16.1.2012 B7-0012/2012 PASIŪLYMAS DĖL REZOLIUCIJOS pateiktas siekiant užbaigti diskusijas dėl Tarybos ir Komisijos pareiškimų
pagal Darbo tvarkos taisyklių 110 straipsnio 2 dalį
dėl Europos Vadovų Tarybos susitikimo (2011 m. gruodžio 8 ir 9 d.) išvadų dėl tarptautinio susitarimo dėl fiskalinio stabilumo sąjungos projekto ( 2011/2546(RSP) )
Søren Bo Søndergaard
,
Jean-Luc Mélenchon
,
Miguel Portas
,
Marisa Matias
,
Kyriacos Triantaphyllides
,
Takis Hadjigeorgiou
,
Paul Murphy
,
Cornelis de Jong
,
Willy Meyer
,
Patrick Le Hyaric
,
Mikael Gustafsson
,
Nikolaos Chountis
,
Marie-Christine Vergiat
,
Ilda Figueiredo
GUE/NGL frakcijos vardu
PE479.449v01-00 B7‑0012/2012 Europos Parlamento rezoliucija dėl Europos Vadovų Tarybos susitikimo (2011 m. gruodžio 8 ir 9 d.) išvadų dėl tarptautinio susitarimo dėl fiskalinio stabilumo sąjungos projekto ( 2011/2546(RSP) )
Europos Parlamentas ,
– atsižvelgdamas į euro zonos valstybių ir vyriausybių vadovų 2011 m. gruodžio 9 d. pareiškimą,
– atsižvelgdamas į Tarptautinės sutarties dėl ekonominės ir pinigų sąjungos stabilumo, koordinavimo ir valdymo projektą,
– atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 110 straipsnio 2 dalį,
A. kadangi fiskaliniame susitarime neaptariamos pagrindinės krizės priežastys, konkrečiai – finansų rinkų liberalizavimas, reguliavimo panaikinimas ir pernelyg didelis pasikliovimas šiomis rinkomis, didėjantys makroekonominiai skirtumai euro zonoje ir neoliberalios politikos įvedimas;
B. kadangi valstybių ir vyriausybių vadovų pasiūlytos priemonės yra nepasiteisinusios politikos tąsa, o finansų ir ekonomikos krizės pagrindinės priežastys, visų pirma tebesitęsiantis pagrindinių ekonomikos sektorių reguliavimo nebuvimas ir didėjantys makroekonominiai skirtumai euro zonoje, vis dar nėra šalinamos;
C. kadangi nuo finansų krizės pradžios priklausomybė nuo finansų rinkų, nepaisant jų griaunančio poveikio, netgi padidėjo; kadangi visa tai gali nutraukti tik viešoji bankų kontrolė ir Europos Centrinio Banko valstybėms narėms teikiamos paskolos mažomis palūkanomis;
D. kadangi siūloma fiskalinė sutartis panaikins valstybių narių demokratiškai išrinktų vyriausybių galimybes rinktis fiskalinę politiką ir demokratinę kontrolę, kurią vykdo Europos šalys, įskaitant nacionalinius parlamentus, ir pagal ją bus nustatyta nuolatinio griežto taupymo sistema;
E. kadangi visos Europos šalių vyriausybės sutiko su finansų rinkų diktatu ir todėl pateikė politikos pasiūlymų, skirtų visiškai patenkinti tas rinkas;
F. kadangi eurą reglamentuojančios taisyklės nustatytos esamose sutartyse ir negali būti keičiamos nekeičiant tų sutarčių;
G. kadangi ES valstybių narių gyventojų nepasitikėjimo ES institucijomis krizė toliau didėja ir dėl to ES gilėja demokratijos ir teisėtumo krizė;
H. kadangi dėl ES politikos gyventojai vis dažniau suvokia ES kaip grėsmę jų ekonominei ir socialinei gerovei, kaip didėjančio jų darbo ir pajamų nesaugumo šaltinį, nelygybės ir neteisybės skatintoją ir kliūtį visapusiškai demokratijai, o tai gali sustiprinti nacionalinį užsisklendimą, didinti ksenofobinių idėjų sklaidą ir lemti didelį nedalyvaujančių rinkimuose, įskaitant rinkimus į Europos Parlamentą, skaičių;
1. mano, kad Europos Vadovų Tarybos priemonės pagilins visuotinę kapitalizmo krizę;
2. griežtai nepritaria Tarptautinei sutarčiai dėl ekonominės ir pinigų sąjungos stabilumo, koordinavimo ir valdymo ir neseniems EPS sistemos pokyčiams (ekonomikos valdymo paketui, Europos semestrui, paktui „Euro plius“); mano, kad šie pokyčiai sudaro reakcingiausią, nedemokratinį ir kraštutinį neoliberalų atsaką į dabartinę krizę;
3. smerkia tai, kad Tarptautinės sutarties dėl ekonominės ir pinigų sąjungos stabilumo, koordinavimo ir valdymo projekte daugiausia dėmesio skiriama toms pačioms priemonėms, dėl kurių kilo krizė, o ne tam, kad ekonomikos plėtra ES 27 būtų nukreipta į visišką užimtumą (įskaitant daugiau ir kokybiškesnių darbo vietų kūrimą), socialinį ir ekonominį vystymąsi, socialinę sanglaudą (ypač kovą su skurdu, pajamų skirtumais ir nedarbu) ir aplinkos apsaugą, ir tai, kad jo nuostatomis, kuriose ignoruojamas Europos Parlamento ir nacionalinių parlamentų vaidmuo, didinama esamos politikos demokratinio teisėtumo stoka;
4. be to, yra įsitikinęs, kad Tarptautinės sutarties projektas institucionalizuos griežtą taupymą ir panaikins visų 27 valstybių narių lygias demokratines teises, o tai neišvengiamai pagilins krizę, pakenks daugumos ES gyventojų gyvenimo standartams, padidins valstybių narių nelygybę ir sukels susiskaldymą, dėl kurio ES valstybės vystysis nevienodu tempu, – vyks procesas, kuris ne tik kels grėsmę euro egzistavimui, bet ir galbūt visai ES;
5. primygtinai reikalauja, kad diskusijos dėl išeities iš ekonomikos krizės nebūtų paliktos vien tik ES institucijoms ir ES valstybių narių vyriausybėms – į jas turėtų būti įtrauktos pilietinė visuomenė, profesinės sąjungos, bedarbiai ir kitos socialiai atskirtos Europos visuomenės grupės; ragina, kad būtų surengtos išsamios Europos gyventojų diskusijos dėl jų lūkesčių, susijusių su ES, ir jos tikslų;
6. mano, kad Tarptautinės sutarties projekte išdėstyti didelės apimties įsipareigojimai įpareigoja kuo išsamiau konsultuotis su gyventojais referendumo būdu pagal nacionalinius aktus; primygtinai ragina, kad tie referendumai būtų rengiami be politinio Europos Komisijos kišimosi;
7. pažymi, kad bet kokiam Airijos konstitucijos pakeitimui reikia referendumo ir kad Airijos konstitucija suteikia biudžetinius įgaliojimus Airijos parlamentui ir vyriausybei, todėl, jei kokie nors biudžetiniai įgaliojimai perduodami kitai institucijai, reikia iš dalies pakeisti konstituciją;
8. mano, kad tų valstybių narių, kuriose nėra galimybių surengti referendumą, vyriausybės turėtų suteikti gyventojams galią nuspręsti, ar ratifikuoti šį sutarties projektą, per viešąsias konsultacijas;
9. pabrėžia, kad bet kokie būsimi ES sutarties pakeitimai privalo būti priimti laikantis įprastos Sutarties persvarstymo procedūros; atmeta bet kokias galimybes taikyti skubos procedūrą;
10. mano, kad balsavimas dėl politinių partijų pateiktos alternatyvios ekonominės ar fiskalinės politikos yra valstybių narių demokratijos pamatas ir kad šis Tarptautinės sutarties projektas žymiai sumažins bet kokių ateityje išrinktų vyriausybių galimybes įgyvendinti savo savarankišką politiką ne tik ekonominiais ir fiskaliniais, bet ir socialiniais, švietimo ir kultūros klausimais – tai kelia labai didelį pavojų subsidiarumo principui;
11. nepritaria tam, kad būtų suteikti nauji įgaliojimai Europos Teisingumo Teismui ir Europos Komisijai, kad jie galėtų kištis į valstybių narių biudžeto politiką;
12. pažymi, kad eurą reglamentuojančios taisyklės išdėstytos esamose ES sutartyse ir kad jų negalima pakeisti, jei nekeičiamos esamos sutartys;
13. apgailestauja dėl teisinės ir politinės sumaišties dėl šio Tarptautinės sutarties projekto, konkrečiai – dėl to, kad nėra konkretaus ir viešo sutarties projekto;
14. paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai, Komisijai ir valstybių narių parlamentams.
