A7-0365/2010
9.12.2010
***
REKOMENDACIJA
dėl Tarybos sprendimo dėl Europos bendrijos ir Ramiojo vandenyno valstybių laikinojo partnerystės susitarimo sudarymo projekto
(05078/2010 – C7‑0036/2010 – 2008/0250(NLE))
Tarptautinės prekybos komitetas
Pranešėjas:
David Martin
PE 450.953v02-00
Procedūrų sutartiniai ženklai
* Konsultavimosi procedūra
*** Pritarimo procedūra
***I Įprasta teisėkūros procedūra (pirmasis svarstymas)
***II Įprasta teisėkūros procedūra (antrasis svarstymas)
***III Įprasta teisėkūros procedūra (trečiasis svarstymas)
(Procedūra pasirenkama atsižvelgiant į teisės akto projekte pasiūlytą teisinį pagrindą.)
TURINYS
EUROPOS PARLAMENTO TEISĖKŪROS REZOLIUCIJOS PROJEKTAS...........................5
AIŠKINAMOJI DALIS..............................................................................................................6
Žuvininkystės komiteto NUOMONĖ........................................................................10
GALUTINIO BALSAVIMO KOMITETE REZULTATAI........................................................14
EUROPOS PARLAMENTO TEISĖKŪROS REZOLIUCIJOS PROJEKTAS
dėl Tarybos sprendimo dėl Europos bendrijos ir Ramiojo vandenyno valstybių laikinojo partnerystės susitarimo sudarymo projekto
(05078/2010 – C7‑0036/2010 – 2008/0250(NLE) )
(Pritarimo procedūra)
Europos Parlamentas ,
– atsižvelgdamas į Tarybos sprendimo projektą (05078/2010),
– atsižvelgdamas į Europos bendrijos ir Ramiojo vandenyno valstybių laikinojo partnerystės susitarimo sudarymo projektą (05558/2/2009),
– atsižvelgdamas į Tarybos prašymą dėl pritarimo, pateiktą pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 207 straipsnio 4 dalį ir 218 straipsnio 6 dalies antros pastraipos a punktą ( C7-0036/2010 ),
– atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 81 straipsnį ir 90 straipsnio 8 dalį,
– atsižvelgdamas į Tarptautinės prekybos komiteto rekomendaciją ir Žuvininkystės komiteto nuomonę ( A7-0365/2010 ),
1. pritaria susitarimo sudarymui;
2. paveda Pirmininkui perduoti Parlamento poziciją Tarybai, Komisijai ir valstybių narių bei Ramiojo vandenyno valstybių vyriausybėms ir parlamentams.
AIŠKINAMOJI DALIS
Ekonominės partnerystės susitarimai (EPS)
2000 m. AKR ir ES susitarė sudaryti naujus susitarimus dėl naujos prekybos tvarkos, atitinkančios Pasaulio prekybos organizacijos (PPO) taisykles, ir jais pakeisti tuo laiku galiojusią vienašalę importui iš AKR taikytų ES prekybos lengvatų tvarką.
2002 m. pradėta derėtis dėl naujų ekonominės partnerystės susitarimų (EPS) siekiant juos sudaryti iki 2007 m. gruodžio 31 d. ir žinant, kad 2008 m. sausio 1 d. pasibaigs PPO atsisakymo išlyga dėl esamų AKR ir ES tarpusavio prekybos susitarimų. Kadangi sudarant EPS siekiama remtis AKR regioninės integracijos procesais ir juos stiprinti, derybos vyko regioniniu lygmeniu su šešiomis grupėmis, save vadinančiomis EPS regioninėmis grupėmis.
Derybų dėl EPS procesas vyko visų AKR valstybių lygmeniu. Derybose siekta apibrėžti aktualias tarpdisciplinines temas, o konkrečias aktualias derybų temas siekta ir dar tebesiekiama nustatyti valstybių ir regionų lygmeniu.
CARIFORUM nuo to laiko yra vienintelė išsamų EPS pasirašiusi regioninė grupė.
Kadangi per kitas derybas nebuvo norima sudaryti išsamių visų AKR partnerių ar regionų EPS, nutarta sudaryti laikinuosius EPS, kuriuose daugiausia dėmesio būtų skiriama prekybai prekėmis ir atitikčiai PPO nuostatoms iki 2007 m., siekiant susiderėti dėl išsamių EPS iki 2008 m.
Ramiojo vandenyno regione tik Fidžio Salų Respublika ir Papua Naujoji Gvinėja, ekonomikos požiūriu galingiausios regiono šalys, sudarė laikinąjį susitarimą.
Laikinieji ekonominės partnerystės susitarimai (laikinieji EPS)
Laikinieji ekonominės partnerystės susitarimai yra susitarimai dėl prekybos prekėmis, kuriais siekiama užkirsti kelią AKR šalių prekybos su Europa žlugimui. Nors laikinasis ekonominės partnerystės susitarimas gali būti vertinamas kaip pirmasis ekonominės partnerystės proceso etapas, teisine prasme šis susitarimas laikomas visiškai savarankišku tarptautiniu susitarimu, kurio sudarymas nereiškia, kad būtinai reikės sudaryti ir išsamų ekonominės partnerystės susitarimą.
Reikėtų pažymėti, kad galimas Parlamento pritarimas laikinojo EPS sudarymui netrukdo Parlamentui laikytis pozicijos dėl pritarimo išsamiam EPS, nes sudarymo procedūra yra susijusi su dviem skirtingais tarptautiniais susitarimais.
Fidžio Salų Respublika
Fidžio Salų Respublika yra salų valstybė, turinti 854 000 gyventojų, kurių 87 proc. gyvena dviejose didžiausiose iš 322 salų. Šalis praeityje patyrė politinių sunkumų, įskaitant karinius perversmus ir įtampą tarp vietinių Fidžio Salų gyventojų ir jose 19 amžiuje įsikūrusių indų.
Kitos problemos, kurių turėjo ši šalis, yra susijusios su jos cukraus ir tekstilės pramonės sunkumais, su kompetentingų darbuotojų praradimu dėl emigracijos, kuri sukėlė įgūdžių nutekėjimą, ir su gamtos nelaimėmis, įskaitant ciklonus.
Palaikant ES santykius su Fidžio Salų Respublika anksčiau daugiausia dėmesio buvo skiriama pagalbai kaimui ir švietimui. Fidžio Salų Respublikai suteikta galimybė patekti į cukraus rinką (teikiama parama pagal priemones, susijusias su cukraus reforma). Fidži Salų Respublika įsipareigojo ES dėl pagrindinių nuostatų dėl žmogaus teisių, demokratijos principų ir teisinės valstybės. Taryba nusprendė pradėti sustiprintą politinį dviejų grupių dialogą ir sukūrė būsimo bendradarbiavimo sistemą.
Papua Naujoji Gvinėja
Papua Naujoji Gvinėja yra didžiausia salų valstybė, kuriai priklauso 70 proc. regiono gyventojų ir 70 proc. regiono prekybos su ES apimties. Šioje valstybėje yra įvairių etninių grupių, ją sudaro 344 salos, joje kalbama 800 kalbų. Daugelis gyventojų sudaro tradicinį pragyvenimo būdą turinčią visuomenę. Eksploatuojant gamtinius išteklius šaliai padaryta žala aplinkos požiūriu. Vystomasis bendradarbiavimas stiprinamas vykdant glaudesnį Papua Naujosios Gvinėjos vyriausybės ir jos didžiausios paramos teikėjos Australijos bendradarbiavimą. Pagrindinis dėmesys vykdant ES ir Papua Naujosios Gvinėjos vystomąjį bendradarbiavimą buvo skiriamas kaimo plėtrai ir su ja susijusiems klausimams. Žmogiškųjų išteklių vystymas, gamtinių išteklių valdymas ir švietimo vystymas pabrėžiami kaip naudinga veikla siekiant teikti geresnes paslaugas ir gauti didesnes pajamas.
Europos bendrijos ir Ramiojo vandenyno šalių laikinasis partnerystės susitarimas
Papua Naujosios Gvinėjos, Fidžio Salų Respublikos ir Europos bendrijos susitarimas patvirtintas 2007 m. gruodžio 14 d. Šios dvi šalys – vienintelės Ramiojo vandenyno regiono šalys, sudariusios susitarimą, o kitos Ramiojo vandenyno regiono grupės šalys pasirinko nepasirašyti šio susitarimo dėl mažo jų prekybos prekėmis su ES lygio.
Fidžio Salų Respublika ir Papua Naujoji Gvinėja sudarė susitarimą iš esmės tikėdamosi apsaugoti savo cukraus ir tuno pramones, kurios būtų labai nukentėjusios pagal bendrąją lengvatinių muitų tarifų sistemą.
Laikinasis susitarimas apima su kilmės taisyklėmis ir rinka susijusius klausimus. Kalbant apie kilmės taisykles, pasakytina, kad susitarimas apima kilmės taisykles, susijusias su žuvininkyste, tekstile ir žemės ūkiu, kurios padeda kurti investicijų ir įsidarbinimo galimybes. Kalbant apie galimybes patekti į rinką pasakytina, kad bus suteikta galimybė patekti į rinką netaikant muitų ir mokesčių ir kad tai suteiks investicijų ir įsidarbinimo galimybių. Prekybos ir vystymosi klausimai turi būti sprendžiami didesniu regioniniu mastu. Pagal laikinąjį susitarimą taip pat reikalaujama, kad vyriausybės, atsižvelgdamos į reguliavimo galias, sumažintų savo politinių veiksmų erdvę.
Kritika
Derybas dėl laikinojo susitarimo labai kritikavo pilietinės visuomenės nariai ir Ramiojo vandenyno regiono politikai. Buvo pradėta kritikuoti ES derybų strategiją, ypač dėl Fidžiui ir Papua Naujajai Gvinėjai daromo spaudimo pasirašyti laikinąjį susitarimą leidžiant suprasti, kad kitaip jie praras lengvatinę prieigą prie Europos rinkų. Pilietinės visuomenės grupės kritikavo šiuos veiksmus teigdamos, kad jie sumažino Ramiojo vandenyno valstybių solidarumą. Remiantis kritika, ES sudaro ekonominės partnerystės susitarimus (EPS) tik tam, kad užsitikrintų prieigą prie žaliavų ir kad šios prieigos neįgytų jos konkurentai, pvz., Kinija, arba kad šios žaliavos nebūtų perdirbamos taip, kad įgytų didesnę vertę jų kilmės šalyse.
Regioninis poveikis ir poveikis trečiųjų šalių santykiams
Remiantis laikinojo susitarimo kritika, regiono solidarumas labai sumažėjo. Besiderant dėl EPS dėl spaudimo sudaryti laikinuosius susitarimus ir spaudžiant laikui visos regioninės grupės (išskyrus CARIFORUM) žlugo. AKR šalių Ramiojo vandenyno šalių grupę sudaro 14 salų valstybių, kuriose iš viso gyvena 7 milijonai žmonių. Ramiojo vandenyno šalys skiriasi savo dydžiu ir ypatumais daugiau nei bet kokio kito regiono šalys. Laikinasis EPS neturėtų sumažinti Ramiojo vandenyno šalių ekonominės integracijos politinio intereso ir visuomenės palaikymo.
Susitarimas taip pat gali turėti įtakos Ramiojo vandenyno regiono santykiams su artimiausiomis ir didžiausiomis prekybos partnerėmis, Australija ir Naująja Zelandija. Dabartinio susitarimo nuostatos, susijusios su prekyba prekėmis, gali sukliudyti būsimiems prekybos susitarimams su šiomis šalimis. Pvz., bet kokios būsimos prekybos lengvatos, dėl kurių susitars Ramiojo vandenyno šalys su Australija (savo didžiausia prekybos partnere), turėtų būti taikomos ir ES. Taigi EPS turi įtakos būsimoms Ramiojo vandenyno šalių prekybos deryboms su Australija ir Naująja Zelandija. Pagal Ramiojo vandenyno šalių susitarimą dėl glaudesnių ekonominių santykių (angl. PACER) reikalaujama, kad dėl bet kokio susitarimo, kurį Ramiojo vandenyno AKR šalys sudaro su kita išsivysčiusia šalimi, turi būti tariamasi su Australija ir Naująja Zelandija, kurios nepageidautų būti diskriminuojamos.
Specialiosios nuostatos dėl kilmės taisyklių
Specialiųjų nuostatų dėl žuvininkystės produktams taikomų kilmės taisyklių tikslas – žuvų perdirbimo pajėgumų ugdymas Ramiojo vandenyno AKR šalyse siekiant skatinti vietos užimtumą ir pajamas. Žuvininkystės pramonė yra svarbiausias užimtumo šaltinis, ypač moterims. Komisijos manymu, pavojus, kad bus destabilizuotos ES rinkos, nedidelis, nes Ramiojo vandenyno šalių žvejybos laivyno žvejybos pajėgumai, visas jose sugautų žuvų kiekis ir perdirbimo pajėgumai tose šalyse yra riboti. Tačiau šaltiniai rodo, kad Papua Naujojoje Gvinėjoje statoma keletas naujų vietos tunų perdirbimo įmonių, vystoma pagalbinė pramonė ir pagalbinė infrastruktūra, be to, joje jau yra trys veikiančios įmonės. Todėl svarbu atidžiai stebėti padėtį ir pranešėjas ragina Komisiją pateikti Parlamentui ataskaitą, kurioje būtų aptarti šie konkretūs Ramiojo vandenyno šalių žuvininkystės sektoriaus aspektai ir žuvų išteklių valdymas Ramiajame vandenyne, įskaitant tvaraus vystymosi metodus.
Išsamios derybos dėl EPS
Europos Komisija tikisi sudaryti išsamų ekonominės partnerystės susitarimą su Ramiojo vandenyno regiono šalių grupe ir deramasi kartu su visomis 14 regiono šalių.
Pasikonsultavęs su ne vienu Papua Naujosios Gvinėjos ir Fidžio Salų Respublikos atstovu, pranešėjas mano, kad Europos Parlamentas turėtų duoti pritarimą Europos bendrijos ir Ramiojo vandenyno šalių laikinajam partnerystės susitarimui, jei Komisija ir Taryba tvirtai įsipareigotų, kad:
- Būtų kuo greičiau nustatyta ir paskirta pagalbos prekybai išteklių dalis. Šios lėšos turėtų būti papildomos, o ne tiesiog perskirtas EPF finansavimas. Jos turėtų būti skiriamos atsižvelgiant į Papua Naujosios Gvinėjos ir Fidžio Salų Respublikos prioritetus. Jos turėtų būti skiriamos laiku, prognozuojamai ir suderinus su valstybių ir regionų lygmens strateginių vystymosi planų įgyvendinimo tvarkaraščiais.
- Išsamiame EPS būtų numatyta įsteigti parlamentinį komitetą, kuris stebėtų susitarimo įgyvendinimą ir kurio sudėtis EP požiūriu atitiktų CARIFORUM valstybių ir ES jungtinio parlamentinio komiteto sudėtį.
- Siekiant nustatyti susitarimo socialinį ir ekonominį poveikį, įskaitant įgyvendinimo sąnaudas ir pasekmes, į išsamų EPS reikėtų įtraukti persvarstymo sąlygą ir bendrą poveikio vertinimą, kuris turėtų būti atliktas praėjus 3–5 metams po susitarimo pasirašymo.
- Kaip minėta anksčiau, pateikti Parlamentui ataskaitą, kurioje būtų aptarti šie konkretūs Ramiojo vandenyno valstybių žuvininkystės sektoriaus aspektai.
27.10.2010
Žuvininkystės komiteto NUOMONĖ
pateikta Tarptautinės prekybos komitetui
dėl Tarybos sprendimo dėl Europos bendrijos ir Ramiojo vandenyno valstybių laikinojo partnerystės susitarimo sudarymo projekto
(05078/2010 – C7‑0036/2010 – 2008/0250(NLE) )
Nuomonės referentė:
Carmen Fraga Estévez
TRUMPAS PAGRINDIMAS
1. Pasiūlymo turinys
2007 m. lapkričio 23 d. Europos Komisija ir Papua Naujosios Gvinėjos bei Fidžio valstybės sudarė naują laikinąjį susitarimą, kurio tikslas buvo sudaryti Ramiojo vandenyno valstybėms galimybes pradėti naudotis geresnėmis patekimo į Bendrijos rinką sąlygomis, kurias sudaro Europos Sąjunga vykstant deryboms dėl ekonominės partnerystės susitarimo (EPS). Drauge norėta išvengti galimų Ramiojo vandenyno valstybių ir Europos bendrijos prekybos iškraipymų 2007 m. gruodžio 31 d. nustojus taikyti prekybos lengvatas, suteiktas pagal Kotonu susitarimą, ir laukiant, kol bus sudarytas visuotinis EPS.
Pagal susitarimą, kuris laikinai taikomas nuo 2008 m. sausio 1 d., jokiems Ramiojo vandenyno valstybių kilmės produktams netaikomi muitai, išskyrus labai retas išimtis. Muitai netaikomi jokiems žuvininkystės produktams.
Be to, prie susitarimo pridedamame protokole minimos ir išsamiai apibrėžiamos kilmės taisyklės, pagal kurias Ramiojo vandenyno valstybėse nustatoma kilmė žaliavų, šiuo atveju gyvų žuvininkystės produktų, sugautų naudojantis šių valstybių laivais, nors ir ne atitinkamų valstybių teritoriniuose vandenyse. Siekiant aiškiai nustatyti, kurie laivai priklauso lengvatomis besinaudojančioms valstybėms, buvo patikslinti kai kurie kriterijai (laivo registravimo valstybė, vėliavos valstybė, nuosavybės teisės į laivą).
Perdirbtų žuvininkystės produktų, ypač suderintos sistemos (SS) 1604 pozicijai priskiriamų žuvies konservų, kilmė apibrėžiama atsižvelgiant į tam tikras sąlygas, pagal kurias nustatoma, kas yra pakankamas žaliavos perdirbimas, ir kurios išsamiai apibrėžtos prie protokolo pridedamame sąraše. Pagal šias sąlygas numatoma, kad nustatant galutinių produktų kilmę juose negali būti daugiau kaip 15 % kilmės statuso neturinčios žaliavos.
Vis dėlto, pasinaudodama šios taisyklės išlyga, tam tikra Ramiojo vandenyno valstybė gauna kilmės valstybės statusą tų produktų, kurie priskiriami SS 1604 pozicijai ir gaminami tos valstybės gamybos vietose iš kilmės statuso neturinčių medžiagų, atgabentų į tos valstybės uostą, taip pat ji gauna galimybę naudotis ES rinka, nemokėdama jokių muitų. Valstybėms, siekiančioms pasinaudoti šia išlyga, pakanka pranešti Europos Komisijai, kad susiklostė tokios aplinkybės, kai dėl nepakankamų kilmės statusą turinčių medžiagų jos negali patenkinti perdirbimo pramonės aprūpinimo poreikių, t. y. su jų valstybių vėliava plaukiojančių laivų sugaunamo žaliavų kiekio nepakanka perdirbimo pramonei aprūpinti.
Vadinasi, šalių, kurioms taikomos sutarties lengvatos, perdirbimo pramonė be muitų gali eksportuoti į Europos Sąjungą perdirbtus žuvininkystės produktus, pagamintus pasinaudojant trečiųjų šalių laivynais arba trečiosiose šalyse, kurioms pagal Sąjungos teisės aktus muitų lengvatos netaikomos.
2. Nuomonės referentės pastabos
Visų pirma, nuomonės referentė norėtų perteikti didžiulį Bendrijos žuvininkystės sektoriaus nepasitenkinimą ir nusivylimą tokia padėtimi ir atkreipti dėmesį į labai neigiamą šio susitarimo poveikį žuvininkystės sektoriui, ypač tunų konservavimo sektoriui, kurį daro į susitarimą įtraukta visiškai neproporcinga išlyga, pagal kurią leidžiama nesilaikyti kilmės taisyklių.
Lengvatinių kilmės taisyklių pagrindinis tikslas – pasirūpinti, kad būtų pakankamas ekonominis ryšys tarp produktų, importuojamų į ES, ir valstybių, kurios naudojasi ES teikiamomis lengvatomis, siekiant užtikrinti, kad šiomis lengvatomis netinkamai nepasinaudotų kitos valstybės, kurioms jos netaikomos. Tai visiškai prieštarauja tam, kas nustatyta susitarime.
Kalbant apie mažos pridėtinės vertės produktus, tokius kaip tunų konservai, iki šiol visuose ES autonominiuose lengvatiniuose susitarimuose ir sistemose buvo numatyta, kad galutinis produktas gali būti laikomas kilmės produktu tik tuo atveju, jei didžioji dalis jį sudarančios žaliavos yra iš kilmės statusą turinčių medžiagų, t. y., gautų žvejojant laivais, kurie pakankamai susiję su lengvatomis besinaudojančiomis valstybėmis.
Dėl Ramiojo vandenyno valstybėms suteiktos išlygos, kuria aktyviai naudojasi Papua Naujoji Gvinėja, ši valstybė tapo tikru įvairios kilmės (Filipinai, Tailandas, Kinija, Jungtinės Amerikos Valstijos, Australija ir t. t.) ir didžiulio kiekio tunų perdirbimo centru, tunai atvežami į jos uostus ir susijusių valstybių subjektų skubiai perdirbami vietoje įrengtose gamyklose siekiant vienintelio tikslo – pasinaudoti visišku atleidimu nuo muitų, kurį taiko ES pagal šį laikinąjį susitarimą (tiesioginiam šių valstybių eksportui taikomas arba 24 % dydžio didžiausio palankumo režimo muitų tarifas, arba pagal bendrąją lengvatų sistemą (BLS) tiesiog sumažintas mokestis).
Kadangi dauguma šių šalių taip pat yra tiesioginės Bendrijos gamintojų konkurentės, išplitus šiam reiškiniui smarkiai sutriko tunų konservų rinka ir atsirado visiškai nesąžininga konkurencija, kurią patiria Europos perdirbimo sektorius, kurio padėtis jau ir taip ekonomiškai nepalanki dėl daug brangesnės darbo jėgos ir kur kas griežtesnių suvaržymų aplinkosauginių ir sanitarinių normų požiūriu; šiuo metu iškilo didelis pavojus, kad tūkstančiai darbo vietų šiame sektoriuje gali būti panaikinta. Ši nuostata taip pat daro didelę žalą kitoms Afrikos, Karibų jūros ir Ramiojo vandenyno (AKR) valstybėms arba BLS besinaudojančioms valstybėms, kurioms nebuvo numatyta panaši išlyga, todėl, norėdamos užtikrinti savo pramonės šakų veiklą, jos gali naudotis tik savo pačių žaliava.
Komisija dažnai pateikia argumentų dėl Ramiojo vandenyno valstybių vystymuisi teikiamos paramos taikant investicijų skatinimo priemonę, tačiau jie nėra svarūs, jei atsižvelgiama į tai, kad, siekiant pasinaudoti su kilmės taisyklių išlyga susijusiu vadinamuoju savaimingumo efektu, vietoje įkurtų gamyklų įrenginiai yra labai primityvūs, jose daugiausia dirba azijiečiai, atvažiavę iš kitų regiono valstybių, o ne vietiniai darbininkai, jose mokami labai menki atlyginimai, ir į tai, kad manoma, jog jos daro neigiamą poveikį aplinkai.
Neabejodamas, kad laikinasis susitarimas su Ramiojo vandenyno valstybėmis gali turėti privalumų, Žuvininkystės komitetas siekia atkreipti Tarptautinės prekybos komiteto, įgalioto pateikti pasiūlymą Parlamentui patvirtinti šį susitarimą, dėmesį į tai, kad II Protokolo dėl kilmės taisyklių 6 straipsnio 6 dalyje numatyta išlyga yra kenksminga ir netinkama.
Referentė palankiai vertina tai, kad Komisija įvairiomis progomis užtikrino, jog jokia kita tokio tipo išlyga nebebus taikoma nė vienai ES partnerei, ir mano, kad šios garantijos gali būti traktuojamos kaip padarytos klaidos pripažinimas, taigi, nors ir per vėlu atitaisyti laikinojo susitarimo taikymo laikotarpiu žuvininkystės sektoriui padarytą žalą, ji tikisi, kad pasitaikius pirmai progai bus nustota taikyti šią išlygą.
******
Žuvininkystės komitetas ragina atsakingą Tarptautinės prekybos komitetą siūlyti Parlamentui pritarti susitarimo sudarymui prieš tai į teisėkūros rezoliucijos projektą įtraukus šiuos punktus:
1. primygtinai reikalauja, kad nuo kilmės taisyklių, taikomų perdirbtiems žuvininkystės produktams, nukrypti leidžiančios nuostatos, numatytos prie Europos bendrijos ir Ramiojo vandenyno valstybių laikinojo partnerystės susitarimo pridėto II protokolo 6 straipsnio 6 dalyje, būtų panaikintos vėliausiai po to, kai bus baigtos minėtos dalies d punkte numatytos konsultacijos;
2. ragina Komisiją užtikrinti, kad galutiniame partnerystės susitarime su Ramiojo vandenyno valstybėmis, dėl kurio vyksta derybos, nebeliktų nuostatos, leidžiančios nukrypti nuo kilmės taisyklių, taikomų perdirbtiems žuvininkystės produktams.
GALUTINIO BALSAVIMO KOMITETE REZULTATAI
Priėmimo data
26.10.2010
Galutinio balsavimo rezultatai
+:
–:
0:
19
2
0
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavę nariai
Josefa Andrés Barea, Antonello Antinoro, Kriton Arsenis, Alain Cadec, João Ferreira, Carmen Fraga Estévez, Pat the Cope Gallagher, Marek Józef Gróbarczyk, Carl Haglund, Iliana Malinova Iotova, Werner Kuhn, Isabella Lövin, Gabriel Mato Adrover, Guido Milana, Maria do Céu Patrão Neves, Britta Reimers, Crescenzio Rivellini, Ulrike Rodust, Struan Stevenson, Catherine Trautmann, Jarosław Leszek Wałęsa
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavęs (-ę) pavaduojantis (-ys) narys (-iai)
Diane Dodds
GALUTINIO BALSAVIMO KOMITETE REZULTATAI
Priėmimo data
1.12.2010
Galutinio balsavimo rezultatai
+:
–:
0:
20
7
0
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavę nariai
William (The Earl of) Dartmouth, Laima Liucija Andrikienė, David Campbell Bannerman, Harlem Désir, Christofer Fjellner, Joe Higgins, Yannick Jadot, Metin Kazak, Bernd Lange, David Martin, Vital Moreira, Godelieve Quisthoudt-Rowohl, Tokia Saïfi, Helmut Scholz, Peter Šťastný, Robert Sturdy, Keith Taylor, Paweł Zalewski
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavęs (-ę) pavaduojantis (-ys) narys (-iai)
George Sabin Cutaş, Małgorzata Handzlik, Salvatore Iacolino, Syed Kamall, Maria Eleni Koppa, Jörg Leichtfried, Michael Theurer, Jarosław Leszek Wałęsa
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavęs (-ę) pavaduojantis (-ys) narys (-iai) (187 straipsnio 2 dalis)
Markus Pieper, Giommaria Uggias
