P6_TA(2007)0148
Keleivių vežėjų laivais atsakomybė nelaimingų atsitikimų atveju
***I
A6-0063/2007
2007 m. balandžio 25 d. Europos Parlamento teisėkūros rezoliucija dėl pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl keleivių vežėjų jūra ir vidaus vandenimis atsakomybės nelaimingų atsitikimų atveju ( COM(2005)0592 – C6-0057/2006 – 2005/0241(COD) )
(Bendro sprendimo procedūra: pirmasis svarstymas)
Europos Parlamentas
, –
atsižvelgdamas į Komisijos pasiūlymą Europos Parlamentui ir Tarybai ( COM(2005)0592 ) Dar neskelbta OL.
,
–
atsižvelgdamas į EB steigimo sutarties 251 straipsnio 2 dalį ir 80 straipsnio 2 dalį, pagal kuriuos Komisija jam pateikė pasiūlymą ( C6-0057/2006 ),
–
atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 51 straipsnį,
–
atsižvelgdamas į Transporto ir turizmo komiteto ataskaitą ir Teisės reikalų komiteto pranešimą ( A6-0063/2007 ),
1.
pritaria Komisijos pasiūlymui su pakeitimais;
2.
ragina Komisiją dar kartą perduoti klausimą svarstyti Parlamentui, jei ji savo pasiūlymą ketina keisti iš esmės arba pakeisti jį nauju tekstu;
3.
paveda Pirmininkui perduoti Parlamento poziciją Tarybai ir Komisijai.
P6_TC1-COD(2005)0241
Europos Parlamento pozicija priimta per pirmąjį svarstymą 2007 m. balandžio 25 d. siekiant priimti Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB)
Nr. .../2007
dėl keleivių vežėjų
jūra atsakomybės
nelaimingų atsitikimų atveju
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 71 straipsnio 1 dalį ir į 80 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdami į Komisijos
pasiūlymą
,
atsižvelgdami į Europos ekonominių ir socialinių reikalų komiteto nuomonę
OL C 318, 2006 12 23, p. 195
.
,
atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę
OL C 229, 2006 9 22, p. 38.
,
laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos
2007 m. balandžio 25 d. Europos Parlamento pozicija.
,
kadangi: (1)
Pagal bendrąją transporto politiką turi būti priimtos tolesnės priemonės, siekiant sustiprinti jūros ir vidaus vandenų transporto saugumą. Tos priemonės
turėtų apimti
atsakomybės už keleiviams padarytą žalą taisykles, nes yra svarbu vežimo
jūra metu
nelaimingus atsitikimus patyrusiems keleiviams užtikrinti deramą kompensacijos lygį.
2)
1974 m. Atėnų konvencijos dėl keleivių ir jų bagažo vežimo jūra 2002 m. protokolas buvo priimtas 2002 m. lapkričio 1 d. vadovaujant Tarptautinei jūrų organizacijai
(TJO).
[Bendrija prisijungė prie šio protokolo Įterpti priimto Tarybos sprendimo paskelbimo nuorodą.
].
3)
1974 m. Atėnų konvencija dėl keleivių ir jų bagažo vežimo jūra su pakeitimais, padarytais 2002 m. protokolu (toliau − 2002 m. Atėnų konvencija), yra taikoma tik tarptautiniam transportui. Vidaus jūrų rinkoje skirtumas tarp vidaus ir tarptautinio transporto buvo panaikintas, todėl Bendrijoje reikia užtikrinti vienodą atsakomybės lygį ir pobūdį tiek vidaus, tiek tarptautinio transporto
srityje.
4)
2002 m. Atėnų konvencijoje nustatyti draudimo sąlygų reikalavimai turi atitikti laivų savininkų ir draudimo įmonių gebėjimus. Laivų savininkai turi turėti galimybę tvarkyti savo draudimo sutartis taip, kad jos būtų jiems ekonomiškai priimtinos, o, ypač mažų laivybos įmonių, kurios teikia nacionalinio transporto paslaugas, atveju, būtina atsižvelgti į jų veiklos sezoniškumą. Pereinamasis laikotarpis, kuris numatytas siekiant taikyti šį reglamentą, turi būti pakankamai ilgas, kad 2002 m. Atėnų konvencijos numatytą privalomą draudimą būtų galima įgyvendinti nedarant poveikio esamoms draudimo sistemoms.
(5)
Reikėtų vežėją įpareigoti išmokėti išankstinį mokėjimą keleivio mirties arba sužalojimo atveju
, bet toks išankstinis mokėjimas nereiškia atsakomybės pripažinimo
.
(6)
Prieš kelionę keleiviams turėtų būti suteikiama tinkama,
išsami ir suprantama
informacija apie naujas keleivių teises.
(7)
Bet koks
Atėnų konvencijos
pakeitimas bus įtrauktas į Bendrijos teisės aktus, išskyrus atvejį kai toks pakeitimas yra neįtrauktinas laikantis tvarkos, numatytos 2002 m. lapkričio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 2099/2002, įsteigiančio Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetą (COSS) ir iš dalies keičiančio saugios laivybos ir teršimo iš laivų prevencijos reglamentus OL L 324, 2002 11 29, p. 1. Reglamentas su
paskutiniais
pakeitimais, padarytais Komisijos Reglamentu
(EB) Nr. 93/2007 (OL L 22, 2007 1 31, p. 12).
, 5 straipsnio 2 dalyje.
(8)
Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1406/2002 OL L 208, 2002 8 5, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr.
1891/2006 (OL L 394, 2006 12 30, p. 1).
įsteigta Europos jūrų saugumo agentūra (EMSA) padeda Komisijai rengti ir sudaryti
naujų taisyklių įgyvendinimo
ataskaitą bei siūlyti 2002 m. Atėnų konvencijos pakeitimus.
(9)
Atsižvelgiant į tai, kad valstybės narės turi daugiau konsultuotis jūros saugumo klausimais tarpusavyje, būtina iš naujo įvertinti EMSA kompetencijas ir gal būt suteikti jai daugiau įgaliojimų.
(10)
Nacionalinės valdžios institucijos, ypač uostų vadovybė, atlieka esminį ir labai svarbų vaidmenį nustatant ir valdant įvairaus pobūdžio pavojų jūrų saugai.
(11)
Kadangi
šio reglamento tikslo
, tai yra sukurti bendrą taisyklių, reglamentuojančių vežėjų ir jų keleivių teises nelaimingo atsitikimo atveju, rinkinį, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi reikia užtikrinti vienodas atsakomybės ribas visose valstybėse narėse,
to tikslo
būtų geriau siekti Bendrijos lygmeniu, laikydamasi Sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Bendrija gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina
nurodytam tikslui
pasiekti,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ: 1 straipsnis
Dalykas
Šiame reglamente nustatomas Bendrijos vienodos atsakomybės vežant keleivius
jūra režimas
.
Todėl į šį reglamentą įtraukiamos atitinkamos 1974 m. Atėnų konvencijos dėl keleivių ir bagažo vežimo jūra su pakeitimais, padarytais 2002 m. protokolu, (toliau – 2002 m. Atėnų konvencija) nuostatos, ir tos nuostatos pradedamos taikyti vežimui jūra vienos valstybės narės
teritorijoje.
2 straipsnis Taikymo sritis
Reglamentas taikomas bet kokiam tarptautiniam arba vidaus vežimui
jūra, jei
:
a)
laivas, plaukioja su valstybės narės vėliava;
b)
vežimo sutartis yra sudaryta valstybėje narėje, arba
c)
išvykimo arba paskirties vieta pagal vežimo sutartį yra valstybėje narėje.
3 straipsnis Vežėjo atsakomybė
Vežėjo ir vykdomojo vežėjo atsakomybę už keleivius ir jų bagažą reglamentuoja visos su tokia atsakomybe susijusios 2002 m. Atėnų konvencijos nuostatos,
įskaitant 2006 m. spalio 19 d. TJO Teisės reikalų komiteto priimtą TJO išlygą ir 2002 m. Atėnų konvencijos įgyvendinimo gaires (toliau – 2006 m. TJO išlyga). 2002 m. Atėnų konvencija ir 2006 m. TJO išlyga pridedamos prie šio reglamento
.
"Vežėjo" ir "vykdomojo vežėjo" sąvokos suprantamos pagal 2002 m. Atėnų konvencijos
1 straipsnio a ir b punktuose
pateiktus sąvokų apibrėžimus.
4 straipsnis Atsakomybės ribos
2002 m. Atėnų konvencijos 7 straipsnio 2 dalis netaikoma keleivių vežimui, įtrauktam į šio reglamento taikymo sritį,
nebent Europos Parlamentas ir Taryba šiuo tikslu iš dalies pakeistų šį reglamentą vadovaudamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos.
2002 m. Atėnų konvencijos 19 straipsnis netaikomas keleivių vežimui, kuris patenka į šio reglamento taikymo sritį.
Jei judėjimui skirta įranga arba medicininė įranga, priklausanti keleiviui su judėjimo negalia, yra sugadinama arba prarandama, kompensacijos dydis gali būti lygus naujos įrangos vertei, bet negali jos viršyti.
5 straipsnis Išankstinis mokėjimas
Keleivio mirties ar sužeidimo atveju
, įvykus laivybos įvykiui arba nelaimingam atsitikimui,
vežėjas
arba vykdomasis vežėjas
per 15 dienų po to, kai buvo nustatyta asmens, turinčio teisę gauti kompensaciją, tapatybė, turi išmokėti išankstinį mokėjimą, koks gali būti reikalingas neatidėliotinoms ekonominėms reikmėms tenkinti. Mirties atveju
arba esant visiškai arba nuolatinei keleivio negaliai, arba 75 proc. ar didesnės keleivio kūno dalies sužalojimams, kurie klinikiniu požiūriu vertinami kaip sunkūs,
išmokos suma neturi būti mažesnė negu 21 000
EUR
.
Išankstinis mokėjimas nėra atsakomybės pripažinimas ir gali būti padengiamas išmokant paskesnes sumas pagal šį reglamentą, bet nėra grąžintinas, išskyrus tuos atvejus, kai asmuo, gavęs išankstinį mokėjimą, nėra asmuo, turintis teisę gauti kompensaciją, arba jei vežėjas yra pripažįstamas nekaltu.
Gavęs ar atitinkamai išmokėjęs išankstinį mokėjimą vežėjas, vykdomasis vežėjas arba keleivis gali pradėti teisminį procesą siekdamas nustatyti atsakomybę ir kaltę
.
6 straipsnis Informacija keleiviams
Vežėjas, vykdomasis vežėjas ir (arba) kelionių organizavimo paslaugų teikėjas keleiviams, prieš jų kelionę, pateikia
tinkamą, išsamią ir suprantamą
informaciją apie jų teises pagal šį reglamentą, visų pirma informaciją apie kompensacijos apribojimus mirties, asmens sužalojimo, bagažo praradimo arba sugadinimo atveju, apie jų teisę į tiesioginius veiksmus prieš draudiką arba finansinę garantiją suteikiantį asmenį ir apie jų teisę į išankstinį mokėjimą.
Ši informacija pateikiama
tinkamai, išsamiai ir suprantamai
,
o kelionių organizavimo paslaugų teikėjai informaciją pateikia pagal 1990 birželio 13 d. Tarybos direktyvos 90/314/EEB dėl kelionių, atostogų ir organizuotų išvykų paketų
OL L 158, 1990 6 23, p. 59.
4 straipsnį
.
7 straipsnis 2002 m. Atėnų konvencijos ataskaita ir pakeitimai
Ne vėliau kaip praėjus trejiems metams nuo šio reglamento įsigaliojimo Komisija parengia ataskaitą apie šio reglamento taikymą, kurioje,
inter alia
, atsižvelgiama į ekonominius pokyčius ir pokyčius tarptautiniuose forumuose.
Ta ataskaita gali būti pateikta kartu su pasiūlymu dėl šio reglamento pakeitimo arba su pasiūlymu dėl Europos bendrijos pareiškimo pateikimo atitinkamiems forumams.
Komisijai padeda Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetas (COSS), įsteigtas pagal reglamento (EB) Nr. 2099/2002 3 straipsnio nuostatas.
2002 m. Atėnų konvencijos pakeitimai gali būti pašalinti iš šio reglamento taikymo srities, vadovaujantis Reglamento (EB) Nr. 2099/2002 5 straipsnio 2 dalimi.
8 straipsnis Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja [...] dieną nuo jo paskelbimo
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
.
Jis taikomas nuo ...
*
Jo įsigaliojimo data arba 2002 m. Atėnų konvencijos įsigaliojimo Bendrijoje data, priklausomai nuo to, kuris dokumentas įsigalioja vėliau.
.
Šis reglamentas pradedamas taikyti vežimui nuolatinėmis vidaus keltų linijomis praėjus dvejiems metams nuo ...
*
Jo įsigaliojimo data arba 2002 m. Atėnų konvencijos įsigaliojimo Bendrijoje data, priklausomai nuo to, kuris dokumentas įsigalioja vėliau.
.
Šis reglamentas pradedamas taikyti vežimui vidaus vandens keliais praėjus ketveriems metams nuo ...
*
.
Šis reglamentas pradedamas taikyti vežimui nuolatinėmis vidaus keltų linijomis regionuose, kuriems taikoma Sutarties 299 straipsnio 2 dalis, praėjus ketveriems metams nuo ...
*
.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta ...,
Europos Parlamento vardu
Tarybos vardu
Pirmininkas
Pirmininkas
I PRIEDĖLIS
2002 M. ATĖNŲ KONVENCIJA DĖL KELEIVIŲ IR JŲ BAGAŽO VEŽIMO JŪRA (1974 m. Atėnų konvencijos dėl keleivių ir jų bagažo vežimo jūra ir 2002 m. Konvencijos protokolo konsoliduotas tekstas) 1 STRAIPSNIS Sąvokos
Šioje Konvencijoje nurodyti terminai naudojami čia jiems priskiriama reikšme:
1.
a) "vežėjas" – tai asmuo, kuris yra sudaręs vežimo sutartį arba kurio vardu yra sudaryta vežimo sutartis, nepaisant to, ar faktiškai veža jis pats, ar vykdomasis vežėjas;
b)
"vykdomasis vežėjas" – tai laivo savininkas, frachtuotojas ar kitas teisėtas laivo valdytojas, išskyrus vežėją, kuris faktiškai vykdo vežimą arba jo dalį;
c)
"vežėjas, kuris faktiškai vykdo vežimą arba jo dalį" – tai vykdomasis vežėjas arba, jei vežėjas faktiškai vykdo vežimą, vežėjas;
2.
"vežimo sutartis" – tai vežėjo arba jo vardu sudaryta sutartis vežti jūra keleivį arba keleivį ir jo bagažą atitinkamai;
3.
"laivas" – tik jūrų laivas, išskyrus laivą su oro pagalve;
4.
"keleivis" – bet kuris laivu vežamas asmuo:
a)
pagal vežimo sutartį arba
b)
kuris vežėjo sutikimu lydi automobilį ar gyvus gyvūnus, esančius krovinių vežimo sutarties, nereglamentuojamos šia Konvencija, objektu;
5.
"bagažas" – kiekvienas daiktas ar automobilis, vežėjo vežami pagal vežimo sutartį, išskyrus:
a)
daiktus ir automobilius, vežamus pagal frachtavimo sutartį (čarterį), konosamentą arba kitą sutartį, ypač susijusią su krovinių vežimu, ir
b)
gyvus gyvūnus;
6.
"rankinis bagažas" – keleivio kajutėje esantis bagažas arba kitokiu būdu keleivio valdomas, saugomas ar prižiūrimas bagažas. Išskyrus šio straipsnio 8 dalyje ir 8 straipsnyje nustatytus atvejus, rankiniam bagažui priskiriamas ir bagažas, kurį keleivis laiko automobilyje ar ant jo;
7.
"bagažo praradimas ar sužalojimas" apima materialinius nuostolius, kuriuos patiria keleivis dėl to, kad bagažas nebuvo jam per pagrįstą laiką atiduotas atvykus laivui, kuriame bagažas buvo vežamas arba turėjo būti vežamas, bet neapima bagažo užlaikymo dėl darbo konfliktų;
8.
"vežimas" apima šiuos laikotarpius
a)
keleiviui ir jo rankiniam bagažui keleivio ir (arba) rankinio bagažo buvimo laive arba įlipimo į laivą ar išlipimo iš laivo laikotarpį, taip pat laikotarpį, per kurį keleivis ir jo rankinis bagažas vandens keliu yra pervežami nuo kranto į laivą ir atgal, jeigu mokestis už pervežimą įtrauktas į bilieto kainą arba jeigu laivą, naudojamą šiam pagalbiniam vežimui, keleiviui suteikė vežėjas. Tačiau vežimas keleiviui neapima laikotarpio, kurį keleivis praleidžia jūrų terminale arba stotyje ar ant krantinės arba kuriame nors kitame uosto įrenginyje;
b)
rankiniam vežimui taip pat laikotarpį, kurį keleivis praleidžia jūrų terminale arba stotyje ar ant krantinės arba kuriame nors kitame uosto įrenginyje, jeigu tuo metu rankinis bagažas buvo priimtas vežėjo arba jo darbuotojo ar įgalioto asmens žinion ir nebuvo išduotas keleiviui;
c)
ne rankiniam bagažui laikotarpį nuo bagažo priėmimo krante ar laive vežėjo arba jo darbuotojo ar jo įgalioto asmens žinion iki momento, kai vežėjas arba jo darbuotojas ar įgaliotas asmuo jį išduoda;
9.
"tarptautinis vežimas" bet kuris vežimas pagal vežimo sutartį, kai išvykimo vieta ir paskirties vieta yra dviejuose skirtingose valstybėse arba vienoje valstybėje, jei pagal vežimo sutartį arba numatytą maršrutą tarpinis įplaukimo uostas yra kitoje valstybėje;
10.
"Organizacija" – Tarptautinė jūrų organizacija;
11.
"Generalinis sekretorius" − Organizacijos generalinis sekretorius.
1a STRAIPSNIS
Priedas
Šios Konvencijos protokolas yra neatsiejama Konvencijos dalis.
2 STRAIPSNIS Taikymas
1.
Ši Konvencija yra taikoma bet kuriam tarptautiniam vežimui, jei:
a)
laivas plaukioja su Valstybės, šios Konvencijos Šalies, vėliava ar yra joje įregistruotas, arba
b)
vežimo sutartis yra sudaryta Valstybėje, šios Konvencijos Šalyje, arba
c)
išvykimo arba paskirties vieta pagal vežimo sutartį yra Valstybėje, šios Konvencijos Šalyje.
2.
Nepaisant šio straipsnio 1 dalies nuostatų, ši Konvencija netaikoma, kai pagal kurią nors kitą tarptautinę konvenciją dėl keleivių ar bagažo vežimo kitokia transporto rūšimi yra taikomas civilinės atsakomybės režimas, grindžiamas tokios konvencijos nuostatomis, jei tos nuostatos yra privalomos vežimui jūra.
3 STRAIPSNIS Vežėjo atsakomybė
1.
Už nuostolius, patirtus dėl laivybos įvykio sukeltos keleivio mirties ar kūno sužalojimo, vežėjas atsako tokiu mastu, kad tokie nuostoliai tam keleiviui kiekvienu atskiru atveju neviršija 250 000 atsiskaitymo vienetų, jeigu vežėjas neįrodo, kad įvykis
a)
įvyko dėl karo veiksmų, priešiškų veiksmų, pilietinio karo, sukilimo ar išskirtinio, neišvengiamo ir neįveikiamo gamtos reiškinio; arba
b)
įvyko tik dėl trečiosios šalies veiksmo ar neveikimo tyčia siekiant, kad tas įvykis įvyktų.
Vežėjas atsako ir už nuostolius, viršijančius aukščiau nustatytą ribą, jei neįrodo, kad tas nuostolius sukėlęs įvykis įvyko ne dėl jo kaltės ar aplaidumo.
2.
Už nuostolius, patirtus dėl keleivio mirties ar kūno sužalojimo, ne dėl laivybos įvykio, vežėjas atsako, jei įvykis, dėl kurio buvo patirti nuostoliai, įvyko dėl vežėjo kaltės ar aplaidumo. Kaltės ar aplaidumo įrodinėjimo pareiga tenka ieškovui.
3.
Už nuostolius, patirtus dėl rankinio bagažo praradimo ar sužalojimo, vežėjas atsako, jei įvykis, dėl kurio buvo patirti nuostoliai, įvyko dėl vežėjo kaltės ar aplaidumo. Vežėjo kaltė ar aplaidumas preziumuojami dėl laivybos įvykio padarytos žalos.
4.
Už nuostolius, patirtus dėl kito bagažo, išskyrus rankinį, praradimo ar sužalojimo, vežėjas atsako, jei vežėjas neįrodo, kad tas nuostolius sukėlęs įvykis įvyko ne dėl vežėjo kaltės ar aplaidumo.
5.
Šiame straipsnyje:
a)
"laivybos įvykis" – tai laivo sudužimas, apsivertimas, susidūrimas ar užplaukimas ant seklumos, sprogimas ar gaisras laive arba gedimas laive;
b)
"vežėjo kaltė ar aplaidumas" apima ir vežėjo darbuotojų, veikiančių einant tarnybos pareigas, kaltę ar aplaidumą;
c)
"laivo gedimas" –? bet kuris laivo veikimo sutrikimas, bet kuriai laivo daliai ar jo įrangai taikytinų saugos nuostatų nesilaikymas, kai jos naudojamos keleiviams gelbėti, evakuoti, įlaipinti ar išlaipinti; arba naudojamos laivo eigai, valdymui užtikrinti, saugiai laivybai, švartuotis, inkarui nuleisti ar pakelti, atvykti į prieplauką ar inkaravimo vietą arba išvykti iš jos, ar gelbėti laivo užliejimo atveju; arba kai jos naudojamos žmonių gelbėjimo priemonėms ant vandens nuleisti; bei
d)
"nuostoliai" neapima žalos, susijusios su baudų sumokėjimu.
6.
Vežėjo atsakomybė pagal šį straipsnį yra susijusi tik su nuostoliais, atsirandančiais dėl įvykių, įvykusių vežimo metu. Įrodinėjimo, kad įvykis, dėl kurio padaryta žala, įvyko vežimo metu, ir įrodinėjimo dėl nuostolių dydžio pareiga tenka ieškovui.
7.
Jokia šios Konvencijos nuostata neapriboja vežėjo teisės pareikšti atgręžtinį reikalavimą trečiajai šaliai arba gynybos argumentuojant paties nukentėjusiojo neatsargumu pagal šios Konvencijos 6 straipsnį. Jokia šio straipsnio nuostata nepažeidžia apribojimo teisės pagal šios Konvencijos 7 ar 8 straipsnį.
8.
Šalies kaltės ar aplaidumo prezumpcijos arba įrodinėjimo pareigos priskyrimas šaliai neužkerta kelio nagrinėti įrodymus tos šalies naudai.
4 STRAIPSNIS Vykdomasis vežėjas
1.
Jei vežimas ar jo dalis buvo patikėti vykdomajam vežėjui, vežėjas vis tiek atsako už visą vežimą pagal šios Konvencijos nuostatas. Be to, šios Konvencijos nuostatos yra taikomos vykdomajam vežėjui už jo vykdomo vežimo dalį.
2.
Vežėjas, kiek tai susiję su vykdomojo vežėjo atliekamu vežimu, atsako už vykdomojo vežėjo, jo darbuotojų bei įgaliotų asmenų, veikiančių einant tarnybos pareigas, veiksmus ir neveikimą.
3.
Bet kuris specialus susitarimas, pagal kurį vežėjas prisiima šia Konvencija nenustatytus įsipareigojimus, arba atsisako šia Konvencija suteiktų teisių, turi įtakos vykdomajam vežėjui, jei šis susitarimas buvo jo aiškiai išreikštas raštu.
4.
Tais atvejais ir tokiu mastu, kokiu jie atsako, vežėjas ir vykdomasis vežėjas atsako solidariai
5.
Jokia šio straipsnio nuostata neapriboja vežėjo ir vykdomojo vežėjo teisės pareikšti vienas kitam atgręžtinį reikalavimą.
4a STRAIPSNIS Privalomasis draudimas
1.
Kai keleiviai vežami valstybėje, šios Konvencijos Šalyje, įregistruotu laivu, kuris pagal licenciją gali vežti daugiau kaip dvylika keleivių, ir taikoma ši Konvencija, kiekvienas vežėjas, kuris faktiškai vykdo vežimą arba jo dalį, turi turėti draudimą arba kitą finansinę garantiją, tokią kaip banko ar panašios finansų įstaigos garantija, atsakomybei pagal šią Konvenciją dėl keleivių mirties ir kūno sužalojimo apdrausti. Privalomojo draudimo arba kitos finansinės garantijos riba yra ne mažesnė kaip 250 000 atsiskaitymo vienetų vienam keleiviui kiekvienu atskiru atveju.
2.
Liudijimas, patvirtinantis, kad pagal šios Konvencijos nuostatas draudimas ar kita finansinė garantija galioja, yra išduodamas kiekvienam laivui, kai valstybės, šios Konvencijos Šalies, atitinkama institucija nustato, kad yra laikomasi 1 dalies reikalavimų. Valstybėje, šios Konvencijos Šalyje, įregistruotam laivui tokį liudijimą išduoda arba patvirtina atitinkama laivo registracijos valstybės valdžios institucija; valstybėje, šios Konvencijos Šalyje, neįregistruotam laivui jį gali išduoti ar patvirtinti bet kurios valstybės, šios Konvencijos Šalies, atitinkama valdžios institucija. Šio liudijimo pavyzdys yra pateiktas šios Konvencijos priede, ir jame nurodomi šie duomenys:
a)
laivo pavadinimas, skiriamasis numeris ar šaukinys ir įregistravimo uostas;
b)
vežėjo, kuris faktiškai vykdo vežimą arba jo dalį, pavadinimas ir pagrindinės verslo vietos adresas;
c)
laivo TJO numeris;
d)
garantijos rūšis ir trukmė;
e)
draudiko ar kito asmens, teikiančio finansinę garantiją, pavadinimas ir pagrindinė verslo vieta ir, jei reikia, verslo vieta, kurioje buvo apdrausta arba kurioje buvo suteikta kita finansinė garantija; bei
f)
liudijimo galiojimo terminas, kuris neturi būti ilgesnis negu draudimo ar kitos finansinės garantijos galiojimo terminas.
3. a)
Valstybė, šios Konvencijos Šalis, šį liudijimą išduoti gali įgalioti savo pripažintą instituciją ar organizaciją. Tokia institucija ar organizacija informuoja tą valstybę apie kiekvieno liudijimo išdavimą. Visais atvejais valstybė, šios Konvencijos Šalis, visiškai garantuoja, kad tokia tvarka išduotas liudijimas yra išsamus bei tikslus, ir įsipareigoja užtikrinti reikiamas priemones, kad šios prievolės būtų laikomasi.
b)
Valstybė, šios Konvencijos Šalis, generaliniam sekretoriui praneša apie:
i)
konkrečias savo pripažintai institucijai ar organizacijai suteiktas pareigas ir įgaliojimų suteikimo sąlygas;
ii)
tokių įgaliojimų atšaukimą ; ir
iii)
datą, nuo kurios tokie įgaliojimai ar tokių įgaliojimų atšaukimas įsigalioja.
Suteikti įgaliojimai neįsigalioja anksčiau kaip praėjus trims mėnesiams nuo tos dienos, kai pranešimas apie tai pateikiamas generaliniam sekretoriui.
c)
Institucija ar organizacija, įgaliota išduoti liudijimus pagal šią straipsnio dalį, įgaliojama bent jau atšaukti šiuos liudijimus, jei nesilaikoma reikalavimų, pagal kuriuos jie buvo išduoti. Visais atvejais ta institucija ar organizacija apie tokį atšaukimą praneša valstybei, kurios vardu liudijimas buvo išduotas.
4.
Liudijimas išrašomas išduodančios valstybės oficialiąja kalba arba kalbomis. Jei vartojama ne anglų, prancūzų ar ispanų kalba, tekstą sudaro ir vertimas į vieną iš šių kalbų, o tais atvejais, kai valstybė taip nusprendžia, ? valstybės oficialioji kalba gali būti ir nevartojama.
5.
Liudijimas laikomas laive, o jo kopija perduodama saugoti valdžios institucijai, tvarkančiai laivų registrą, arba, jei laivas yra neįregistruotas valstybėje, šios Konvencijos Šalyje, liudijimą išdavusios ar patvirtinusios valstybės institucijai.
6.
Draudimas ar kita finansinė garantija neatitinka šio straipsnio reikalavimų, jei jis gali nutrūkti dėl kitų priežasčių, negu liudijime nurodyto draudimo ar kitos garantijos termino pabaiga, nepraėjus trims mėnesiams nuo tos dienos, kai pranešimas apie jo pabaigą yra pateiktas 5 dalyje nurodytoms institucijoms, jeigu šioms institucijoms neperduodamas liudijimas arba per minėtą terminą nebuvo išduotas naujas liudijimas. Pirmiau nurodytos nuostatos panašiai taikomos bet kuriam pakeitimui, dėl kurio draudimas ar kita finansinė garantija jau nebeatitinka šio straipsnio reikalavimų.
7.
Laivo registracijos valstybė pagal šio straipsnio nuostatas nustato liudijimo išdavimo ir galiojimo sąlygas.
8.
Jokia šios Konvencijos nuostata negali būti aiškinama kaip neleidžianti valstybei, šios Konvencijos Šaliai, pasitikėti informacija, gauta iš kitų valstybių ar Organizacijos arba kitų tarptautinių organizacijų, apie draudimo ar kitos finansinės garantijos šios Konvencijos tikslais teikėjų finansinę būklę. Tokiais atvejais valstybė, šios Konvencijos Šalis, pasitikinti tokia informacija, neatleidžiama nuo jos, kaip liudijimą išduodančios valstybės, atsakomybės.
9.
Valstybei, šios Konvencijos Šaliai, kontroliuojant, išduotus ar patvirtintus liudijimus šios Konvencijos tikslais priima kitos valstybės, šios Konvencijos Šalys, ir kitos valstybės, šios Konvencijos Šalys, juos laiko turinčiais tą pačią galią kaip jų pačių išduoti ar patvirtinti liudijimai net, jeigu jie yra išduoti ar patvirtinti laivui, neįregistruotam kurioje nors valstybėje, šios Konvencijos Šalyje. Valstybė, šios Konvencijos Šalis, gali bet kada prašyti konsultacijos su liudijimą išdavusia ar patvirtinusia valstybe, jeigu ji mano, kad draudimo liudijime įvardytas draudikas ar garantas yra finansiškai nepajėgus įvykdyti šios Konvencijos nustatytų prievolių.
10.
Bet kuris reikalavimas dėl kompensacijos, kuriai taikomas draudimas ar kita finansinė garantija pagal šį straipsnį, gali būti pateikiamas tiesiai draudikui ar kitam asmeniui, teikiančiam garantiją. Tokiu atveju 1 dalyje nustatyta suma taikoma kaip draudiko ar kito asmens, teikiančio finansinę garantiją, atsakomybės riba, net jeigu vežėjas ar vykdomasis vežėjas neturi teisės į atsakomybės ribojimą. Atsakovas dar gali remtis gynyba (tik ne bankrotu ar likvidavimu), kuria remtis 1 dalyje nurodytas vežėjas būtų turėjęs teisę pagal šią Konvenciją. Be to, atsakovas gali remtis gynyba argumentuodamas, kad žala buvo padaryta dėl draudėjo tyčinio aplaidumo, bet atsakovas nesiremia jokia kita gynyba, kuria atsakovas būtų galėjęs turėti teisę remtis draudėjo iškeltoje byloje atsakovui. Atsakovas bet kuriuo atveju turi teisę reikalauti, kad vežėjas ir vykdomasis vežėjas būtų įtraukti kaip bylos šalys.
11.
Visos pagal 1 dalį taikomo draudimo ar kitos finansinės garantijos teikiamos sumos yra skiriamos tik reikalavimams pagal šią Konvenciją tenkinti ir visos tokių sumų išmokos atleidžia nuo atsakomybės, atsirandančios pagal šią Konvenciją, tokiu mastu, kokiu tos sumos yra išmokėtos.
12.
Valstybė, šios Konvencijos Šalis, draudžia eksploatuoti su savo vėliava plaukiojantį laivą, kuriam taikomas šis straipsnis, jei pagal šio straipsnio 2 arba 15 dalis nėra išduotas liudijimas.
13.
Atsižvelgdama į šio straipsnio nuostatas, kiekviena valstybė, šios Konvencijos Šalis, pagal savo nacionalinės teisės aktus užtikrina, kad draudimas ar kita finansinė garantija tokiu mastu, koks nurodytas 1 dalyje, galiotų kiekvienam laivui, turinčiam licenciją vežti daugiau kaip dvylika keleivių, kur jis bebūtų įregistruotas, įplaukiančiam į valstybės, šios Konvencijos šalies teritorijoje esantį uostą arba iš jo išplaukiančiam, tiek, kiek taikoma ši Konvencija.
14.
Nepaisydama 5 dalies nuostatų, valstybė, šios Konvencijos Šalis, generaliniam sekretoriui gali pranešti, jog 13 dalies tikslais nereikalaujama, kad į jos teritorijoje esančius uostus atplaukiantys ar iš jų išplaukiantys laivai turėtų arba pateiktų pagal 2 dalį reikalaujamą liudijimą, jei liudijimą išdavusi valstybė, šios Konvencijos Šalis, generaliniam sekretoriui yra pranešusi, kad tvarko dokumentus elektronine forma, prieinama visoms valstybėms, šios Konvencijos Šalims, patvirtinančius liudijimo buvimą ir leidžiančius valstybėms, šios Konvencijos Šalims, vykdyti savo įsipareigojimus pagal 13 dalį.
15.
Jei draudimo ar kita finansinė garantija nėra suteikta valstybei, šios Konvencijos Šaliai, priklausančiam laivui, šio straipsnio nuostatos nėra taikomos tokiam laivui, bet tas laivas turi turėti laivo registracijos valstybės atitinkamų institucijų išduotą liudijimą, kuriame nurodoma, kad laivas priklauso tai valstybei ir kad atsakomybė yra apdrausta 1 dalyje nustatyta suma. Toks liudijimas kiek įmanoma atitinka 2 dalyje nustatytą pavyzdį.
5 STRAIPSNIS Vertingi daiktai
Vežėjas neatsako už pinigų, vertybinių popierių, aukso, sidabro, juvelyrinių dirbinių, papuošalų, meno kūrinių ar kitų vertingų daiktų praradimą ar sužalojimą, išskyrus atvejį, kai šie vertingi daiktai buvo atiduoti vežėjui saugoti jo sutikimu. Tokiu atveju vežėjas atsako iki 8 straipsnio 3 dalyje nustatytos ribos, jeigu nėra sutarta dėl aukštesnės ribos pagal 10 straipsnio 1 dalį.
6 STRAIPSNIS Nukentėjusiojo kaltė
Jei vežėjas įrodo, kad keleivio mirtis ar kūno sužalojimas arba jo bagažo praradimas ar sužalojimas visiškai ar iš dalies įvyko dėl keleivio kaltės ar neatsargumo, bylą nagrinėjantis teismas gali visiškai ar iš dalies atleisti vežėją nuo atsakomybės pagal to teismo teisės nuostatas.
7 STRAIPSNIS Atsakomybės už mirtį ir kūno sužalojimą riba
1.
Vežėjo atsakomybė už keleivio mirtį ar kūno sužalojimą pagal 3 straipsnį jokiu atveju neviršija 400 000 atsiskaitymo vienetų vienam keleiviui kiekvienu atskiru atveju. Tais atvejais, kai pagal bylą nagrinėjančio teismo teisę žala atlyginama mokant periodines išmokas, lygiavertė bendra tų išmokų vertė neviršija pirmiau nustatytos ribos.
2.
Valstybė, šios Konvencijos Šalis, konkrečiomis nacionalinės teisės aktų nuostatomis gali reglamentuoti 1 dalyje nustatytą atsakomybės ribą, jeigu ji yra nustatyta, taip, kad ji nebūtų mažesnė už 1 dalyje nustatytą ribą. Valstybė, šios Konvencijos Šalis, besinaudojanti šioje dalyje numatytu pasirinkimu, generaliniam sekretoriui praneša apie priimtą atsakomybės ribą arba apie tai, kad tokia riba nenustatyta.
8 STRAIPSNIS Atsakomybės už bagažo ir automobilių praradimą ar sužalojimą riba
1.
Vežėjo atsakomybė už rankinio bagažo praradimą ar sužalojimą jokiu atveju neviršija 2 250 atsiskaitymo vienetų vienam keleiviui vienam vežimui.
2.
Vežėjo atsakomybė už transporto priemonių praradimą ar sužalojimą, įskaitant visą toje transporto priemonėje laikomą ar ja vežamą bagažą, jokiu atveju neviršija 12 700 atsiskaitymo vienetų už vieną kelių transporto priemonę vienam vežimui.
3.
Vežėjo atsakomybė už kito bagažo, negu tas, kuris nurodytas 1 ir 2 dalyse, praradimą ar sugadinimą jokiu atveju neviršija 3 375 atsiskaitymo vienetų vienam keleiviui vienam vežimui.
4.
Vežėjas ir keleivis gali susitarti, kad vežėjo atsakomybei yra taikoma išskaitytina suma, neviršijanti 330 atsiskaitymo vienetų kelių transporto priemonės sužalojimo atveju ir neviršijanti 149 atsiskaitymo vienetų vienam keleiviui kito bagažo praradimo ar sužalojimo atveju, šią sumą atskaitant iš nuostolių ar žalos atlyginimo sumos.
9 STRAIPSNIS Piniginis vienetas ir konvertavimas
1.
Šioje Konvencijoje minėtas atsiskaitymo vienetas yra Tarptautinio valiutos fondo nustatyta specialioji skolinimosi teisė. 3 straipsnio 1 dalyje, 4a straipsnio 1 dalyje, 7 straipsnio 1 dalyje ir 8 straipsnyje nurodyti dydžiai yra konvertuojami į bylą nagrinėjančio teismo valstybės nacionalinę valiutą pagal tos valiutos vertės ir specialiosios skolinimosi teisės santykį teismo nutarties priėmimo dieną arba bylos šalių sutartą dieną. Valstybės, šios Konvencijos Šalies, kuri yra Tarptautinio valiutos fondo dalyvė, nacionalinės valiutos vertės ir specialiosios skolinimosi teisės santykis yra apskaičiuojamas pagal įvertinimo metodą, kurį Tarptautinės valiutos fondas taiko atitinkamą savo operacijų ir sandorių dieną. Valstybės, šios Konvencijos Šalies, kuri nėra Tarptautinio valiutos fondo narė, nacionalinės valiutos vertės ir specialiosios skolinimosi teisės santykis yra apskaičiuojamas tos valstybės, šios Konvencijos Šalies, nustatytu būdu.
2.
Tačiau valstybė, kuri nėra Tarptautinio valiutos fondo narė ir kurios įstatymai neleidžia taikyti 1 dalies nuostatų, šios Konvencijos ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo ar prisijungimo prie jos metu arba bet kuriuo metu vėliau gali pareikšti, kad 1 dalyje nurodytas atsiskaitymo vienetas yra lygus 15 aukso frankų. Šioje dalyje minėtas aukso frankas atitinka šešiasdešimt penkis su puse miligramų devynių šimtų promilių prabos aukso. Aukso frankas į nacionalinę valiutą konvertuojamas pagal atitinkamos valstybės įstatymus.
3.
1 dalies paskutiniame sakinyje nurodytas skaičiavimas ir 2 dalyje nurodytas konvertavimas yra atliekami taip, kad valstybių, šios Konvencijos Šalių, nacionalinė valiuta, kiek įmanoma, išreikštų tą pačią 3 straipsnio 1 dalyje, 4a straipsnio 1 dalyje, 7 straipsnio 1 dalyje ir 8 straipsnyje nurodytų dydžių, kurie būtų gauti taikant 1 dalies pirmuosius tris sakinius, vertę. Valstybės praneša generaliniam sekretoriui apie skaičiavimo metodą pagal 1 dalį arba apie konvertavimo rezultatą 2 dalyje atitinkamais atvejais, deponuodamos šios Konvencijos ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo ar prisijungimo prie jos dokumentą ir kiekvieną kartą kurį nors iš jų keisdamos.
10 STRAIPSNIS Papildomos nuostatos dėl atsakomybės ribų
1.
Vežėjas ir keleivis aiškiai išreikštu raštišku susitarimu, gali nustatyti aukštesnes atsakomybės ribas, negu tos, kurios yra nustatytos 7 ir 8 straipsniuose.
2.
Atlyginamos žalos palūkanos ir teismo išlaidos į 7 ir 8 straipsniuose nustatytas atsakomybės ribas neįtraukiamos.
11 STRAIPSNIS Gynybos argumentai ir ribos vežėjo darbuotojams
Jei ieškinys dėl žalos, kuriai taikoma ši Konvencija, yra pareiškiamas vežėjo arba vykdomojo vežėjo darbuotojui ar įgaliotam asmeniui, šis darbuotojas ar įgaliotas asmuo, jeigu jis įrodo, kad veikė eidamas tarnybos pareigas, turi teisę naudotis gynybos argumentais ir atsakomybės ribomis, kuriais remtis pagal šią Konvenciją turi teisę vežėjas arba vykdomasis vežėjas.
12 STRAIPSNIS Reikalavimų sujungimas
1.
Tais atvejais, kai yra pagrindo pagal 7 ir 8 straipsnius riboti atsakomybę, atsakomybės ribojimas taikomas bendrai reikalavimų, tenkintinų pagal visus reikalavimus dėl bet kurio keleivio mirties, kūno sužalojimo arba jo bagažo praradimo ar sužalojimo, sumai.
2.
Vykdomojo vežėjo atlikto vežimo atžvilgiu, bendra reikalavimų, tenkintinų iš vežėjo ir vykdomojo vežėjo ir iš jų darbuotojų ir įgaliotų asmenų, veikiančių einant tarnybos pareigas, suma, neturi viršyti didžiausios sumos, kuri galėtų būti priteisiama iš vežėjo arba vykdomojo vežėjo pagal šią Konvenciją, bet nė vienas iš nurodytų asmenų neatsako suma, viršijančią jam taikomą atsakomybės ribą.
3.
Bet kuriuo atveju, kai vežėjo ar vykdomojo vežėjo darbuotojas ar įgaliotas asmuo turi teisę pagal šios Konvencijos 11 straipsnį naudotis 7 ir 8 straipsniuose nustatytomis atsakomybės ribomis, bendra reikalavimų, tenkintinų iš vežėjo ar vykdomojo vežėjo atitinkamai ir iš to darbuotojo ar įgalioto asmens, suma neturi viršyti nustatytų ribų.
13 STRAIPSNIS Teisės į atsakomybės ribojimą praradimas
1.
Vežėjas neturi teisės naudotis 7 ir 8 straipsniuose ir 10 straipsnio 1 dalyje nustatytomis atsakomybės ribomis, jei įrodoma, kad žala atsirado dėl vežėjo veikimo ar neveikimo, siekiant padaryti žalos, arba neatsargumo ir žinant, kad tokia žala tikriausiai bus padaryta.
2.
Vežėjo ar faktiškojo vežėjo darbuotojas ar įgaliotas asmuo neturi teisės naudotis tomis ribomis, jei įrodoma, kad žala atsirado dėl to darbuotojo ar įgalioto asmens veikimo ar neveikimo, siekiant padaryti žalos, arba neatsargumo ir žinant, kad tokia žala tikriausia bus padaryta.
14 STRAIPSNIS Reikalavimų pagrindas
Joks reikalavimas dėl žalos atlyginimo už keleivio mirtį ar kūno sužalojimą arba bagažo praradimą ar sužalojimą negali būti pareikštas vežėjui ar faktiškajam vežėjui kitaip negu pagal šią Konvenciją.
15 STRAIPSNIS Pranešimas apie bagažo praradimą ar sužalojimą
1.
Keleivis vežėjui ar jo įgaliotam asmeniui turi pateikti rašytinį pranešimą:
a)
bagažo akivaizdaus sužalojimo atveju:
i)
dėl rankinio bagažo iki arba keleivio išlaipinimo metu;
ii)
dėl viso kito bagažo iki arba jo išdavimo metu;
b)
bagažo neakivaizdaus sužalojimo arba jo praradimo atveju per penkiolika dienų nuo išlaipinimo ar bagažo išdavimo dienos arba nuo to momento, kai jis turėjo būti išduotas.
2.
Jei keleivis nesilaiko šio straipsnio nuostatų, preziumuojama, jeigu neįrodyta kitaip, kad jis yra gavęs nesužalotą bagažą.
3.
Rašytinis pranešimas nereikalingas tuo atveju, jei bagažo būklė jo gavimo metu buvo nustatyta bendra apžiūra ar patikrinimu.
16 STRAIPSNIS Ieškinių senatis
1.
Bet kuris ieškinys dėl žalos atlyginimo, atsirandantis dėl keleivio mirties ar kūno sužalojimo arba bagažo praradimo ar sužalojimo, gali būti pareiškiamas dvejų metų laikotarpiu.
2.
Senaties terminas skaičiuojamas taip:
a)
kūno sužalojimo atveju nuo keleivio išlaipinimo iš laivo dienos;
b)
mirties, įvykusios vežimo metu, atveju nuo tos dienos, kada keleivis turėjo išlipti iš laivo, ir kūno sužalojimo atveju, kuris įvyko vežimo metu ir dėl kurio keleivis mirė išlipęs iš laivo, nuo mirties dienos, jeigu šis laikotarpis neviršija trejų metų nuo išlaipinimo iš laivo dienos;
c)
bagažo praradimo ar sužalojimo atveju nuo išlaipinimo iš laivo dienos arba nuo tos dienos, kurią išlaipinimas iš laivo turėjo įvykti, atsižvelgiant į tai, kuri iš tų dienų yra vėlesnė.
3.
Senaties terminų sustabdymo ir nutraukimo pagrindus reglamentuoja bylą nagrinėjančio teismo valstybės teisė, bet jokiu atveju ieškinys pagal šią Konvenciją negali būti pareiškiamas praėjus vienam iš šių terminų:
a)
penkeriems metams, skaičiuojant nuo keleivio išlaipinimo iš laivo dienos arba nuo tos dienos, kurią išlaipinimas iš laivo turėjo įvykti, atsižvelgiant į tai, kuri iš tų dienų yra vėlesnė; arba, jei ankstesnė;
b)
trejiems metams, skaičiuojant nuo tos dienos, kai ieškovas sužinojo arba pagrįstai turėjo sužinoti apie įvykio sukeltą sužeidimą, nuostolius ar žalą.
4.
Nepaisant šio straipsnio 1, 2 ir 3 dalių nuostatų, senaties terminas, atsiradus pagrindui kreiptis į teismą, vežėjo pareiškimu arba šalių susitarimu gali būti pratęstas. Pareiškimas ar susitarimas turi būti rašytiniai.
17 STRAIPSNIS Teismingumas
1.
Pagal šios Konvencijos 3 ir 4 straipsnius pareikštas ieškinys ieškovo pasirinkimu yra pareiškiamas viename iš toliau išvardytų teismų, jeigu tas teismas yra valstybėje, šios Konvencijos Šalyje, ir atsižvelgiant į kiekvienos valstybės, šios Konvencijos Šalies, vidaus teisės reikalavimus, reglamentuojančius bylos nagrinėjimo vietą tose valstybėse esant daugeliui galimų vietų:
a)
atsakovo nuolatinės gyvenamosios vietos ar pagrindinės verslo vietos valstybės teisme arba
b)
išvykimo arba paskirties vietos pagal vežimo sutartį valstybės teisme, arba
c)
ieškovo gyvenamosios vietos ar nuolatinės gyvenamosios vietos valstybės teisme, jei atsakovas toje valstybėje turi verslo vietą ir jam taikoma tos valstybės jurisdikcija, arba
d)
valstybės, kurioje buvo sudaryta vežimo sutartis, teisme, jei atsakovas toje valstybėje turi verslo vietą ir jam taikoma tos valstybės jurisdikcija.
2.
Ieškiniai pagal šios Konvencijos 4a straipsnį ieškovo pasirinkimu yra pareiškiami viename iš teismų, kuriuose ieškinys galėtų būti pareikštas vežėjui ar vykdomajam vežėjui pagal 1 dalį.
3.
Įvykus žalą padariusiam įvykiui, šalys gali susitarti, kad reikalavimas dėl žalos atlyginimo yra pateikiamas bet kuriam teismui ar arbitražui.
17a STRAIPSNIS Teismo nutarčių pripažinimas ir vykdymas
1.
Kiekviena valstybė, šios Konvencijos Šalis, pripažįsta kiekvieną pagal 17 straipsnį jurisdikciją turinčio teismo priimtą nutartį, vykdytiną kilmės valstybėje, kurioje jis jau negali būti peržiūrėtas įprasta tvarka, išskyrus:
a)
tuos atvejus, kai teismo nutartis buvo priimta pasiremiant apgaule, arba
b)
tuos atvejus, kai atsakovui nebuvo pranešta prideramai iš anksto ir nesuteikta objektyvi galimybė pateikti savo argumentus.
2.
Pagal 1 dalį pripažintas teismo nutartis yra vykdytina kiekvienoje valstybėje, šios Konvencijos Šalyje, kai tik atliekami toje valstybėje reikalaujami formalumai. Tie formalumai neleidžia dar kartą pradėti nagrinėti bylą iš esmės.
3.
Valstybė, šio Protokolo Šalis, gali taikyti kitas teismo nutarčių pripažinimo ir vykdymo taisykles, jei jų veikimas užtikrina, kad teismo nutartys yra pripažįstamos ir vykdomos bent tokiu pačiu mastu kaip pagal 1 ir 2 dalis.
18 STRAIPSNIS Sutarties sąlygų negaliojimas
Bet kuri sutarties sąlyga, nustatyta prieš įvykstant įvykiui, sukėlusiam keleivio mirtį ar kūno sužalojimą arba jo bagažo praradimą ar sužalojimą, kuria siekiama atleisti vežėją nuo atsakomybės keleiviui ar kuria nustatoma žemesnė atsakomybės riba, negu nustatyta šioje Konvencijoje, išskyrus tą, kuri numatyta 8 straipsnio 4 dalyje, ir bet kuri tokia sąlyga, kuria siekiama perkelti vežėjui ar vykdomajam vežėjui priklausančią įrodinėjimo pareigą ar apriboti 17 straipsnio 1 ar 2 dalyje nurodytą pasirinkimą, yra negaliojanti, bet tos sąlygos negaliojimas savaime nepadaro vežimo sutarties, kuriai ir toliau yra taikomos šios Konvencijos nuostatos, negaliojančia.
19 STRAIPSNIS Kitos konvencijos dėl atsakomybės ribojimo
Ši Konvencija nekeičia vežėjo, faktiškojo vežėjo ir jų darbuotojų ar įgaliotų asmenų teisių ar pareigų, nustatytų pagal kitas tarptautines konvencijas, susijusias su jūrų laivų savininkų civilinės atsakomybės ribojimu.
20 STRAIPSNIS Branduolinė žala
Jokia atsakomybė pagal šią Konvenciją neatsiranda dėl branduolinio įvykio padarytos žalos:
a)
jei branduolinio įrenginio operatorius už tokią žalą atsako arba pagal 1960 m. liepos 29 d. Paryžiaus konvenciją dėl trečiosios šalies atsakomybės branduolinės energijos srityje su pakeitimais, padarytais 1964 m. sausio 28 d. papildomuoju protokolu, arba pagal 1963 m. gegužės 21 d. Vienos konvenciją dėl civilinės atsakomybės už branduolinę žalą, arba pagal kokį nors galiojantį jų pakeitimą ar protokolą; arba
b)
jei branduolinio įrenginio operatorius už tokią žalą atsako pagal tokią žalą reglamentuojantį nacionalinį įstatymą, jei toks įstatymas žalą patyrusiems asmenims yra visais atžvilgiais tiek pat palankus kaip arba Paryžiaus, arba Vienos konvencija, arba koks nors galiojantis jų pakeitimas ar protokolas.
21 STRAIPSNIS Valstybinės valdžios institucijų vykdomas komercinis vežimas
Ši Konvencija taikoma komerciniam vežimui, kurio pagal vežimo sutartis, kaip apibūdinta 1 straipsnyje, imasi valstybės arba valstybinės valdžios institucijos.
22 STRAIPSNIS Pareiškimas dėl netaikymo
1.
Kiekviena Šalis šią Konvenciją pasirašydama, ratifikuodama, priimdama, patvirtindama ar prisijungdama prie jos gali raštu pareikšti, kad ji netaikys šios Konvencijos tai atvejais, kai keleivis ir vežėjas yra tos Šalies subjektai ar piliečiai.
2.
Kiekvienas pagal šio straipsnio 1 dalį padarytas pareiškimas bet kuriuo metu rašytiniu pranešimu Generaliniam sekretoriui gali būti atšauktas.
22A STRAIPSNIS Konvencijos baigiamosios nuostatos
Šios Konvencijos baigiamosios nuostatos yra 1974 m. Atėnų konvencijos dėl keleivių ir bagažo vežimo jūra 2002 m. protokolo 17−25 straipsniai. Nuorodos šioje Konvencijoje į valstybes, šios Konvencijos Šalis, reiškia nuorodas į valstybes, to Protokolo Šalis.
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
[1974 m. Atėnų konvencijos dėl keleivių ir bagažo vežimo jūra 2002 m. protokolo 17-25 straipsniai.]
17 STRAIPSNIS Pasirašymas, ratifikavimas, priėmimas, patvirtinimas ir prisijungimas
1.
Šį Protokolą galima pasirašyti Organizacijos būstinėje nuo 2003 m. gegužės 1 d. iki 2004 m. balandžio 30 d., o vėliau galima prie jo prisijungti.
2.
Valstybės gali pareikšti savo sutikimą būti šio Protokolo saistomos:
a)
pasirašydamos jį be ratifikavimo, priėmimo ar patvirtinimo išlygos, arba
b)
pasirašydamos jį su ratifikavimo, priėmimo ar patvirtinimo išlyga, vėliau jį ratifikuodamos, priimdamos ar patvirtindamos; arba
c)
prie jo prisijungdamos.
3.
Ratifikuojama, priimama, patvirtinama ar prisijungiama deponuojant generaliniam sekretoriui atitinkamą dokumentą.
4.
Kiekvienas ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo ar prisijungimo dokumentas, deponuotas įsigaliojus kokiam nors šio Protokolo pakeitimui visoms esamoms valstybėms, Protokolo Šalims, arba atlikus visas priemones, reikalingas tam pakeitimui įsigalioti toms valstybėms, Protokolo Šalims, yra laikomas taikomu Protokolui su tais padarytais pakeitimais.
5.
Valstybė nepareiškia savo sutikimo būti šio Protokolo saistoma, jei ji, būdama jų Šalis, nedenonsuoja:
a)
1974 m. gruodžio 13 d. Atėnuose priimtos Atėnų konvencijos dėl keleivių ir jų bagažo vežimo jūra;
b)
1976 m. lapkričio 19 d. Londone priimto Atėnų konvencijos dėl keleivių ir jų bagažo vežimo jūra protokolo; ir
c)
1990 m. kovo 29 d. Londone priimto 1990 m. protokolo, skirto Atėnų konvencijai dėl keleivių ir jų bagažo vežimo jūra pataisyti;
kad denonsavimas įsigaliotų nuo tos dienos, kai tai valstybei pagal 20 straipsnį įsigalioja šis Protokolas.
18 STRAIPSNIS Daugiau kaip vieną teisės sistemą turinčios valstybės
1.
Jei valstybė turi du ar daugiau teritorijos vienetų, kuriuose yra taikomos skirtingos su šiame Protokole aptariamais dalykais susijusios teisės sistemos, pasirašydama, priimdama, patvirtindama ar prie jo prisijungdama ji gali pareikšti, kad šis Protokolas taikomas visiems jos teritorijos vienetams arba tik vienam iš jų ar daugiau, ir gali pakeisti šį pareiškimą bet kada pateikdama kitą pareiškimą.
2.
Apie kiekvieną tokį pareiškimą pranešama generaliniam sekretoriui ir aiškiai nurodomi teritorijos vienetai, kuriuose šis Protokolas taikomas.
3.
Valstybės, šio Protokolo Šalies, padariusios tokį pareiškimą, dėl:
a)
nuorodos į laivo registracijos valstybę ir, siejant su privalomojo draudimo liudijimu, į jį išdavusią ar patvirtinusią valstybę yra aiškinamos atitinkamai kaip nuorodos į teritorijos vienetą, kuriame laivas yra įregistruotas ir kuris tą liudijimą išduoda ar patvirtina;
b)
nuorodos į nacionalinės teisės reikalavimus, nacionalinę atsakomybės ribą ir nacionalinę valiutą yra aiškinamos atitinkamai kaip nuorodos į atitinkamo teritorijos vieneto teisės reikalavimus, atsakomybės ribą ir valiutą; ir
c)
nuorodos į teismus ir teismo nutartis, kurias turi pripažinti valstybės, šio Protokolo Šalys, yra aiškinamos atitinkamai kaip nuorodos į atitinkamo teritorijos vieneto teismus ir teismo nutartis, kurios juose turi būti pripažįstamos.
19 STRAIPSNIS Regioninės ekonominės integracijos organizacijos
1.
Regioninė ekonominės integracijos organizacija, kurią sudaro suverenios valstybės, perdavusios tai organizacijai kompetenciją tam tikrais šio Protokolo reglamentuojamais klausimais, gali pasirašyti, ratifikuoti, priimti, patvirtinti šį Protokolą ar prie jo prisijungti. Regioninė ekonominės integracijos organizacija, kuri yra šio Protokolo Šalis, turi valstybės, šio Protokolo Šalies, teises ir pareigas tiek, kiek ta regioninė ekonominės integracijos organizacija turi kompetencijos šio Protokolo reglamentuojamais klausimais.
2.
Tais atvejais, kai regioninė ekonominės integracijos organizacija naudojasi savo balsavimo teise savo kompetencijos klausimais, ji turi tiek balsų, kiek yra jos valstybių narių, kurios yra šio Protokolo Šalys ir kurios yra perdavusios jai kompetenciją atitinkamu klausimu. Regioninė ekonominės integracijos organizacija nesinaudoja balsavimo teise, jei jos valstybės narės naudojasi savo balsavimo teisėmis, ir atvirkščiai.
3.
Tais atvejais, kai valstybių, šio Protokolo Šalių, skaičius yra svarbus šiame Protokole, įskaitant šio Protokolo 20 ir 23 straipsnius, bet jais neapsiribojant, regioninė ekonominės integracijos organizacija yra nelaikoma atskira valstybe, šio Protokolo Šalimi, papildančia jos valstybes nares, kurios yra valstybės, šio Protokolo Šalys.
4.
Pasirašymo, ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo ar prisijungimo metu regioninė ekonominės integracijos organizacija pateikia generaliniam sekretoriui pareiškimą, nurodydama šio Protokolo reglamentuojamus klausimus, dėl kurių jos valstybės narės, kurios pasirašė šį Protokolą arba kurios yra jo Šalys, yra perdavusios kompetenciją tai organizacijai, ir bet kuriuos svarbius tos kompetencijos apribojimus. Regioninė ekonominės integracijos organizacija nedelsdama generaliniam sekretoriui praneša apie pareiškime pagal šią straipsnio dalį nurodytos kompetencijos pasiskirstymo pakeitimus, įskaitant naujus kompetencijos perdavimus. Apie visus tokius pareiškimus generalinis sekretorius praneša pagal šio Protokolo 24 straipsnį.
5.
Daroma prielaida, kad valstybės, šio Protokolo Šalys, kurios yra regioninės ekonominės integracijos organizacijos, kuri yra šio Protokolo Šalis, valstybės narės, turi kompetenciją visais šio Protokolo reglamentuojamais klausimais, dėl kurių apie kompetencijos perdavimus tai organizacijai nebuvo aiškiai pareikšta ar pranešta pagal 4 dalį.
20 STRAIPSNIS Įsigaliojimas
1.
Šis Protokolas įsigalioja praėjus dvylikai mėnesių nuo tos dienos, kai 10 valstybių arba pasirašo jį be ratifikavimo, priėmimo ar patvirtinimo išlygos, arba generaliniam sekretoriui deponuoja ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo ar prisijungimo dokumentus..
2.
Valstybei, kuri šį Protokolą ratifikuoja, priima, patvirtina ar prie jo prisijungia jau įvykdžius 1 dalyje nustatytas įsigaliojimo sąlygas, šis Protokolas įsigalioja praėjus trims mėnesiams nuo tokios valstybės atitinkamo dokumento deponavimo dienos, bet ne anksčiau, negu šis Protokolas įsigaliojo pagal 1 dalį.
21 STRAIPSNIS Denonsavimas
1.
Šį Protokolą kiekviena valstybė, jo Šalis, gali denonsuoti bet kuriuo metu, kai šis Protokolas įsigalioja tai valstybei.
2.
Denonsuojama deponuojant denonsavimo dokumentą generaliniam sekretoriui.
3.
Denonsavimas įsigalioja praėjus dvylikai mėnesių nuo denonsavimo dokumento deponavimo generaliniam sekretoriui arba ilgesniam laikotarpiui, jei toks laikotarpis nurodytas denonsavimo dokumente.
4.
Tarp valstybių, šio Protokolo Šalių, tai, kad kuri nors iš jų denonsavo Konvenciją pagal jos 25 straipsnį, jokiu būdu negali būti aiškinama kaip Konvencijos su šiuo Protokolu padarytais pakeitimais denonsavimas
22 STRAIPSNIS Peržiūrėjimas ir keitimas
1.
Organizacija gali sušaukti konferenciją šiam Protokolui peržiūrėti ar pakeisti.
2.
Organizacija sušaukia valstybių, šio Protokolo Šalių, konferenciją šiam Protokolui peržiūrėti ar pakeisti, jei to prašo ne mažiau kaip vienas trečdalis valstybių, šio Protokolo Šalių.
23 STRAIPSNIS Atsakomybės ribų keitimas
1.
Nepažeidžiant 22 straipsnio nuostatų, šiame straipsnyje nustatyta speciali procedūra yra taikoma tik keičiant Konvencijos su pakeitimais, padarytais šiuo Protokolu, 3 straipsnio 1 dalyje, 4a straipsnio 1 dalyje, 7 straipsnio 1 dalyje ir 8 straipsnyje nustatytas ribas.
2.
Ne mažiau kaip pusės, bet visais atvejais ne mažiau kaip šešių valstybių, šio Protokolo Šalių, prašymu kiekvieną pasiūlymą keisti Konvencijos su pakeitimais, padarytais šiuo Protokolu, 3 straipsnio 1 dalyje, 4a straipsnio 1 dalyje, 7 straipsnio 1 dalyje ir 8 straipsnyje nustatytas ribas, įskaitant išskaičiuotinus dydžius, generalinis sekretorius išplatina visoms Organizacijos narėms ir visoms valstybėms, šio Protokolo Šalims.
3.
Kiekvienas taip, kaip pirmiau apibūdinta, pasiūlytas ir išplatintas pakeitimas pateikiamas Organizacijos Teisės komitetui (toliau − Teisės komitetas) apsvarstyti ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo jo išplatinimo dienos.
4.
Visos valstybės, Konvencijos su pakeitimais, padarytais šiuo Protokolu, Šalys, Organizacijos narės ir nesančios narėmis, turi teisę dalyvauti Teisės komiteto posėdžiuose, kai svarstomi ir tvirtinami pakeitimai.
5.
Pakeitimai patvirtinami Teisės komitete, išplėstame, kaip nustatyta 4 dalyje, dviejų trečdalių dalyvaujančių ir balsuojančių valstybių, Konvencijos su pakeitimais, padarytais šiuo Protokolu, Šalių, balsų dauguma, jei balsavimo metu dalyvauja ne mažiau kaip pusė valstybių, Konvencijos su pakeitimais, padarytais šiuo Protokolu, Šalių.
6.
Remdamasis pasiūlymu keisti ribas, Teisės komitetas atsižvelgia į įvykių patirtį, ypač į jų padarytos žalos dydį, piniginių verčių pokyčius ir pasiūlyto pakeitimo poveikį draudimo išlaidoms.
7. a)
Joks ribų pakeitimas pagal šį straipsnį negali būti svarstomas praėjus mažiau kaip penkeriems metams nuo tos dienos, kai buvo galima pasirašyti šį Protokolą, arba mažiau kaip penkeriems metams nuo ankstesnio pagal šį straipsnį priimto pakeitimo įsigaliojimo.
b)
Jokia riba negali būti padidinta taip, kad viršytų Konvencijoje su pakeitimais, padarytais šiuo Protokolu, nustatytą ribą atitinkantį dydį, padidintą šešiais procentais per metus, apskaičiuotą remiantis nuo tos dienos, kai buvo galima pasirašyti šį Protokolą, priskaičiuotu pamatiniu dydžiu.
c)
Jokia riba negali būti padidinta taip, kad viršytų Konvencijoje su pakeitimais, padarytais šiuo Protokolu, nustatytą ribą atitinkantį dydį, padaugintą iš trijų.
8.
Apie kiekvieną pagal 5 dalį patvirtintą pakeitimą Organizacija praneša visoms valstybėms, šio Protokolo Šalims. Pakeitimas yra laikomas priimtu pasibaigus aštuoniolikos mėnesių nuo pranešimo dienos laikotarpiui, nebent per tą laikotarpį ne mažiau kaip vienas ketvirtadalis valstybių, kurios pakeitimo patvirtinimo metu buvo valstybės, šio Protokolo Šalys, būtų pranešusios generaliniam sekretoriui, kad jos nepriima pakeitimo, o tuo atveju pakeitimas yra atmetamas ir netenka galios.
9.
Kiekvienas pakeitimas, laikomas priimtu pagal 8 dalį, įsigalioja praėjus aštuoniolikai mėnesių nuo jo priėmimo.
10.
Pakeitimas yra privalomas visoms valstybėms, šio Protokolo Šalims, jei jos nedenonsuoja šio Protokolo pagal 21 straipsnio 1 ir 2 dalis ne mažiau kaip prieš šešis mėnesius iki pakeitimo įsigaliojimo. Toks denonsavimas įsigalioja įsigaliojus pakeitimui.
11.
Kai pakeitimas yra patvirtintas, bet dar nesibaigęs jos priėmimui skirtas aštuoniolikos mėnesių laikotarpis; valstybė, kuri tuo laikotarpiu tampa valstybe, šio Protokolo Šalimi, yra to pakeitimo saistoma, jei jis įsigalioja. Valstybė, kuri tampa valstybe, šio Protokolo Šalimi, pasibaigus tam laikotarpiui, yra saistoma bet kurio pakeitimo, priimto pagal 8 dalį. Šioje straipsnio dalyje nurodytais atvejais valstybė tampa pakeitimo saistoma, kai tas pakeitimas įsigalioja arba kai tai valstybei įsigalioja šis Protokolas, jei jis įsigalioja vėliau.
24 STRAIPSNIS Depozitaras
1.
Šis protokolas ir jo pakeitimai pagal 23 straipsnį yra deponuojami Generaliniam Sekretoriui.
2.
Generalinis sekretorius
a)
praneša visoms šį protokolą pasirašiusioms ar prie jo prisijungusioms valstybėms apie:
i)
kiekvieną naują pasirašymą ir kiekvieną ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo ar prisijungimo dokumento deponavimą, nurodydamas jo datą;
ii)
kiekvieną pareiškimą ir pranešimą pagal Konvencijos su pakeitimais, padarytais šiuo Protokolu, 9 straipsnio 2 ir 3 dalis, 18 straipsnio 1 dalį ir 19 straipsnio 4 dalį;
iii)
šio protokolo įsigaliojimą datą;
iv)
kiekvieną pasiūlymą keisti ribas, padarytą pagal šio Protokolo 23 straipsnio 2 dalį;
v)
kiekvieną pakeitimą, kuris buvo priimtas pagal šio Protokolo 23 straipsnio 5 dalį;
vi)
kiekvieną pakeitimą, laikomą priimtu pagal šio Protokolo 23 straipsnio 8 dalį, nurodydamas to pakeitimo įsigaliojimo datą pagal to straipsnio 9 ir 10 dalis;
vii)
kiekvieno šio Protokolo denonsavimo dokumento deponavimą, nurodydamas jo įsigaliojimo datą;
viii)
kiekvieną pranešimą, reikalingą pagal bet kurį šio Protokolo straipsnį;
b)
perduoda oficialiai patvirtintas šio Protokolo kopijas visoms šį Protokolą pasirašiusioms ar prie jo prisijungusioms valstybėms.
3.
Kai tik šis protokolas įsigalioja, depozitaras jo tekstą perduoda Jungtinių Tautų Organizacijos Generaliniam Sekretoriui, kad ji būtų įregistruota ir paskelbta pagal Jungtinių Tautų Chartijos 102 straipsnį.
25 STRAIPSNIS Kalbos
Šio protokolo vienintelis originalas yra sudarytas arabų, kinų, anglų, prancūzų, rusų ir ispanų kalbomis, visi tekstai yra autentiški.
PRIIMTA du tūkstančiai antrų metų lapkričio pirmą dieną Londone.
TAI PATVIRTINDAMI, savo atitinkamų Vyriausybių tinkamai šiam tikslui įgalioti asmenys pasirašė šį Protokolą.
ATĖNŲ KONVENCIJOS PRIEDAS
DRAUDIMO AR KITOS FINANSINĖS GARANTIJOS LIUDIJIMAS DĖL ATSAKOMYBĖS UŽ KELEIVIŲ MIRTĮ IR KŪNO SUŽALOJIMĄ
Išduotas pagal 2002 m. Atėnų konvencijos dėl keleivių ir jų bagažo vežimo jūra 4bis straipsnio nuostatas
Laivo pavadinimas
Skiriamasis numeris arba šaukinys
TJO
numeris
Įregistravimo uostas
Vežėjo, kuris faktiškai vykdo vežimą, pavadinimas ir visas pagrindinės verslo vietos adresas
Pažymima, kad pirmiau nurodytam laivui galioja draudimo polisas arba kita finansinė garantija, atitinkanti 2002 m. Atėnų konvencijos dėl keleivių ir bagažo vežimo jūra 4
bis
straipsnio reikalavimus.
Garantijos rūšis ...........................................................................................................................
Garantijos trukmė ........................................................................................................................
Draudiko (-ų) ir (arba) garanto (-ų) pavadinimas ir adresas
Pavadinimas ................................................................................................................................
Adresas ........................................................................................................................................
......................................................................................................................................................
Šis liudijimas galioja iki ..............................................................................................................
Išdavė ar patvirtino ......................................................................................................................
...................................................................................................................................
Vyriausybė (Visas valstybės pavadinimas)
ARBA
Šis tekstas turėtų būti vartojamas, kai valstybė, šio Protokolo Šalis, naudojasi 4
bis
straipsnio 3 dalimi:
Šį liudijimą kontroliuojant ............................................................... (visas valstybės pavadinimas)
Vyriausybei išdavė ...............................................................................................(institucijos ar organizacijos pavadinimas)
........................................................................................ .................................................
(vieta) (data)
...............................................................................................................................................................
(išduodančio ar patvirtinančio pareigūno parašas ir pareigos)
Pastabos:
1.
Jei pageidaujama, prie valstybės pavadinimo gali būti pridedama nuoroda į šalies, kurioje liudijimas yra išduotas, kompetentingą valdžios instituciją.
2.
Jei bendrą garantijos sumą sudaro garantijos ne iš vieno šaltinio, turėtų būti nurodomas kiekvienos iš jų dydis.
3.
Jei garantija yra kelių formų, jos turėtų būti išvardijamos.
4.
Grafoje "Garantijos trukmė" turi būti nurodyta data, nuo kurios tokia garantija galioja.
5.
Grafoje draudiko (-ų) ir (arba) garanto (-ų) "Adresas" turi būti nurodoma draudiko (-ų) ir (arba) garanto (-ų) pagrindinė verslo vieta. Jei reikia, nurodoma verslo vieta, kur draudimas ar kita garantija yra sudaryti.
II PRIEDĖLIS
2006 m. TJO išlyga
