto paklausos valdymo modelio;
16.
taigi įspėja, kad nederėtų aklai pumpuoti pinigų, skirtų gelbėtis nuo bankroto, į pasenusias pramonės šakas ir atgyvenusius ekonomikos modelius, nes tai reikštų, kad pinigai išmetami į balą ir įkeičiama mūsų vaikų ateitis;
17.
įsitikinęs, kad sprendimas atsisakyti kovoti su klimato kaita ir atidėti investicijas į aplinkos apsaugą vėlesniam laikui – tai pribloškianti klaida, kurios poveikį iš karto pajusime ne tik mes: jį jus ir ateities kartos;
18.
palankiai vertina visose Europos Sąjungos valstybėse ir jos viduje pasiektą išsamų susitarimą, kad, norint įveikti dabartinę ekonominę krizę, būtina imtis ryžtingų politinių veiksmų; tačiau įsitikinęs, kad priemonės, kurių imtasi neatitinka, sunkumų, visų pirma todėl, kad nėra tinkamai atsižvelgta į visuomenės ateities poreikius, be to, šis problemos sprendimo būdas nėra Europos lygmens; pabrėžia, kad šiomis aplinkybėmis svarbu įgyvendinti suderintą Europos strategiją, kad nebūtų įgyvendinami nacionaliniai planai ir dėl to nekiltų konfliktų ir nesusidarytų papildomų išlaidų;
19.
ragina laikyti šią krizę dar vieną paskata spartinti labai reikalingą pramonės virsmą ekologine ir ragina didžiausią viešųjų atkūrimo lėšų dalį skirti ekologiškoms investicijoms, kurios ne tik atsipirktų, bet ir lėtėtų klimato kaita, mažėtų energetinė priklausomybė, būtų mažiau išleidžiama energijos ištekliams, nebūtų daroma žalos aplinkai, be to, gerėtų piliečių gyvenimo kokybė; atkreipia dėmesį į tai, kad nesiėmus būtinų veiksmų neišvengiamai didės sąnaudos;
20.
pažymi, kad daugelis investicijų į ekologiškus ekonomikos sektorius (energinio pastatų atnaujinimo, energijos iš atsinaujinančių šaltinių, viešojo transporto) gali duoti trejopos naudos: būtų kuriamos darbo vietos, mažinamas klimato kaitos poveikis ir stiprinama ES energetinė nepriklausomybė, dėl jų Europos pramonė taip pat turėtų pirmojo sumanytojo pranašumų prieš kitus pasaulio regionus, kurie dar nesiėmė šios iniciatyvos rengtis būsimai pramoninei revoliucijai, kuri bus ekologinė revoliucija;
21.
atkreipia dėmesį į tai, kad, Komisijos vertinimais, šiuo metu ekologiškuose ekonomikos sektoriuose dirba apie 3,5 mln. žmonių; pabrėžia, jeigu ši apibrėžtis būtų interpretuojama platesniu požiūriu ir atsižvelgiama į netiesioginį poveikį, apie 8 mln. darbo vietų yra priklausomos nuo šių pramonės šakų; remiantis pastarųjų tyrimų duomenimis, energijos iš atsinaujinančių šaltinių sektoriuje, kurio apyvarta 120 milijardų eurų (maždaug 1 proc. 27 narių ES BNP), galėtų dirbti daugiau nei 2 mln. žmonių;
22.
pabrėžia, kad statybos pramonė pats didžiausias ES pramonės sektorius, kuriame dirba apie 26 mln. žmonių, kurių darbo vietos, visų pirma MVI, tiesiogiai ar netiesiogiai susiję su šiuo sektoriumi; pažymi, kad skatinti didinti pastatų šilumos izoliaciją ir atnaujinti jau pastatytus pastatus galėtų būti pagrindinis ekonomikos atkūrimo, darbo vietų kūrimo ir energijos taupymo veiksnys;
23.
pažymi, kad JK Energetikos ir klimato kaitos departamento tyrime prieita prie išvados, kad per ateinančius 10 metų būtų galima pastatyti 5 000–7 000 papildomų vėjo jėgainių atviroje jūroje prie JK krantų, kurios galėtų gaminti tiek energijos, kiek jos gamina 25 didelės akmens anglimi kūrenamos elektrinės, o JK išmetamas anglies dioksido kiekis sumažėtų 14 proc. ir JK būtų sukurta iki 70 000 darbo vietų;
24.
pabrėžia, kad iki 2030 m. į ES elektros energijos tinklą ir gamybos pajėgumus reikia investuoti, išankstiniais skaičiavimais, 1 trilijoną eurų, o į dujų tiekimo tinklą – 150 milijonų eurų; pabrėžia, kad ES lėšos energetikos projektams daugiausia turėtų būti skiriamos investicijoms, kurios teikia didžiausią pridėtinę vertę ir rentabilumą siekiant ES tikslų kovos su klimato kaita politikos srityje, t. y. energijos taupymo ir energetinio efektyvumo projektams, taip pat investicijoms į energijos, gaunamos iš atsinaujinančių šaltinių, tinklus;
25.
įsitikinęs, kad įgyvendinant tikslus atitinkančią visos ES tvarumo programą, kurios ateinančių penkerių metų biudžetas 500 mln. eurų. (100 mln. eurų per metus, o tai sudaro 0,7 proc. 27 narių ES metinio BVP) būtų galima sukurti ir išlaikyti 5 mln. darbo vietų, o pusę šių darbo vietų būtų galima sukurti per ateinančius dvejus metus;
26.
pažymi, kad Komisijos Europos ekonomikos atkūrimo plano dalis, susijusi su energetikos projektais, prastai parengta, nes pagal ją beveik visa valstybės parama turėtų būti skiriama tik didelėms energijos ir telekomunikacijų sektorių oligopolijoms, taigi pamiršti svarbūs partneriai siekiant permainų, būtent MVĮ, ekologiškų technologijų įmonės, ES miestai ir regionai; kritikuoja tai, kad Komisijos ekonomikos atkūrimo planas didele dalimi grindžiamas projektais, kurie per artimiausius dvejus metus dar nebus parengti taip, kad į juos būtų galima investuoti, šiame plane taip pat išreiškiama labai šališka nuomonė apie anglies dioksido surinkimo ir saugojimo ir energetikos sektoriaus infrastruktūrą, nes dar reikės ilgų metų reikiamiems leidimams gauti, o tai kenkia daugeliui kitų energijos iš atsinaujinančių šaltinių ir statybos sektorių technologijų, nes jei strateginiu lygmeniu būtų bendradarbiaujama su ES miestais ir regionais, jas būtų galima greitai suaktyvinti, taigi artimiausiu metu iš tiesų būtų daromas poveikis užimtumui;
27.
atkreipia dėmesį į tai, kad vadinamojo Naujojo ekologinio plano investicijomis taip pat turi būti siekiama didesnio našumo, be to, siekiama pakeisti naudojamus išteklius kitais šaltiniais, išskyrus naftą, nes artimiausiu metu ar vidutiniu laikotarpiu jų pradės trūkti ir tai turės neigiamos įtakos tam tikrų sektorių, pvz., informacijos, ryšių ir pramogų pramonės, vystymuisi; pažymi, kad remiantis naujausiais tyrimais, naudojant minėtus išteklius galima gerokai padidinti našumą ir taip mažinti atliekas, sąnaudas ir priklausomybę nuo įprastų išteklių;
28.
pabrėžia, kad vadinamajame Naujajame ekologiniame plane taip pat turi būti sprendžiama socialinės krizės problema, siūlant labai daug investuoti į socialines paslaugas, visų pirma į švietimą ir sveikatos apsaugą, ir sukurti geresnes mūsų vaikų ir studentų mokymosi sąlygas, padidinti mokytojų skaičių ir pagerinti fizines mokymosi sąlygas, nes tai investicijos, kurios ateityje atsipirks;
29.
yra įsitikinęs, kad neįmanoma pasiekti Lisabonos strategijoje numatytų tikslų, jeigu sprendžiant klausimus dėl bendrosios rinkos nenumatoma įtraukti ir stiprinti socialinio aspekto; ragina Tarybą per vidutinės trukmės laikotarpį parengti minimalaus atlyginimo ir socialinių teisių konvergencijos politiką; įsitikinęs, kad vykdant politiką, kurios tikslas mažinti viršvalandinį darbą, būtų sukuriama daugiau darbo vietų, o turimomis galimybėmis dalijimasi teisingiau;
30.
ragina Komisiją ir valstybes nares užtikrinti, kad Europos socialinio fondo dėmesys būtų sutelktas į tikslą perkvalifikuoti darbuotojus ir gerinti jų galimybes įsidarbinti, taip pat į socialinės įtraukties veiksmus, siekiant įveikti blogiausias krizės socialines pasekmes; ryžtingai reikalauja, kad lyčių aspektas būtų integruotas į visas šias politikos sritis;
Ekologiškos atkūrimo programos finansavimas
31.
ragina nustatyti bendrąją taisyklę, pagal kurią finansininkai būtų įpareigoti atlikti savo tikrąjį vaidmenį, t. y. tarnauti ekonomikos plėtrai ir gerovei, ir pageidauja, kad visos atkūrimo programoms finansuoti naudojamos viešosios lėšos ir viešojo sektoriaus garantijos būtų skirtos projektams, kuriuos vykdant siekiama vadovautis tokiu ekonomikos plėtros modeliu, kuriuo remiantis būtų tausojama energija, naudojama energija iš atsinaujinančių energijos šaltinių, atsisakoma branduolinės energijos, siekiama socialinio teisingumo ir laikomasi atsakingo požiūrio į ateitį;
32.
pabrėžia, kad subsidijos nesėkmingai veikiantiems privatiems ar valstybiniams bankams ar parama nuvertėjusio turto turintiems privatiems bankams paprasčiausiai reiškia, kad mokesčių mokėtojų pinigai pervedami problemų turintiems bankams; pataria, kad prireikus, geriau būtų valstybės parama būtų teikiama įprastiniu būdu įsigyjant dalį akcijų paketo;
33.
atkreipia dėmesį į tai, kad labai svarbi planuojama 2009 m. biudžeto peržiūra, į kurią turi būti įtraukti drąsūs pasiūlymai dėl daugiamečių programų finansinio programavimo pakeitimų, pasiūlytų per laikotarpio vidurio peržiūrą, kad būtų reaguojama į krizės pasekmes ir atsižvelgiama į dėl klimato kaitos atsirandančius sunkumus;
34.
įsitikinęs, kad EIB, ES finansų šaltinis ir pasaulio didžiausias viešasis skolintojas, turi atlikti labai svarbų vaidmenį finansuojant atkūrimą; ragina ženkliai padidinti valstybių narių, kurios yra EIB akcininkės, įmokėtąjį kapitalą, kad labai padidėtų EIB galimybės skolinti, taigi būtų ne tik daromas daug didesnis šio banko poveikis investicijų apimčiai, bet kartu gerėtų projektų atitikties tvarumo reikalavimams kontrolė;
35.
mano, kad esamomis aplinkybėmis EIB turi būti leista naudotis ECB refinansavimu; atkreipia dėmesį į tai, kad (laikantis prielaidos, kad ECB refinansavimo palūkanų norma – 2 proc.) ECB galėtų skirti 5 milijardus eurų palūkanų normos subsidijoms, iš viso 250 milijardų eurų kreditams, už kuriuos neskaičiuojamos palūkanų normos, kuriais galėtų naudotis viešojo ir privataus sektoriaus investuotojai ekologiškoms investicijoms ir pažangiausioms technologijoms finansuoti, taigi būtų stabdoma klimato kaita ir mažėtų su ja susijusios išlaidos;
36.
ragina kiek įmanoma anksčiau pradėti fondo „2020 Marguerite“, kurio tikslas – finansuoti tiesiogines kapitalo investicijas į Europai svarbius infrastruktūros ir energetikos projektus, veiklą ir siekiant didžiausio poveikio ir greitų rezultatų pervesti į jį lėšų iš Europos ekonomikos atkūrimo plano biudžeto; ragina Parlamentą ir kitas Europos institucijas pasirašyti susitarimo memorandumą, kad būtų užtikrinama, jog investuojama į iš tiesų tvarius projektus;
37.
pageidauja, kad Komisija pateiktų pasiūlymų, kuriais siekiama didinti visoje ES energetikos mokesčius, nes tai skatintų negaminti aplinkai kenkiančių produktų ir neteikti paslaugų ir jų nenaudoti ir leistų pakeisti mokesčių sistemą taip, kad apmokestinimo pagrindas būtų ne darbas, o energija;
38.
ragina Komisiją teikti pasiūlymų dėl bendro ES finansinių sandėrių mokesčio nustatymo, nes tai padėtų finansuoti investicijas į besivystančias šalis, kad būtų įveikti blogiausios krizės pasekmės ir toliau siekiama tūkstantmečio vystymosi tikslų;
39.
prašo JT mokesčių komitetą performuoti į aukštesnio lygmens, t. y. vyriausybių, instituciją, kad būtų kovojama su mokesčių slėpimu ir vengimu mokėti mokesčius; prašo reformuoti tarptautinių apskaitos standartų komiteto valdymą, kad būtų užtikrinta atskaitomybė visuomenei ir skaidrumas ir kad laikomasi atsargumo principo.
Atnaujinta Lisabonos strategija
40.
atkreipia dėmesį, kad atviram koordinavimo metodui, kuriuo Lisabonos strategija buvo pagrįsta devynerius metus, būdingi šie trūkumai, kurie išaiškėjo Europos Sąjungai susidūrus su naujomis vidaus ir išorės problemomis;
41.
mano, kad artimiausiu metu ES vadovai turėtų susitarti dėl naujos glaudesnio ekonominės politikos koordinavimo teisinės sistemos, o vidutiniu laikotarpiu turėtų būti patvirtinta tinkama bendra ES ekonomikos politika; prašo Komisijos iki 2009 m. pabaigos pateikti išsamų pastarųjų devynerių metų Lisabonos strategijos įgyvendinimo vertinimą; turėdamas tai mintyje, pabrėžia, kad nėra savaime akivaizdu, kaip išmatuoti Lisabonos strategijos sėkmę ir kokie rodikliai būtų tinkami pažangai matuoti; primena, kad pats savaime ekonominis augimas nėra programos pabaiga ir BVP arba BNP apibūdinančių skaičių negalima laikyti tinkamais gerovės rodikliais;
42.
ragina Lisabonos proceso stebėsenai naudoti dar ir kitų naujų rodiklių, įskaitant gyvenimo kokybės rodiklius; atsižvelgdamas į tai teigiamai vertina darbą, kurį atliko įvairūs Komisijos generaliniai direktoratai, nustatydami naujus kokybinius rodiklius; ragina Tarybą, valstybes nares ir Komisiją įvertinti savo politikos priemones ir nacionalinius planus ir atsižvelgiant į tokius rodiklis kaip CO2 išmetimas, energijos imlumas, skurdo lygio rizika ir biologinės įvairovės praradimas;
43.
ragina Komisiją atliekant būsimą nacionalinių reformų programų vertinimą naudoti šiuos naujus rodiklius ir įtraukti juos į Komisijos stebėseną, kad būtų gauta išsamesnės ir tikslesnės informacijos apie Lisabonos ir Geteborgo strategijos pasiekimus ir trūkumus;
44.
ragina Komisiją persvarstyti Lisabonos tikslinių kategorijų sąrašą, pagal kurį sprendžiama, kaip valstybėse narėse ir regionuose naudojami struktūriniai fondai, remiantis naujais rodikliais ir išbraukti kategorijas, dėl kurių dar labiau kenkiama klimatui;
45.
paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai, Komisijai valstybių narių ir šalių kandidačių vyriausybėms ir parlamentams, Regionų komitetui ir Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui.
