27.9.2005
BENDRAS PASIŪLYMAS DĖL REZOLIUCIJOS
pagal Darbo tvarkos taisyklių 103 straipsnio 4 dalį, pateikė
– Hans-Gert Poettering, Camiel Eurlings, Elmar Brok ir João de Deus Pinheiro PPE-DE frakcijos vardu
– Adamos Adamou, Martin Schulz, Jan Marinus Wiersma ir Hannes Swoboda PSE frakcijos vardu
– Graham Watson, Andrew Duff ir Emma Bonino ALDE frakcijos vardu
– Daniel Marc Cohn-Bendit, Joost Lagendijk ir Cem Özdemir Verts/ALE frakcijos vardu
– Francis Wurtz, Adamos Adamou, Kyriacos Triantaphyllides, Tobias Pflüger ir Vittorio Agnoletto GUE/NGL frakcijos vardu
– Brian Crowley ir Inese Vaidere UEN frakcijos vardu
keičiantys šių frakcijų pasiūlymus dėl rezoliucijų:
– Verts/ALE (B6‑0484/2005)
– ALDE (B6‑0487/2005)
– PSE (B6‑0496/2005)
– UEN (B6‑0498/2005)
– GUE/NGL (B6‑0502/2005)
– PPE-DE (B6‑0505/2005)
dėl derybų su Turkija pradžios
Europos Parlamento rezoliucija dėl derybų su Turkija pradžios
Europos Parlamentas ,
–
atsižvelgdamas į Europos Parlamento 2004 m. gruodžio 15 d. rezoliuciją dėl 2004 m. nuolatinės ataskaitos ir į Europos Komisijos rekomendacijas dėl Turkijos pažangos rengiantis narystei Texts Adopted, P5_TA(2004)0274. bei į savo ankstesnes rezoliucijas šiuo klausimu, priimtas nuo 1987 m. birželio 18 d. iki 2004 m. gruodžio 15 d.,
–
atsižvelgdamas į Europos Parlamento 2005 m. liepos 6 d. rezoliuciją dėl moterų vaidmens Turkijos socialiniame, ekonominiame ir politiniame gyvenime,
–
atsižvelgdamas į 2004 m. gruodžio 17 d. Briuselyje vykusio Europos Vadovų Tarybos susitikimo išvadas,
–
atsižvelgdamas į derybų su Turkija dėl narystės plano projektą, kurį pateikė Europos Komisija 2005 m. birželio 29 d.,
–
atsižvelgdamas į Europos Sąjungos Tarybos sprendimus dėl derybų su Turkija dėl narystės pradžios,
–
atsižvelgdamas į savo 2004 m. balandžio 21 d. rezoliuciją dėl Kipro,
–
atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 103 straipsnio 4 dalį,
A. kadangi Komisija nusprendė, kad Turkija įgyvendino politinius Kopenhagos kriterijus ir rekomendavo pradėti derybas dėl narystės,
B. kadangi 2002 m. Europos Vadovų Taryba nusprendė, kad, jei Turkija įgyvendins politinius Kopenhagos kriterijus, Europos Sąjunga neatidėliodama pradės derybas dėl narystės,
C. kadangi 2004 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamentas buvo tos nuomonės, kad reikia rekomenduoti pradėti derybas dėl narystės, nes susitarta, jog pirmajame derybų etape svarbiausias dalykas bus visiškas politinių kriterijų įgyvendinimas; kadangi todėl derybų ministrų lygmeniu darbotvarkė bus pradėta politinių kriterijų įgyvendinimo įvertinimu, ypač žmogaus teisių ir visų pagrindinių laisvių srityse, teoriškai ir praktiškai, tuo tarpu suteikiant galimybę į derybų darbotvarkę įtraukti kitus skyrius;
D. kadangi Europos Parlamentas, atsižvelgdamas į demokratinę Graikijos kipriečių valią, apgailestauja, kad nepavyko priimti sprendimo, ir ragina Turkijos valdžios institucijas ir toliau konstruktyviai spręsti Kipro klausimą ir siekti abiem šalims priimtino sprendimo, kuris turi būti aptariamas vadovaujantis K. Anano plano nuostatomis ir ES steigimo principais, ir pagal atitinkamas JT rezoliucijas stengtis anksčiau laiko išvesti savo pajėgas pagal specialų kalendorinį planą; kadangi jis mano, kad greitas Turkijos okupacinių pajėgų išvedimas yra būtinas ir neišvengiamas žingsnis siekiant toliau mažinti įtampą, atnaujinti šalių dialogą ir pasiruošti priimti ilgalaikį sprendimą; kadangi jis ragina Turkijos valdžios institucijas pripažinti Kipro Respubliką; kadangi jis ragina Turkijos valdžios institucijas atkreipti dėmesį į faktą, kad šios derybos yra tarpvyriausybinės Turkijos ir 25 Europos Sąjungos valstybių narių derybos; Kipro Respublika yra viena iš šių valstybių narių; kadangi jis pabrėžė, jog derybų pradžia akivaizdžiai reiškia, kad Turkija pripažįsta Kiprą;
E. kadangi, be to, Europos Parlamentas ragino Turkijos valdžios institucijas panaikinti šiuo metu galiojančius apribojimus laivams, kurie plaukioja su Kipro vėliava ir prekiauja su Europos Sąjungai priklausančia valstybe nare;
F. kadangi 2004 m. gruodžio 17 d. Europos Vadovų Taryba nusprendė, kad Turkija įgyvendino Kopenhagos kriterijus ir galima pradėti derybas dėl narystės 2005 m. spalio 3 d., su sąlyga, kad ji priėmė šešis svarbius teisės aktus ir, kaip yra įsipareigojusi, pasirašė protokolą, kuriuo Ankaros sutartis taikoma ir dešimčiai naujųjų valstybių narių ir kadangi Europos Sąjunga turi vykdyti ankstesnius įsipareigojimus;
G. kadangi 2005 m. birželio 1 d., kaip ir buvo reikalaujama, Turkija priėmė šešis svarbius teisės aktus;
H. kadangi 2005 m. liepos 29 d. Turkija pasirašė protokolą, kuriuo Ankaros sutartis taikoma ir dešimčiai naujų valstybių narių, bet pasirašydama protokolą tuo pat metu paskelbė ir oficialų pareiškimą, kuriame teigiama, kad šio protokolo pasirašymas, ratifikavimas ir įgyvendinimas jokia būdu neliečia protokole minimo Kipro Respublikos pripažinimo;
I. kadangi tuo pat metu Turkija ir toliau taiko embargą laivams, kurie plaukioja su Kipro vėliava, ir iš Kipro Respublikos uostų atvykstantiems laivams, neleisdama jiems įplaukti į Turkijos uostus, ir Kipro lėktuvams, neleisdama jiems skristi per Turkiją ir leistis Turkijos oro uostuose;
J. kadangi demokratinė ir ekonomiškai stabili Turkija žymiai pasinaudotų visais Europos Sąjungos teikiamais privalumais;
K. kadangi tik rodydama pasirengimą perimti ES vertybes ryžtingai įgyvendinant ir tęsiant reformas, Turkija galės užtikrinti reformų proceso negrįžtamumą ir užsitarnauti būtiną ES visuotinės nuomonės paramą;
L. kadangi Europos Sąjungos pajėgumas susidoroti su plėtros problemomis laikomas išankstine sąlyga kaip Kopenhagos kriterijų dalis, todėl, savo ruožtu, Europos Sąjungą privalo parodyti, kad geba įvykdyti politinę ir institucinę reformą;
1.
mano, jog Turkija formaliai įvykdė paskutines sąlygas, kad galėtų 2005 m. spalio 3 d. pradėti derybas dėl narystės, nes ji priėmė šešis svarbius teisės aktus ir, kaip buvo įsipareigojusi, pasirašė protokolą, kuriuo Ankaros sutartis taikoma ir dešimčiai naujų valstybių narių;
2.
nuoširdžiai apgailestauja dėl fakto, kad Turkija sukėlė rimtų abejonių dėl jos noro visiškai įgyvendinti visas protokolo nuostatas, kartu su protokolo pasirašymu paskelbdama ir oficialų pareiškimą, kuriame teigiama, kad šio protokolo pasirašymas, ratifikavimas ir įgyvendinimas jokiu būdu neliečia protokole minimo Kipro Respublikos pripažinimo; primena Komisijai, kad ji turi pateikti Parlamentui Turkijos vyriausybės atsakymą, ar šis vienašališkas pareiškimas yra Turkijos parlamento vykdomo ratifikavimo proceso dalis;
3.
primena Turkijai, kad toliau taikydama apribojimus laivams, plaukiojantiems su Kipro vėliava, ir iš Kipro Respublikos uostų atvykstantiems laivams, neleisdama jiems įplaukti į Turkijos uostus, ir Kipro lėktuvams, neleisdama jiems skristi per Turkiją ir leistis Turkijos oro uostuose, Turkija pažeidžia Ankaros sutartį ir su ja susijusią muitų sąjungą, neatsižvelgiant į protokolą, nes taip ji pažeidžia laisvo prekių judėjimo principą; todėl ragina Turkiją visiškai įgyvendinti visas protokolo nuostatas;
4.
ragina Komisiją iki 2006 m. pabaigos visapusiškai įvertinti išplėstos Ankaros sutarties įgyvendinimą ir pabrėžia, kad jei tai nebus padaryta, tai gali turėti neigiamos įtakos derybų procesui ar netgi jį sustabdyti; todėl reikalauja, kad muitų sąjungos įgyvendinimas būtų tarp pirmųjų 2006 m. derybose dėl narystės aptariamų skyrių;
5.
dar kartą pabrėžia, jog atsižvelgdamas į demokratinę Graikijos kipriečių valią apgailestauja, kad nepavyko priimti sprendimo, ir ragina Turkijos valdžios institucijas ir toliau konstruktyviai spręsti Kipro klausimą ir siekti abiem šalims priimtino sprendimo, kuris turi būti aptariamas vadovaujantis K. Anano plano nuostatomis ir ES steigimo principais, ir pagal JT rezoliucijas stengtis anksčiau laiko išvesti savo pajėgas pagal specialų kalendorinį planą; mano, kad greitas Turkijos okupacinių pajėgų išvedimas yra būtinas ir neišvengiamas žingsnis siekiant toliau mažinti įtampą, atnaujinti šalių dialogą ir pasiruošti priimti ilgalaikį sprendimą; pakartoja savo raginimą, kad visos Kipro konflikto šalys toliau tęstų JT vadovaujamas derybas dėl visuotinio konflikto sprendimo;
6.
pabrėžia, kad vienas iš būtiniausių stojimo derybų proceso dalių yra Turkijos ir visų ES valstybių narių santykių normalizavimas, įskaitant ir tai, kad Turkija privalo pripažinti Kipro Respubliką; pažymi, kad derybų tema negali būti Kipro Respublikos pripažinimas; ragina Turkijos valdžios institucijas kiek įmanoma greičiau normalizuoti santykius su visomis ES valstybėmis narėmis ir pripažinti Kipro Respubliką ir pabrėžia, kad jei tai nebus padaryta, tai gali turėti neigiamą įtaką derybų procesui ar netgi jį sustabdyti;
7.
taip pat ragina Tarybą įvykdyti pažadą ir užbaigti Kipro turkų bendruomenės izoliaciją; šiuo metu pirmininkaujant Jungtinei Karalystei ragina Tarybą dar kartą pasistengti ir pasiekti susitarimą dėl finansinės paramos paketo ir prekybos palengvinimo tvarkos kalbant apie šiaurinę Kipro dalį siekiant užtikrinti, kad ES laikosi Kipro turkų bendruomenei duotų pažadų;
8.
džiaugiasi, kad 2005 m. birželio 1 d. buvo priimti šeši svarbūs teisės aktai, nes šie teisės aktai buvo Europos Vadovų Tarybos susitikimo metu 2004 m gruodžio mėn. iškelta sąlyga siekiant pradėti stojimo derybas; visgi kai kurios priimtų įstatymų dalys kelia susirūpinimą, ypač dėl generalinio prokuroro skundų, nukreiptų Orhan Pamuk, nes tai pažeidžia Europos žmogaus teisių konvencijos nuostatas ir ragina Turkijos vyriausybę užtikrinti teisę laisvai reikšti nuomonę ir toliau tobulinti baudžiamąjį kodeksą, visų pirma jo 301 straipsnio 1 dalį; taip pat nerimauja dėl Turkijos baudžiamojo kodekso 305 straipsnio, kuriuo remiantis, „veiksmai, nukreipti prieš pagrindinį nacionalinį interesą“ yra laikomi nusikaltimu bei dėl Bendrovių įstatymą įgyvendinančių nuostatų, kuriose gausu apribojimų, įskaitant užsienio šalių teikiamam finansavimui būtiną išankstinį leidimą; susirūpinimą kelia ir su religinių bendruomenių veikla susijusių teisės pasiūlymų stoka (Fondų įstatymas);
9.
reikalauja, kad derybų procese būtų atsižvelgta į Europos Parlamento rezoliucijose ne kartą išdėstytus politinius prioritetus, raginančius Turkiją visapusiškai įgyvendinti šiuos politinius kriterijus: demokratiją užtikrinančių institucijų stabilumas, teisinės valstybės principas, žmogaus teisės ir pagarba mažumoms bei jų apsauga; todėl reikalauja, kad prieš kiekvieną derybų sesiją ministrų lygmeniu būtų įvertinti politiniai kriterijai tiek teoriškai, tiek praktiškai tokiu būdu Turkijos primygtinai reikalaujant, kad jos valdžios institucijos nuolat vykdytų reikiamas reformas; be to, mano, kad turėtų būti nustatyta programa, kurioje būtų išdėstyti aiškūs politinių kriterijų įgyvendinimo uždaviniai, tam skirtas laikas ir terminai;
10.
ragina Tarybą nuosekliai laikytis 2004 m. gruodžio 17 d. Europos Vadovų Tarybos susitikime nustatytos derybų proceso tvarkos; šiuo požiūriu pabrėžia, kad bendras derybų tikslas yra stojimas ir kad šios derybos yra atviras, ilgalaikis procesas, kurio rezultatų neįmanoma iš anksto nuspėti; drauge atsižvelgiant į Kopenhagos kriterijus, reikia užtikrinti, kad jei valstybė kandidatė negali prisiimti visų narystės įsipareigojimų, ši valstybė kandidatė turėtų būti kaip įmanoma glaudžiau susieta su Europos struktūromis;
11.
šiame kontekste ragina Komisiją ir Tarybą kasmet parengti pranešimą Europos Parlamentui ir ES valstybių narių parlamentams apie Turkijos pažangą įgyvendinant politinius kriterijus ir į šį pranešimą įtraukti per tuos metus užregistruotų kankinimų atvejus ir Turkijos piliečių, kuriems per tuos metus buvo suteiktas politinis prieglobstis ES valstybės narėse, skaičių;
12.
primygtinai ragina Komisiją, pradėjus derybas dėl įvairių skyrių, rekomenduoti jas nutraukti pasitarus su Europos Parlamentu, jei bus nuolatos ir rimtai pažeidinėjami laisvės, demokratijos, pagarbos žmogaus teisėms ir pagrindinėms laisvėms, teisės viršenybės principai ir mažumų teisės, pagal Europos Sąjungos sutarties nuostatas;
13.
atkreipia dėmesį, kad Turkijos prisijungimo prie ES poveikis biudžetui gali būti visapusiškai įvertintas tik po to, kai atsižvelgiant į finansinę perspektyvą laikotarpiui nuo 2014 m. bus nustatyti finansinių derybų su Turkija kriterijai;
14.
pabrėžia, kad Komisijos rekomendacija derėtis dėl ilgų pereinamųjų laikotarpių, specifinių susitarimų tokiose srityse, kaip struktūrinė politika ir žemės ūkis bei nuolatinių garantijų laisvam darbininkų judėjimui, numatomų stojimo sutartyje, neturės neigiamos įtakos Turkijos pastangoms taikyti teisyną;
15.
pabrėžia, kad derybų pradžia – tai pradžia ilgalaikio proceso, kuris iš esmės nėra ribojamas laiko ir apriori neprivalo automatiškai baigtis naryste ES; pabrėžia, kad derybų tikslas yra Turkijos narystė ES, tačiau šio siekio įgyvendinimas priklausys nuo abišalių pastangų; taigi prasidėjus deryboms negalima sakyti, kad jos automatiškai turi baigtis naryste;
16.
pabrėžia, kad Nicos sutartis yra netinkamas pagrindas, kuriuo būtų remiamasi priimant būsimus sprendimus dėl galimų naujų valstybių narystės ES ir todėl reikalauja, kad būtų įgyvendintos būtinos konstitucinio proceso reformos;
17.
primena, kad remiantis 1993 m. Kopenhagoje įvykusio Europos Vadovų Tarybos susitikimo išvadomis, itin svarbus tiek ES, tiek Turkijai klausimas yra Europos Sąjungos galimybė priimti Turkiją į savo gretas, kartu nesumažinant Europos integracijos pagreičio; remia Komisijos pastangas vykstant deryboms stebėti Europos Sąjungos galimybes priimti Turkiją ir drauge primena Komisijai apie savo į 2004 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento rezoliuciją dėl Turkijos pažangos rengiantis narystei įtrauktą reikalavimą gauti informaciją apie su 2005 m. poveikio tyrimu susijusius tolesnius veiksmus, nes šiuo atžvilgiu tai būtų tikrai naudinga;
18.
paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai ir Komisijai, Europos Tarybos Generaliniam Sekretoriui, Europos žmogaus teisių teismo pirmininkui ir Turkijos parlamentui bei vyriausybei.
