10.2.2011 B7-0121/2011 PASIŪLYMAS DĖL REZOLIUCIJOS pateiktas siekiant užbaigti diskusijas dėl Komisijos pirmininko pavaduotojos-Sąjungos vyriausiosios įgaliotinės užsienio reikalams ir saugumo politikai pareiškimo
pagal Darbo tvarkos taisyklių 110 straipsnio 2 dalį
dėl Egipto
Willy Meyer
,
Marisa Matias
,
Jean-Luc Mélenchon
,
Patrick Le Hyaric
,
Marie-Christine Vergiat
,
Eva-Britt Svensson
,
Ilda Figueiredo
GUE/NGL frakcijos vardu
PE459.653v01-00 B7‑0121/2011 Europos Parlamento rezoliucija dėl Egipto
Europos Parlamentas ,
– atsižvelgdamas į 2011 m. sausio 26 d. ir 28 d. ir vasario 4 d. Europos Parlamento pirmininko pareiškimus dėl padėties Egipte,
– atsižvelgdamas į 2007 m. ES-Egipto Veiksmų planą ir į 2004 m, birželio 1 d. įsigaliojusį Asociacijos susitarimą tarp Europos Sąjungos ir Egipto,
– atsižvelgdamas į savo ankstesnes rezoliucijas dėl žmogaus teisių padėties Egipte,
– atsižvelgdamas į savo ankstesnes rezoliucijas dėl Europos kaimynystės politikos ir dėl Viduržemio jūros regiono valstybių sąjungos,
– atsižvelgdamas į savo 2010 m. gegužės 14 d. priimtą pranešimą dėl žmogaus teisių gynėjams palankių ES politikos priemonių,
– atsižvelgdamas į savo 2011 m. vasario 3 d. rezoliuciją dėl Tuniso,
– atsižvelgdamas į JT deklaraciją dėl žmogaus teisių gynėjų ir į JT tarptautinį pilietinių ir politinių teisių paktą, Egipto ratifikuotą 1982 m.,
– atsižvelgdamas į 2011 m. sausio 31 d. Tarybos išvadas dėl Egipto ir į 2011 m. vasario 4 d. Europos Vadovų Tarybos pareiškimą dėl Egipto ir regiono,
– atsižvelgdamas į 2011 m. sausio 27 d., 28 d. bei 31 d. ir vasario3 d. ir 4 d. Europos Sąjungos vyriausiosios įgaliotinės užsienio reikalams ir saugumo politikai pareiškimus dėl padėties Egipte, dėl žurnalistų ir žmogaus teisių gynėjų,
– atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 110 straipsnio 2 dalį,
A. kadangi policijai žiauriai nužudžius 28 metų vyrą Egipto žmonėms atsirado poreikis kovoti prieš nebaudžiamumą ir neteisybę civilinių protestų būdu,
B. kadangi Tahriro aikštėje nuo sausio 25 d. vyko demonstracijos, o vasario 1 d. į „Milijono maršą“ susirinko milijonas egiptiečių siekiant reikalauti prezidento H. Mubarako atsistatydinimo,
C. kadangi Jungtinių Tautų žmogaus teisių vyriausioji komisarė Navi Pillay paragino valdžią išklausyti Egipto žmonių reikalavimus dėl esminių reformų siekiant pagerinti žmogaus teises ir demokratiją,
D. kadangi mobilizacija Tunise paskatino Egipto žmones, kurie kenčia dėl laisvės, socialinio teisingumo ir demokratijos nebuvimo ir neregėtos korupcijos ženklų, protestuoti,
E. kadangi žmonės akivaizdžiai atsisako sistemos, kuri iš jų atėmė pagrindines teises ir padarė daug rimtų pažeidimų, įskaitant plačiai paplitusius kankinimų atvejus,
F. kadangi žurnalistai, režisieriai ir blogeriai buvo sulaikyti, sužeisti ir net nužudyti, arba nudurti, kaip įvyko graikų žurnalistui Petros Papaconstantinou,
G. kadangi telefonai ir internetinis ryšis buvo atjungti 5 dienoms,
H. kadangi anot JT žmogaus teisių vyriausios komisarės, dėl vyriausybės represinių priemonių prieš demonstrantus žuvo apie 300 žmonių, 3000 buvo sužeisti ir šimtai areštuoti,
I. kadangi mobilizacija nesumažėjo, ir toliau žmonės reikalauja H. Mubarako atsistatydinimo,
J. kadangi 2010 m. lapkričio ir gruodžio mėn. vykę prezidentiniai rinkimai pasižymėjo klastojimu, korupcija ir represijomis,
K. kadangi Egiptas – daugiausia gyventojų turinti arabų šalis ( virš 80 mln.),
L. kadangi pagal ES-Egipto veiksmų planą ir Europos kaimynystės politiką Egiptas įsipareigojo ES stiprinti demokratiją ir politinį pliuralizmą, skatinti politinį dalyvavimą ir gerbti žmogaus teises bei pagrindines laisves, ir kadangi Egipto valdžia nesilaikė šių įsipareigojimų, susijusių su demokratija, žmogaus teisėmis arba socialiniu teisingumu;
M. kadangi TVF ir tarptautinių organizacijų dešimtmečiais nustatytos skirtingos struktūrinio koregavimo priemonės (maisto produktų kainų reguliavimo panaikinimas, privatizavimai ir griežtos taupymo priemonės) žymiai prisidėjo prie ekonominių problemų, pvz., bedarbystės ir skurdo (40 proc. egiptiečių gyvena už skurdo ribos),
N. kadangi Europos Sąjunga, ypač kai kurių valstybių narių vyriausybės ir Jungtinės Valstijos dešimtmečiais rėmė H.Mubarako režimą, jie yra atsakingi už dabartinę krizę, kadangi Izraelis paprašė JAV ir kai kurių ES valstybių paremti H. Mubaraką pirmomis demonstracijų dienomis,
1. išreiškia solidarumą visiems egiptiečiams, kurie pasipriešino H. Mubarako režimui, kuris po autoritarinio Anwar el-Sadato valdymo nedemokratiškai vadovavo šaliai 30 metų, palaikydamas visiškai nepagrįstą nepaprastąją padėtį, veikdamas prieš žmones ir pasmerkdamas juos skurdui, socialiniam neteisingumui, institucionalizuotai korupcijai ir autokratijai;
2. teigiamai vertina ir pritaria egiptiečių kovai dėl esminių jų šalies politinės, ekonominės ir socialinės sistemos reformų, korupcijos režimo panaikinimo siekiant tikros demokratijos, žmogaus teisių ir socialinio teisingumo; norėtų pamatyti Egipte įsteigtą tikrą konstitucinę valstybę;
3. smerkia nepaprastos padėties įstatymą, kuris galiojo Egipte beveik 30 metų, leidžiant, be kitų veiksmų, vyriausybei sulaikyti įtariamus „teroristus ir prekiautojus narkotikais“ ir vykdyti represijas prieš opoziciją;
4. remia egiptiečių gatvėse išreikštą reikalavimą dėl H. Mubarako atsistatydinimo ir demokratinės vyriausybės, kuria pasitikėtų žmonės, rinkimų, tačiau tai nebūtinai reiškia visų ankstesniam režimui dirbusių pagrindinių ministerijų darbuotojų pašalinimą;
5. ragina įsteigti nepriklausomą tyrimo komitetą, kuris ištirtų žmogaus teisių pažeidimus, įskaitant neteisminius nužudymus ir neteisėtus sulaikymus, identifikuoti atsakinguosius ir atitinkamai patraukti juos atsakomybėn, nustatyti kompensacijas aukoms ir jų šeimoms; taip pat ragina atskleisti kitų valstybių, palaikiusių ir bendradarbiavusių su H. Mubarako režimu, atsakomybę;
6. reikalauja nedelsiant paleisti visus areštuotus demonstrantus ir politinius kalinius, ragina nedelsiant sustabdyti visus prieš politinės opozicijos atstovus pradėtus teismo procesus, kurie šiuo metu dar nagrinėjami;
7. smerkia Europos Sąjungos ir ypač tam tikrų valstybių narių vyriausybių dešimtmečiais H. Mubarako režimui ir anksčiau buvusiam prezidentui teiktą paramą; smerkia ekonominį ir politinį kišimąsi į Egiptą; atkreipia dėmesį į Jungtinių Valstijų ir Europos Sąjungos pataikavimą ir bendrininkavimą, kuris buvo naudingas buvusiam Egipto režimui, kuris naudojo „kovą su islamizmu“ kaip priedangą; atkreipia dėmesį, kad dabartinis judėjimas iš tiesų yra žmonių inicijuotas, socialinis ir demokratinis;
8. todėl tvirtai pasisako prieš bet kokį kišimąsi į Egipto reikalus ir prieš ketinimus destabilizuoti vykstantį demokratizacijos procesą;
9. ragina Europos Sąjungą vietoj „asociacijos susitarimų“, kurie grindžiami iš esmės laisvos prekybos zonomis, kuriais siekiama tarptautinių korporacijų interesų ir privačiojo kapitalo, taip pat pigios darbo jėgos be socialinių garantijų išnaudojimo, parengti tikrą partnerystę, kuri būtų abipusiškai naudinga vystymui visuose jos matmenyse, bendradarbiavimo formas, skatinančias užimtumą, švietimą ir mokymą;
10. paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Komisijos pirmininko pavaduotojai-vyriausiajai įgaliotine i užsienio reikalams ir saugumo politikai, valstybių narių vyriausybėms ir parlamentams, Viduržemio jūros regiono valstybių sąjungos parlamentinei asamblėjai ir Egipto vyriausybei bei Parlamentui.
