7.2.2007
PASIŪLYMAS DĖL REZOLIUCIJOS
siekiant baigti diskusijas dėl Tarybos ir Komisijos pareiškimų
pagal Darbo tvarkos taisyklių 103 straipsnio 2 dalį
pateikė Rebecca Harms, Pierre Jonckheer
Verts/ALE frakcijos vardu,
dėl 2007 m. pavasarį vyksiančiam Europos Vadovų Tarybos susitikimui perduodamos Europos Parlamento nuomonės apie Lisabonos strategiją
Europos Parlamento rezoliucija dėl 2007 m. pavasarį vyksiančiam Europos Vadovų Tarybos susitikimui perduodamos Europos Parlamento nuomonės apie Lisabonos strategiją
Europos Parlamentas ,
–
atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 103 straipsnio 2 dalį,
1.
ragina 2007 m. pavasarį vyksiančiame Europos Vadovų Tarybos susitikime imtis ryžtingų veiksmų ir atsakyti į JT tarpvyriausybinės klimato kaitos komisijos vasario 2 d. pranešimo išvadas ir taip pat nustatyti aiškias gaires, pagal kurias kova su klimato kaita taptų ES politikos strateginiu tikslu, įskaitant pakankamą ir gerai suplanuotą finansavimą;
2.
ragina Komisiją ir Tarybą imtis ryžtingų veiksmų siekiant sustiprinti tarptautinį valdymą gamtosaugos srityje, t. y. įsteigti visavertę tarptautinę organizaciją, globojamą Jungtinių Tautų, kuri remtų ir prižiūrėtų sprendimų aplinkosaugos klausimais įgyvendinimą visame pasaulyje;
Klimato kaita. Energija. Transportas
3.
ragina 2007 m. pavasarį vyksiančiame Europos Vadovų Tarybos susitikime nedelsiant susitarti:
a)
kuo greičiau įgyvendinti priemones, kuriomis būtų siekiama, kad vidutinė pasaulinė temperatūra nekiltų daugiau kaip 2°C, palyginti su iki industrinio laikotarpio lygiu, ir gerokai paspartinti tarptautines derybas dėl laikotarpio po 2012 metų, kad susitarimą, atitinkantį 2°C tikslą, būtų galima pasiekti iki 2008 m. pabaigos; ypač susitarti dėl šiltnamio efektą sukeliančių dujų (ŠESD, angl. GHG) išmetimo sumažinimo išsivysčiusiose šalyse 30 proc. iki 2020 m., palyginti su Kioto protokole numatytomis pradinėmis gairėmis;
b)
nustatyti Europos Sąjungai šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimo sumažinimo tikslus – mažiausiai 30 proc. sumažinti iki 2020 m. ir 80 proc. iki 2050 m., palyginti su šių dujų išmetimo lygiu 1990 m., ir siekti, kad jie atitiktų 2°C ribą;
c)
teikti absoliučią pirmenybę energijos taupymui, nes šios priemonės gali labiausiai prisidėti prie tvarumo; pasiekti, kad iki 2020 m. pirminės energijos būtų sutaupoma bent jau 20 proc. ir kad iki to laiko ES taptų veiksmingiausiai energiją naudojančia ekonomika; iki 2007 m. liepos mėn. pateikti didelius pasiekimus numatančius nacionalinius energijos naudojimo efektyvumo veiksmų planus ir nedelsiant šiuos planus įgyvendinti; paprašyti Komisijos papildyti šiuos planus konkrečiomis ir privalomomis priemonėmis, kad ES galėtų pasiekti tikslą sutaupyti 20 proc. energijos;
d)
savo energetikos ir klimato kaitos strategijoje atkreipti dėmesį į transporto sektorių, kuris 96 proc. priklausomas nuo naftos ir lemia 30 proc. ES teršalų emisijos; nustatyti ES transporto sektoriui besąlyginį tikslą sumažinti šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisiją 30 proc. iki 2020 metų, atsižvelgiant į ES Kioto protokole užsibrėžtus tikslus; nustatyti 1 proc. metinį transporto rųšių, išmetančių daug klimatą veikiančių dujų, t. y. automobilių, vilkikų ir orlaivių, pakeitimą klimatui mažiau kenkiančiomis transporto priemonėmis, pvz., geležinkelio ir vandens transportu; įgyvendinti priemones, kuriomis siekiama mažiau naudotis transportu ir didinti įvairių transporto rūšių energijos naudojimo veiksmingumą, ypač pradėti taikyti privalomą 120 g CO2 / km ES automobilių parko vidutinę ribą naujiems automobiliams iki 2012 m., ir pastarasis tikslas visiškai atitiktų tai, ką automobilių pramonė savanorišku įsipareigojimu žadėjo 1998 m., bet neįvykdė, o kartu gamintojams galėtų būti parduodamos emisijos kvotos; vėliau pasiekti tolesnį veiksmingumo augimą kas dvejus metus bent jau po 10 g CO2 / km, įtraukti socialines ir ekologines išlaidas į degalų kainas, panaikinti nepriimtinas subsidijas ir atleidimą nuo mokesčių, ypač aviacijos sektoriuje, ir pradėti taikyti mokestį už žibalą siekiant, kad įvairių transporto rūšių konkurencijos sąlygos būtų vienodos;
e)
nustatyti sektoriams (elektra, šildymas ir aušinimas, transportas) privalomus tikslus, susijusius su atsinaujinančiais šaltiniais, kad iki 2020 m. būtų pasiekta pagrindinės energijos gamybai naudojamų atsinaujinančių šaltinių 25 proc. kvota ir būtų parengtas veiksmų, padėsiančių iki 2040 m. pasiekti tikslą naudoti 50 proc. energijos iš atsinaujinančių šaltinių, planas Tarybos ir Komisijos lygmenimis; pritarti tam, kad, nors biokuras ir gali atlikti tam tikrą vaidmenį mažinant mūsų priklausomybę nuo iškastinio kuro, negalima gaminti biokuro kenkiant maisto gamybai, didinant klimato kaitą, naikinant miškus ir pažeidžiant žmogaus teises;
f)
siekiant sukurti energijos sektoriuje iš tiesų vienodas konkurencijos sąlygas, kokiomis nauji dalyviai galėtų patekti į rinką ir būtų lengviau galima pradėti taikyti naujas technologijas ir decentralizuotą energijos gamybą; kiekvienos valstybės narės energijos gamybai ir paskirstymui pradėti taikyti visišką nuosavybės atskyrimą, sustiprinti nacionalinių reglamentų galią ir įsteigti Europos Sąjungos reguliuojančią instituciją, kuri spręstu išimtinai tik tarptautinio masto problemas;
g)
pripažinti, kad naudojant branduolinę energiją negalima išspręsti visuotinių klimato problemų, kad šios energijos naudojimas susijęs su dideliais trūkumais (pvz., didelės avarijos, atliekų saugojimas, branduolinių medžiagų platinimo ir terorizmo pavojus, poveikis sveikatai ir aplinkai) ir kad ES gyventojai labai mažai remia šios energijos naudojimą; imtis teisinių priemonių siekiant, kad šis sektorius savo išorines išlaidas pakeistų vidinėmis, ypač atsižvelgiant į visus su energijos gamyba susijusius įsipareigojimus;
Ekonominis vystymasis, užimtumas, socialinė įtrauktis ir naujovės
4.
primena, kad pats ekonominis augimas nėra tikslas ir BVP arba BNP rodikliai negali būti laikomi tinkamais gerovės rodikliais; primena, kad augimas turėtų būti mūsų ir ateities kartų gyvenimo kokybės gerinimo priemonė; todėl ragina priimti tinkamas gaires, taip pat ragina Tarybą, valstybes nares ir Komisiją įvertinti savo politikos priemones ir nacionalinius planus atsižvelgiant ir į tokius rodiklius kaip CO2 emisija, ekonomikoje naudojamos energijos intensyvumas, skurdo lygio didėjimo ir biologinės įvairovės praradimo grėsmė;
5.
mano, kad pasaulyje, turinčiame ribotą išteklių kiekį ir trapią ekologinę sistemą, Europos Sąjunga turėtų siekti tapti veiksmingiausiai išteklius ir energiją naudojančia ekonomine zona; primena N. Sterno pranešimą, kuriame atkreipiamas dėmesys į neveiklumo ar pavėluotų veiksmų, susijusių su minėtąja problema, kainą, taip pat pabrėžiamas didelis veiksmingai energiją naudojančių technologijų ir atsinaujinančių energijos šaltinių ekonominį potencialą pasaulio rinkoje ir pažymima tai, kad Europa geriausiai gali panaudoti šį potencialą;
6.
atsižvelgdamas į tai, primena naujausių tyrimų, kurie buvo atlikti Komisijai (EK aplinkos generalinis direktoratas, 2006 m. rugpjūčio mėn.), rezultatus, kuriuose nurodomas didelė ekologiškai švarių įmonių svarba Europos ūkiui, kartu atsižvelgiant ir į užimtumą, taip pat eksportui, nes apytikslė bendroji apyvarta šiose įmonėse, esančiose 25 ES valstybėse narėse, sudaro 227 milijardus eurų per metus (2,2 proc. BVP), o iš viso jų sukurtų darbo vietų skaičius, kuriose dirbama tiesiogiai ir netiesiogiai, sudaro 3,4 milijonų visos darbo dienos ekvivalentų;
7.
mano, kad bendrajai rinkai, garantuojančiai keturių rūšių laisvę, reikalingas stiprus socialinis matmuo; pabrėžia socialinių ir užimtumo tikslų, nustatytų Lisabonos dienotvarkėje ir susijusių su kova su skurdu ir nedarbu, trūkumus; ragina pripažinti, kad kova su socialine atskirtimi ir skurdu vėl yra Lisabonos strategijos šerdis, dėl kurios toliau turi būti imamasi veiksmų; ragina Komisiją apsvarstyti modelius, pagal kuriuos būtų nustatomos padorios pajamos visiems, nes tai kovos su skurdu ir socialinės įtraukties didinimo priemonė;
8.
pabrėžia, jog visuotinės svarbos paslaugos – tvarios plėtros modelio pagrindas; pabrėžia, kad reikia visa apimančios teisinės priemonės dėl visuotinės svarbos paslaugų, siekiant palikti valdžios institucijoms galimybę vystyti, finansuoti ir organizuoti šias paslaugas, nenusižengiant subsidiariumo principui; pabrėžia, kad reikia išsamiai įvertinti šių naujausių su atskirais sektoriais susijusių įstatymų poveikį visuotinės svarbos paslaugų teikimo kokybei;
9.
kritikuoja faktą, kad apribojimai, kuriuos valstybės narės ir toliau taiko laisvam darbuotojų judėjimui, nesuderinami su Lisabonoje iškeltu darbuotojų judumo tikslui ir kuriama Europos Sąjunga, kurioje ne visiems Europos piliečiams suteikiamos lygios teisės; džiaugiasi Komisijos pasiūlymu priimti direktyvą dėl teisių į papildomą pensiją perkėlimo, nes tai iš tiesų yra žingsnis, kuriuo remiamas darbuotojų judumas; giežtai kritikuoja Tarybą dėl jos ketinimo pašalinti iš minėtosios direktyvos jos pagrindą, t. y. perkėlimą, ir ragina pavasarį vyksiančiame Tarybos susitikime pateikti aiškias gaires siekiant nepatekti į šią aklavietę;
10.
pabrėžia paslaugų direktyvos įgyvendinimo stebėsenos svarbą ir būtinybę visapusiškai ir greitai įvertinti šios direktyvos poveikį visų valstybių narių darbo, aplinkos ir vartotojų apsaugos įstatymams, taip pat pasiūlyti, jei tai pateisinama, papildomas derinimo priemones, susijusias su paslaugų teikimu vidaus rinkoje;
11.
ragina, kad būtų labiau atsižvelgiama į Lisabonos strategijos, bendrųjų ekonominės politikos gairių ir užimtumo gairių lyčių aspektą; ragina Tarybą, Komisiją ir valstybes nares taikyti stipresnes priemones siekiant įgyvendinti ES įstatymus, susijusius su darbo užmokesčio skirtumų mažinimu, taip pat pašalinti lyčių segregaciją darbo rinkoje;
12.
mano, kad imigracija būtina, bet pabrėžia, kad legalios imigracijos politika turėtų būti parengta taip, kad būtų užtikrinama sėkminga migrantų ekonominė, socialinė ir teisinė integracija; ragina imtis veiksmų siekiant išvengti protų nutekėjimo Europoje; pabrėžia faktą, kad bet kuri imigracijos politika, kurioje didžiausias dėmesys skiriamas labai kvalifikuotų darbuotojų pritraukimui, kelia grėsmę, kad atsiras protų nutekėjimas emigrantų kilmės šalyse, taigi turi būti imamasi tinkamų priemonių siekiant išvengti šio reiškinio;
13.
mano, kad ekonominių ir užimtumo problemų negalima išspręsti, taip pat demografinių ir ekologinių sunkumų nugalėti, jei nebus parengtos tinkamos makroekonominės gairės valstybių narių ir Europos lygmenimis; pabrėžia esminį mokesčių vaidmenį siekiant finansuoti ekonominę ir socialinę infrastruktūras, įskaitant viešąsias paslaugas; taigi ragina pavasarį vyksiančio Tarybos susitikimo metu pateikti pasiūlymus, susijusius su šiais tikslais:
a)
bendromis pastangomis perkelti mokesčius iš darbo srities į aplinkos niokojimo ir išteklių naudojimo sritis, siekiant tinkamai paskirstyti paskatas ir padaryti nuolatinį darbą patrauklų;
b)
vidutinės trukmės laikotarpiu nustatyti minimalų įmonių mokestį siekiant, kad valstybės narės nekonkuruotų mokesčių srityje, o didelės bendrovės, kurios dažnai nesumoka iš tiesų joms privalomos mokėti dalies ir linkusios kurstyti šalis vieną prieš kitą (ekologiniai mokesčiai panašiems į transportą sektoriams turėtų būti suderinti ES lygmeniu vidutinės trukmės laikotarpiu), nevengtų mokėti mokesčių;
c)
įgyvendinant strateginių naujovių politiką, pagal kurią visose politikos srityse didžiausias dėmesys skiriamas energijos naudojimo efektyvumui, energijos taupymui ir atsinaujinančių energijos šaltinių bei medžiagų naudojimui, be kita ko, taip pat didinant biudžetą, skirtą atsinaujinančių energijos šaltinių moksliniams tyrimams, ypač Septintosios pagrindų programos vidurio laikotarpio persvarstymo metu, taip pat sutelkiant valstybės subsidijas tai veiklai ir toms technologijoms, kurios įvertintos kaip ypač nekenkiančios aplinkai; ragina paversti viešuosius pirkimus svarbiausia veiksmingai energiją naudojančių pastatų statybos, produktų gaminimo ir paslaugų teikimo skatinimo priemone;
Tarptautinė prekyba ir PPO politika
14.
mano, kad teisingos daugiašalės prekybos ir konkurencijos taisyklės, pagrįstos tarptautinės darbo organizacijos (TDO) svarbiausiais darbo standartais, pagarba aplinkosauginiams susitarimams visame pasaulyje ir derėjimu su JT vystymosi politikos uždaviniais, turėtų būti bet kurios ES patekimo į rinką ir konkurencingumo užsienyje strategijos pagrindas; ragina Komisiją imtis atitinkamų prekybos priemonių, įskaitant sienos kirtimo mokesčių pakeitimus, išsivysčiusių ir sparčiai besivystančių šalių, kurios neketina prisiimti teisingos kovos su visuotine klimato kaita naštos dalies, nenaudai;
15.
išreiškia susirūpinimą dėl dabartinės daugiašalės prekybos sistemos krizės; ragina Komisiją pateikti pasiūlymo dėl PPO reformos, kuria siekiama padidinti daugiašalės prekybos sistemos teisėtumą ir demokratinę atskaitomybę, projektą; ragina Komisiją ir Tarybą negriauti daugiašališkumo sudarant dvišales ir regionines laisvosios prekybos sutartis;
16.
susirūpinęs dėl to, kad de facto ES vidinė Lisabonos konkurencingumo strategija priklausoma nuo ES išorinių konkurencingumo tikslų, kaip nurodoma Komisijos komunikate „Globalioji Europa: konkuravimas pasaulyje“; perspėja dėl Europos konkurencingumo politikos, kuri išimtinai skirta tik ES įsikūrusių tarptautinių bendrovių veiklos poreikiams, kenkiant socialiniams interesams Europos darbuotojų ir mažų ir vidutinių įmonių (MVĮ), kurie turi apdairiai žiūrėti į pasaulinę konkurenciją; perspėja dėl numatomo tarptautinio bendradarbiavimo priežiūros srityje, dėl kurio tarptautinės bendrovės ir trečiosios šalys gautų kažką panašaus į teisę kištis į ES teisėkūrą, susijusią su netarifinėmis kliūtimis (angl. NTB), trukdančiomis prekiauti, o tai pagal PPO apibrėžimą apima ir svarbią socialinių, ekologinių ir vartotojų teisių dalį bei būsimų įstatymų leidimą;
Valdymas ir geresnis reglamentavimas, numatyti Lisabonos strategijoje
17.
ragina siekiant didinti skaidrumą ir geriau suprasti Lisabonos strategiją parengti bendrą nacionalinių reformų programų (NRP) sistemą ir nustatyti bendrus rodiklius, kurie leistų kontroliuoti ekologinį (pvz., įtaka klimatui) ir socialinį (pvz., įtaka gyventojų sveikatai ir socialinei sanglaudai) politikos poveikį; mano, kad valstybių narių parlamentai turėtų aktyviai dalyvauti vertinant nacionalinių reformų programas, o Europos Parlamentas – Komisijai vertinant minėtąsias programas ir kuriant šiuos vertinimo metodus;
18.
atsižvelgdamas į tai primena, kad geresnis reglamentavimas neturi kenkti vartotojų apsaugai ar klaidingai apsiriboti paprasčiausiai mažesniu reglamentavimu, taigi, turi būti didinamas būsimų reglamentų veiksmingumas ir efektyvumas ir tinkamai įvertinamas praeities politikos poveikis;
19.
įpareigoja Pirmininką perduoti šią rezoliuciją Tarybai ir Komisijai.
