S. Kallaso atsakymas Komisijos vardu
(2011 m. gegužės 12 d.)
1) Pagal dabartinę finansinę perspektyvą (2007–2013 m.) transeuropinio transporto tinklo (TEN-T) projektai finansuojami daugiausia iš valstybių narių biudžetų (196 mlrd. EUR) ir ES priemonių: 8 mlrd. EUR iš TEN-T programos, o iš Europos regioninės plėtros fondo (ERPF) ir Sanglaudos fondo – 43 mlrd. EUR, t. y. maždaug 11 proc. viso sanglaudos politikos biudžeto. Didelę dalį lėšų kaip paskolas ir įvairias transporto infrastruktūrai taikomas finansines priemones skiria Europos investicijų bankas (EIB). Be to, pastaraisiais metais ES didėja viešojo ir privačiojo sektoriaus partnerysčių skaičius, tačiau jos vis dar labai retai taikomos tolimojo susisiekimo geležinkelių projektams.
TEN-T programai taikomas tiesioginis valdymas (tai reiškia, kad Komisija atrenka projektus, kurie bus remiami vadovaujantis TEN-T politikos prioritetais), o Sanglaudos ir struktūriniams fondams – pasidalijamasis valdymas (tai reiškia, kad, Komisijai patvirtinus bendrą tam tikros programos biudžetą, finansuotinus transporto projektus faktiškai pasirenka valstybės narės). Tačiau valstybės narės nepakankamai dėmesio skiria prioritetams nustatyti. Todėl finansavimas dažnai išskirstomas per dideliam skaičiui projektų, o dėl to nukenčia Sąjungos veiksmų TEN-T srityje veiksmingumas ir matomumas.
Pagrindinė TEN-T tinklo užbaigimo kliūtis – tai, kad ES lygmeniu nėra integruotos finansavimo strategijos, kuri apimtų tiek valstybės narės, tiek ES indėlį ir integruotų visiškai privačius šaltinius. Turint omenyje šią padėtį, reikia atsižvelgti ir į vis dar didelius investicijų poreikius.
2) Svarbiausias klausimas peržiūrint TEN-T gaires ir rengiant kito laikotarpio (2014–2020 m.) finansinę perspektyvą – kaip užtikrinti, kad ES finansinis įnašas būtų kuo geriau panaudotas siekiant gairėse 2010 m. liepos 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas Nr. 661/2010/ES dėl Sąjungos transeuropinio transporto tinklo plėtros gairių, OL L 204, 2010 8 5 . numatytų tikslų. Pasiūlytoje strategijoje „Europa 2020“ Komisija skelbia, kad sieks sutelkti ES finansines priemones (pvz., kaimo plėtros, struktūrinius fondus, MTTP bendrąją programą, transeuropinius tinklus, EIB) vykdydama nuoseklią finansavimo strategiją, pagal kurią būtų sutelktos ES ir nacionalinės viešojo ir privačiojo sektorių lėšos.
Investicijų į viešąją infrastruktūrą didinimas gali padėti ekonomikai atsigauti, kadangi tai gali būti labai naudinga trumpalaikėje perspektyvoje ir gali pagerinti šalies konkurencingumą ilgalaikėje perspektyvoje. Todėl, Komisijos nuomone, finansavimo susitarimai ES lygmeniu turėtų būti sudaromi laikantis aiškios ES finansavimo strategijos, kurią taikant būtų geriau integruojami finansavimo šaltiniai ir padidėtų jų pridėtinė vertė įgyvendinant ES tikslus. Įgyvendinant tokią finansavimo strategiją būtų siekiama padidinti ES indėlio svertinį poveikį, nes būtų atidžiau pasirenkama, kuriuos projektus finansuoti, ir dar labiau sutelkiami ES ištekliai. Kitas svarbus tokios finansavimo strategijos principas būtų ES ir nacionaliniu lygmeniu vykdomo finansavimo prioritetų nuoseklumas, užtikrinant visišką atitiktį gairėms.
