D. Cioloșo atsakymas Komisijos vardu
(2011 m. spalio 28 d.)
Komisijos atsakymas į gerbiamo Europos Parlamento nario klausimus dėl tiesioginių išmokų konvergencijos valstybėse narėse būtų toks:
Dėl istorinių referencinių sumų naudojimo atsiradusius didelius individualius tiesioginės paramos, nustatomos už hektarą, skirtumus pateisinti vis sunkiau. Štai kodėl 2010 m. spalio 18 d. Komisijos komunikate „BŽŪP artėjant 2020 m.“ Komisijos komunikatas Tarybai, Europos Parlamentui, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „BŽŪP artėjant 2020 m.: maisto, gamtos išteklių ir teritorinių uždavinių sprendimas ateičiai“, 2010 11 18, COM(2010) 672, galutinis. buvo pabrėžtas poreikis tolygiau paskirstyti tiesioginį pajamų rėmimą, o 2011 m. birželio 29 d. Komunikate dėl 2014–2020 m. finansinės programos Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Strategijos „Europa 2020“ biudžetas – II dalis. Politikos dokumentai, 2011 6 29, COM(2011) 500 galutinis. tokio tipo paramą siūloma tarp valstybių narių perskirstyti.
Tačiau dėl to, kad valstybėse narėse vis dar yra dideli tokių ekonominių veiksnių, kaip atlyginimas ir gamybos sąnaudos, skirtumai, bendrai taikant fiksuoto dydžio tiesiogines išmokas nebūtų galima pasiekti šios priemonės tikslų. Tolygus tiesioginės paramos paskirstymas nereiškia, kad visi turėtų gauti vienodą sumą.
Komisijos 2011 m. spalio 12 d. BŽŪP reformos pasiūlymuose pasiūlymas valstybėms narėms siekti didesnės konvergencijos argumentuojamas tuo, kad padidinant finansinį paketą toms valstybėms narėms, kurių tiesioginės išmokos yra mažesnės nei vidutinės, ir apribojant nuostolius toms, kurių išmokų lygis yra didesnis už vidutinį, būtų galima pasiekti pragmatiško, ekonomiško ir politiškai pagrįsto išmokų perskirstymo. Šis visapusiškai suderintas pasiūlymas turėtų būti įvertintas viso konvergencijos proceso kontekste ir tai, žinoma, nesutrukdys tęsti konvergencijos procesą po 2020 m.
Be to, toms valstybėms narėms, kurių tiesioginės išmokos po siūlomo perskirstymo išlieka mažesnės nei 90 % ES vidurkio, leidžiama naudoti specialų lankstumo elementą, kurį taikydamos jos gali padidinti savo tiesioginės paramos lėšas. Perkeldamos iš II į I ramstį iki 5 % savo kaimo plėtros paketo lėšų jos turi galimybę skirti daugiau lėšų tiesioginėms išmokoms.
Taigi siūlomas perskirstymas yra suderintai taikomas metodas, kuriuo toliau skatinamas tvarus visų ES valstybių narių žemės ūkio sektoriaus vystymas.
