P6_TA(2006)0569
Europos Sąjungos pajėgumų integruoti naujas valstybes nares instituciniai aspektai
A6-0393/2006
Europos Parlamento teisėkūros rezoliucija dėl Europos Sąjungos pajėgumų integruoti naujas valstybes nares institucinių aspektų ( 2006/2226(INI) )
Europos Parlamentas
, –
atsižvelgdamas į Europos Sąjungos sutarties 49 straipsnį,
–
atsižvelgdamas į 1993 m. birželį Kopenhagoje, 1995 m. gruodį Madride, 1997 m. gruodį Liuksemburge, 2003 m. birželį Salonikuose ir 2004 m. gruodį, 2005 m. birželį bei 2006 m. birželį Briuselyje vykusių Europos Vadovų Tarybos susitikimų pirmininkaujančių valstybių išvadas;
–
atsižvelgdamas į Europos Sąjungos Pagrindinių teisių chartiją,
–
atsižvelgdamas į Komisijos 2005 m. plėtros strategijos dokumentą ( COM(2005)0561 ),
–
atsižvelgdamas į savo 2005 m. sausio 12 d. rezoliuciją dėl Sutarties dėl Konstitucijos Europai OL C 247 E, 2005 10 6, p. 88.
,
–
atsižvelgdamas į savo 2005 m. rugsėjo 28 d. rezoliuciją dėl stojimo derybų su Turkija pradžios OL C 227 E, 2006 9 21, p. 163.
,
–
atsižvelgdamas į 2005 m. spalio 3 d. Tarybos priimtus derybų su Turkija ir Kroatija pagrindus,
–
atsižvelgdamas į savo 2006 m. sausio 19 d. rezoliuciją dėl apmąstymo laikotarpio, kurioje aptariama diskusijų apie Europos Sąjungą įvertinimo struktūra, temos ir aplinkybės OL C 287 E, 2006 11 24, p. 306.
,
–
atsižvelgdamas į savo 2006 m. kovo 16 d. rezoliuciją dėl Komisijos 2005 m. plėtros strategijos dokumento Priimti tekstai, P6_TA(2006)0096 .
,
–
atsižvelgdamas į savo 2006 m. birželio 14 d. rezoliuciją dėl tolesnių Europos ateities apmąstymų ir analizės laikotarpio veiksmų Priimti tekstai, P6_TA(2006)0263 .
,
–
atsižvelgdamas į savo 2006 m. rugsėjo 27 d. rezoliuciją dėl Turkijos pažangos rengiantis narystei Priimti tekstai, P6_TA(2006)0381 .
,
–
atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 45 straipsnį,
–
atsižvelgdamas į Konstitucinių reikalų komiteto pranešimą ir Užsienio reikalų komiteto bei Biudžeto komiteto nuomones ( A6-0393/2006 ), kadangi
A.
2003 m. birželio 19-20 d. Europos Vadovų Taryba numatė aiškią europinę Vakarų Balkanų šalių perspektyvą, kurios galutinis tikslas – narystė Sąjungoje (Salonikų darbotvarkė),
B.
2005 m. birželio 16-17 d. Europos Vadovų Taryba vėl patvirtino savo įsipareigojimą vykdyti Salonikų darbotvarkę ir 2006 m. birželio 15-16 d. dar kartą patvirtino savo ketinimą laikytis Pietryčių Europos šalims duotų plėtros pažadų (šalims su kuriomis derybos dėl stojimo jau vyksta, t.y. Turkijai ir Kroatijai, šaliai kandidatei Buvusiajai Jugoslavijos Respublikai Makedonijai (FYROM) ir potencialioms kandidatėms Vakarų Balkanų šalims), kartu pabrėždama, jog būtina užtikrinti, kad Sąjunga "po plėtros būtų pajėgi funkcionuoti politiškai, finansiškai ir instituciškai",
C.
Taryba 2005 m. spalio 3 d. oficialiai pradėjo stojimo derybas su Turkija ir Kroatija,
D.
2005 m. gruodžio 15-16 d. Europos Vadovų Taryba suteikė šalies kandidatės statusą Buvusiajai Jugoslavijos Respublikai Makedonijai (FYROM),
E.
atitikimas visiems Kopenhagos kriterijams nuo 1993 m. buvo stojimo į ES pagrindas ir turėtų tokiu likti stojimui ateityje,
F.
Kopenhagos kriterijai taip pat atspindi labai svarbų momentą – "Sąjungos gebėjimą priimti naujas nares išlaikant Europos integracijos pagreitį",
G.
vis aktyviau diskutuojama apie institucinį Sąjungos pajėgumą integruoti naujas valstybes nares, turint mintyje plėtrą įstojus Bulgarijai ir Rumunijai,
H.
savo pirmiau paminėtoje rezoliucijoje dėl 2005 m. plėtros strategijos dokumento Europos Parlamentas pakvietė Komisiją iki 2006 m. pabaigos pateikti pranešimą, išdėstantį principus, kuriais remiasi Sąjungos integracijos pajėgumai,
I.
2006 m. birželio 15-16 d. Europos Vadovų Taryba nusprendė, kad "plėtros tempu turi būti atsižvelgiama į Sąjungos integracijos pajėgumus", bei pasiryžo tų pačių metų gruodį vykdyti diskusijas apie "visus tolesnės plėtros aspektus, įskaitant Sąjungos gebėjimą priimti naujas nares ir tolesnius plėtros proceso kokybės gerinimo būdus, remdamasi lig šiol sukaupta teigiama patirtimi", remiantis pranešimu "dėl visų svarbių aspektų, susijusių su Sąjungos integracijos pajėgumais", kurį Komisija pateiks kartu su savo metiniu pranešimu dėl plėtros ir pasiruošimo narystei proceso,
J.
anot Europos Vadovų Tarybos, pranešimas taip pat turėtų "apimti klausimą, kaip piliečiai suvokia plėtrą dabar ir ateityje", ir jame "turėtų būti atsižvelgta į būtinybę tinkamai paaiškinti plėtros procesą Sąjungos visuomenei",
K.
2004 m. gruodžio 16-17 d. Europos Vadovų Taryba Briuselyje pareiškė, kad "stojimo derybos, kurios dar bus pradėtos su tomis kandidatėmis, kurių prisijungimas galėtų turėti žymių finansinių pasekmių, gali būti pradėtos tik nustačius Finansinę programą laikotarpiui nuo 2014 m. kartu su galimomis iš to sekančiomis finansinėmis reformomis",
L.
sąvoka "pajėgumas integruoti" aprėpia uždavinį parengti ES priimti naujas nares; šis uždavinys kol kas lieka neišspręstas, ypač po Sutarties dėl Konstitucijos atmetimo Prancūzijoje ir Olandijoje, nes pastaroji sutartis būtų sudariusi sąlygas Europos Sąjungai veikti efektyviai ir demokratiškai, išliekant finansinių išteklių iššūkiui, kurį dar reikės išspręsti,
M.
turint mintyje ateities plėtrą tęsiamos diskusijos dėl vadinamojo Sąjungos "absorbcijos pajėgumo",
N.
Komisijos pirmininkas, kalbėdamas Europos Parlamente, pareiškė, kad prieš kiekvieną būsimą plėtrą turi būti priimtas institucinis susitarimas ir išreiškė viltį, kad institucinis susitarimas, kurį numatė 2006 m. birželio 15-16 d. Europos Vadovų Taryba, bus pasiektas iki 2008 m. pabaigos, o tai leistų Sąjungai laikytis savo įsipareigojimų šalims, su kuriomis ji vykdo derybas ir kurioms ji atvėrė stojimo perspektyvą,
O.
institucinis tokio pobūdžio susitarimas labiausiai reikalingas siekiant palaikyti Europos integracijos impulsą, kaip 1993 m. Europos Vadovų Tarybos susitikimo Kopenhagoje metu pareiškė valstybių ir vyriausybių vadovai,
1.
pabrėžia, kad plėtra sustiprino Sąjungą, paskatino jos ekonomikos augimą, padidino jos svarbą pasaulyje ir paskatino naujų ES politikos sričių raidą;
2.
primena, kad sąvoka "absorbcijos pajėgumas" pirmą kartą formaliai pavartota 1993 m., kai Europos Vadovų Taryba Kopenhagoje pripažino, jog šalia politinių ir ekonominių kriterijų, kuriuos šalys kandidatės turi atitikti norėdamos įstoti į Sąjungą, "Sąjungos gebėjimas priimti naujas nares išlaikant Europos integracijos pagreitį" taip pat yra "svarbi aplinkybė atsižvelgiant į bendrus Europos Sąjungos ir šalių kandidačių interesus";
3.
primena, kad nors kiekviena Sąjungos plėtra lėmė jos institucinės, politinės ir finansinės sąrangos pokyčius, tokie pokyčiai nebuvo pakankami norint išsaugoti Sąjungos sprendimų priėmimo proceso efektyvumą;
4.
mano, kad sąvoka "absorbcijos pajėgumas" ne visiškai tiksliai perteikia idėją, kurią siekiama išreikšti, juolab kad ES jokiu būdu "neabsorbuoja" savo narių, ir todėl siūlo, kad šis išsireiškimas būtų pakeistas išsireiškimu "pajėgumas integruoti", kuris tiksliau atspindi tikrąją reikšmę;
5.
pabrėžia, kad "pajėgumas integruoti" nėra naujas šalims kandidatėms taikomas kriterijus, o sąlyga siekiant plėtros bei gilinant Europos integracijos procesą; atsakomybė gerinti savo "pajėgumą integruoti" priskiriama Sąjungai, o ne šalims kandidatėms;
6.
mano, kad sąvoka "pajėgumas integruoti" reiškia tai, kad po plėtros:
-
Europos institucijos bus pajėgios tinkamai funkcionuoti ir veiksmingai bei demokratiškai priimti sprendimus taikydamos savo konkrečias procedūras,
-
Sąjungos finansiniai ištekliai bus pakankami, kad po plėtros ji galėtų atitinkamai finansuoti savo veiklos sritis,
-
Sąjunga gebės sėkmingai vystyti savo politikos sritis ir pasiekti savo politinius tikslus siekiant vykdyti jos politinio pobūdžio projektus;
7.
mano, kad siekdama užtikrinti pajėgumą integruoti Sąjunga turi nuspręsti dėl reformų, kurias reikia įgyvendinti prieš bet kokią ateities plėtrą, taikymo srities ir turinio; jų įvertinimas turi būti vykdomas pagrindiniais plėtros proceso etapais atsižvelgiant į galimą poveikį, kuris turės įtakos valstybių narių instituciniams, finansiniams ir sprendimų priėmimo pajėgumams;
8.
pripažįsta, kad Sąjunga dabartiniu metu susiduria su sunkumais vykdydama savo įsipareigojimus Pietryčių Europos šalims, nes jos dabartinės institucinės, finansinės ir politinės struktūros dar nepritaikytos kitiems plėtros etapams ir jas būtina patobulinti,
Instituciniai integracinio pajėgumo aspektai
9.
pabrėžia, kad prieš bet kurią plėtrą ateityje būtina atlikti Sąjungos reformas, kad būtų galima dirbti efektyviau, skaidriau ir demokratiškiau; todėl rengiantis bet kokiai būsimai plėtrai reikės įvykdyti šias reformas:
a)
priimti naują balsavimo kvalifikuota dauguma sistemą, kuri palengvintų Tarybos gebėjimą priimti sprendimus;
b)
iš esmės padidinti sričių, kurioms taikomas balsavimas kvalifikuota dauguma, skaičių;
c)
iš esmės išplėsti Europos Parlamento dalyvavimo lygiomis teisėmis su Taryba galimybes priimant sprendimus biudžeto ir teisėkūros srityse;
d)
pakeisti pirmininkavimo Europos Vadovų Tarybai ir Tarybai rotacijos sistemą;
e)
sukurti užsienio reikalų ministro postą;
f)
toliau modifikuoti Komisijos sudėtį plečiant tai, kas buvo nustatyta Nicos sutartimi;
g)
sustiprinti Komisijos pirmininko (-ės) vaidmenį ir sutvirtinti jo (jos) demokratinį teisėtumą, patikint jį rinkti Europos Parlamentui;
h)
išplėsti Teisingumo Teismo jurisdikciją įtraukiant visas Sąjungos veiklos sritis, įskaitant pagarbos pagrindinėms teisėms stebėseną;
i)
nustatyti priemones, pagal kurias nacionaliniai parlamentai būtų įtraukti į Sąjungos veiklos tikrinimą;
j)
pagerinti lankstumo nuostatas, atsižvelgiant į padidėjusią tikimybę, kad ne visos valstybės narės tuo pačiu metu nori ar gali vykdyti tam tikrų sričių politiką;
k)
pakeisti Sutarties pakeitimo procedūrą siekiant ją supaprastinti, padaryti efektyvesne, sutvirtinti jos demokratinį pobūdį ir padidinti skaidrumą;
l)
panaikinti "ramsčių struktūrą" ir pakeisti ją vienu subjektu, turinčiu vientisą struktūrą ir juridinio asmens statusą;
m)
priimti išlygą, pagal kurią valstybėms narėms būtų leidžiama išstoti iš Europos Sąjungos;
n)
aiškiai apibrėžti vertybes, kuriomis grindžiama Sąjunga, taip pat ir Sąjungos tikslus;
o)
aiškiai apibrėžti Sąjungos kompetencijos sritis ir principus, kuriais ji vadovaujasi veikdama, bei jos santykius su valstybėmis narėmis;
p)
padaryti skaidresne Sąjungos sprendimų priėmimo procedūrą, o būtent – viešai tikrinti Tarybos veiklą, kai ši atlieka vienos iš teisėkūros institucijų darbą teisės aktų leidybos srityje;
q)
aiškiai apibrėžti ir supaprastinti priemones, kuriomis naudodamasi Sąjunga veikia savo kompetencijos srityse;
Atkreipia dėmesį, kad visos reformos jau egzistuoja Sutartyje dėl Konstitucijos Europai, o jos įsigaliojimas leistų išsiplėtusiai Sąjungai tinkamai funkcionuoti, bei užtikrintų jos sugebėjimą veiksmingai ir demokratiškai priimti sprendimus;
Kiti svarbūs pajėgumo integruoti aspektai
10.
pabrėžia, kad be būtinų institucinių reformų dėl būsimos Sąjungos plėtros reikės pertvarkyti kitus svarbius jos struktūros aspektus:
a)
patvirtinti Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartiją bei patobulinti valstybių narių solidarumo politiką;
b)
peržiūrėti finansinę programą, įskaitant finansavimo sistemą, siekiant pritaikyti ją prie naujų išsiplėtusios Sąjungos poreikių, remiantis 2007–2013 m. finansinės programos "išsamia, plačios apimties peržiūra", jau suplanuota 2008 ir 2009 m., atsižvelgiant į 2005 m. birželio 8 d. Europos Parlamento rezoliuciją dėl Politinių iššūkių ir biudžeto lėšų išsiplėtusioje Sąjungoje 2007-2013 m. OL C 124 E, 2006 5 25, p. 373.
ir 2006 m. gegužės 17 d. Tarpinstitucinio susitarimo dėl biudžetinės drausmės ir patikimo finansų valdymo OL C 139, 2006 6 14, p. 1.
nuostatas;
c)
iš naujo nustatyti keleto sričių politiką – kai kurios iš jų nustatytos prieš 50 metų – taip, kad būtų galima įgyvendinti Lisabonos strategiją, padidinti ES gebėjimą veikti tarptautiniu mastu ir pritaikyti ją prie naujų iššūkių, su kuriais daug didesnė ir daug įvairesnė Sąjunga susiduria globaliame pasaulyje;
d)
suaktyvinti Europos kaimynystės politiką, kuri būtų tinkama priemonė kuriant naudingus dvišalius ryšius su tomis Europos šalimis, kurios šiuo metu neturi greito įstojimo perspektyvų, nes neatitinka narystės sąlygų arba nusprendė neprisijungti;
11.
pabrėžia, kad reformos turi būti vykdomos kartu su pastangomis stiprinti visuomenės pritarimą plėtrai, ir primena Europos politinių lyderių atsakomybę aiškinti visuomenei plėtros ir Europos suvienijimo tikslus bei abišalius privalumus; remia Komisijos pastangas panaudoti "įvairius kelius informuojant apie plėtros politiką bei kovojant su akivaizdžiai klaidingu supratimu", kaip tvirtinama pirmiau minėtame 2005 m. plėtros strategijos dokumente;
12.
be to, pakartoja, kad visi ES sprendimai priimti naują valstybę narę yra priimami vadovaujantis procedūra, turinčia nemažai apsauginių priemonių, o būtent – visų valstybių narių vienbalsiu sprendimu pradėti ir baigti stojimo derybas, Europos Parlamento pritarimu ir visų valstybių atliekamu kiekvienos stojimo sutarties ratifikavimu;
13.
atkreipia dėmesį, kad bet kokiu atveju valstybių narių vyriausybių atliekamas stojimo sutarties pasirašymas reiškia, kad tos vyriausybės visapusiškai įsipareigoja atitinkamai veikti siekdamos užtikrinti, kad Sutarties ratifikavimo procesas pasibaigtų sėkmingai, vadovaujantis kiekvienoje šalyje galiojančia procedūra;
14.
mano, kad Europos Parlamento pritarimas, kuris būtinas, kai Taryba nori veikti vadovaudamasi ES Sutarties 49 straipsniu dėl naujų valstybių narių prisijungimo, turėtų būti taikomas tiek sprendimui dėl derybų pradžios, tiek ir dėl jų pabaigos;
Išvados
15.
dar kartą pakartoja savo įsipareigojimą, susijusį su plėtra – istorinę galimybę užtikrinti taiką, saugumą, stabilumą, demokratiją ir teisinę valstybę, taip pat ekonomikos augimą ir gerovę Europoje; pakartoja savo įsitikinimą, kad plėtra privalo būti vykdoma kartu su Sąjungos gilinimu, jeigu nebus pakenkta Europos integracijos proceso tikslams;
16.
pabrėžia, kad Sąjunga turi būti pajėgi laiku pritaikyti savo institucines, finansines ir politines struktūras, kad būtų išvengta su tuo susijusio nenumatyto vėlavimo priimti šalis kandidates, kai bus pripažinta, kad jos tenkina visus Kopenhagos kriterijus;
17.
dar kartą patvirtina, kad Nicos sutartimi nesuteikiama atitinkamo pagrindo būsimiems plėtros etapams;
18.
pakartoja, kad pritaria Konstitucinei sutarčiai, kurioje jau dabar siūloma sprendimų dėl daugelio ES būtinų reformų, siekiant įvykdyti duotus su plėtra susijusius įsipareigojimus, ir kuri sudaro akivaizdžią gilinimo ir plėtros santykių išraišką, bei perspėja, kad bet koks bandymas skatinti įgyvendinti atskiras konstitucinio paketo dalis gali kelti grėsmę bendram kompromisui, kuris yra jos pagrindas;
19.
atkreipia dėmesį į 2006 m. birželio 15-16 d. Europos Vadovų Tarybos nustatytą grafiką, skirtą rasti konstitucinės krizės sprendimą vėliausiai iki antrojo 2008 m. pusmečio;
20.
pakartoja savo įsipareigojimą kaip galima greičiau ir bet kokiu atveju dar iki tol, kol Sąjungos piliečiai bus pakviesti atiduoti savo balsus per 2009 m. Europos rinkimus, pasiekti konstitucinį sprendimą Europos Sąjungai, kad Sąjunga galėtų laikytis savo įsipareigojimų šalių kandidačių atžvilgiu bei būtų pasiruošusi priimti jas kaip valstybes nares;
°
° °
21.
paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai, Komisijai, valstybių narių parlamentams ir vyriausybėms, Turkijos, Kroatijos, Buvusiosios Jugoslavijos Respublikos Makedonijos, Albanijos, Bosnijos ir Hercegovinos, Serbijos, Juodkalnijos vyriausybėms ir parlamentams, laikinosioms Kosovo savivaldos institucijoms ir Jungtinių Tautų misijai Kosove.
