17.1.2011 B7-0058/2011 PASIŪLYMAS DĖL REZOLIUCIJOS pateiktas siekiant užbaigti diskusijas dėl Komisijos pirmininko pavaduotojos-Sąjungos vyriausiosios įgaliotinės užsienio reikalams ir saugumo politikai pareiškimo
pagal Darbo tvarkos taisyklių 110 straipsnio 2 dalį
dėl krikščionių padėties esant religijos laisvei
Heidi Hautala
,
Margrete Auken
,
Raül Romeva i Rueda
,
Nicole Kiil-Nielsen
Verts/ALE frakcijos vardu
PE455.886v01-00 B7‑0058/2011 Europos Parlamento rezoliucija dėl krikščionių padėties esant religijos laisvei
Europos Parlamentas ,
– atsižvelgdamas į savo metinius pranešimus apie žmogaus teisių padėtį pasaulyje ir į savo ankstesnes rezoliucijas dėl religinių mažumų pasaulyje,
– atsižvelgdamas į 1950 m. Europos žmogaus teisių konvencijos 9 straipsnį,
– atsižvelgdamas į 1966 m. Tarptautinio pilietinių ir politinių teisių pakto 18 straipsnį,
– atsižvelgdamas į 1981 m. JT deklaraciją dėl visų formų netolerancijos ir diskriminacijos religijos ir įsitikinimų pagrindu panaikinimo,
– atsižvelgdamas į JT ypatingojo pranešėjo pranešimus dėl religijos arba įsitikinimų laisvės ir ypač į jo 2010 m. liepos 29 d. ir 2010 m. vasario 19 d. pranešimus,
– atsižvelgdamas į 2009 m. gruodžio 8 d. patvirtintas Tarybos išvadas dėl religijos ar įsitikinimų laisvės, kuriose ji pabrėžia strateginę šios laisvės ir kovos su religine netolerancija svarbą,
– atsižvelgdamas į 2011 m. sausio 1 d. Komisijos pirmininko pavaduotojos-Sąjungos vyriausiosios įgaliotinės užsienio reikalams ir saugumo politikai pareiškimą dėl išpuolio prieš Koptų Bažnyčios tikinčiuosius Aleksandrijoje (Egiptas),
– atsižvelgdamas į 2011 m. sausio 1 d. Europos Parlamento pirmininko J. Buzeko pareiškimą dėl kruvinojo išpuolio prie Egipto bažnyčios,
– atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 110 straipsnio 2 dalį,
A. kadangi Europos Sąjunga nuolat reiškė savo įsipareigojimą gerbti religijos, sąžinės ir minties laisves ir pabrėžė, kad vyriausybė yra įsipareigojusi užtikrinti šias laisves visame pasaulyje,
B. kadangi pagal Tarptautinio politinių ir pilietinių teisių pakto 18 straipsnį kiekvienas asmuo turi teisę į minties, sąžinės ir religijos laisvę; kadangi ši teisė apima laisvę turėti ar pasirinkti religiją arba tikėjimą savo nuožiūra, laisvę keisti savo religiją ar tikėjimą ir laisvę vienam ar kartu su kitais, viešai ar privačiai išpažinti savo religiją ar tikėjimą laikant pamaldas, atliekant tikėjimo apeigas, jį praktikuojant ir mokant jo,
C. kadangi minties, sąžinės ir religijos laisvė taikoma ne tik tam tikrų religijų šalininkams, bet ir ateistams, agnostikams ir netikintiesiems,
D. kadangi kitos žmonių grupės, pvz., pabėgėliai, šalies viduje perkeltieji asmenys, prieglobsčio prašantys asmenys, migrantai, asmenys, iš kurių atimta laisvė, etninių, religinių ir kalbinių mažumų atstovai taip pat vis dažniau susiduria su jų religijos arba įsitikinimų laisvės pažeidimais; šiuo klausimu primena negrąžinimo principą, nurodytą Ženevos konvencijos dėl pabėgėlių statuso 33 straipsnyje,
E. primena, kad tarptautinė teisė nėra skirta tam, kad būtų ginamos religijos, ideologijos ar abstrakčiosios vertybės, bet tam, kad būtų ginami asmenys (pavieniai ar susibūrę į bendrijas), kurie privačiai ar viešai naudojasi savo minties, sąžinės ir religijos laisve,
F. kadangi per 2011 m. sausio 1 d. išpuolį prieš koptų krikščionis Aleksandrijoje žuvo ir buvo sužeisti nekalti civiliai gyventojai,
G. kadangi 2010 m. gruodžio 25 d. jėga buvo nutrauktos Kalėdų mišios, laikomos Šiaurės Kipro Rizokarpaso kaimo vietos Šv. Sinesios bažnyčioje,
H. kadangi 2010 m. lapkričio 22 d. Mosule buvo nužudyti du Irako krikščionys; kadangi 2010 m. lapkričio 10 d. per išpuolius Bagdade, nukreiptus į krikščionių teritorijas, žuvo nekalti civiliai gyventojai; kadangi šie išpuoliai įvyko po to, kai 2010 m. spalio 31 d. Bagdade islamistų kovotojai užgrobė sirų katalikų katedrą, ir dėl to mirė daugiau kaip 50 tikinčiųjų,
I. kadangi Pandžabo provincijos gubernatoriaus Salmaano Taseeronužudymas 2011 m. sausio 4 d. ir Asia Bibi atvejis Pakistane sukėlė tarptautinės bendruomenės protestų bangą,
J. kadangi Europa, kaip ir kitos pasaulio šalys, nėra išimtis ir joje pasitaiko religijos laisvės pažeidimo atvejų bei išpuolių prieš religinių mažumų atstovus dėl jų tikėjimo; atsižvelgdamas į tai pabrėžia poleminį minaretų klausimą Šveicarijoje, susijusį su draudimu statyti naujus minaretus, kurį reikėtų laikyti netolerancijos išraiška;
1. griežtai smerkia visų formų diskriminaciją ir netoleranciją religijos ir įsitikinimų pagrindu bei smurtą prieš visas religines bendruomenes; dar kartą pabrėžia, kad kadangi minties, sąžinės ir religijos laisvė yra pagrindinė žmogaus teisė;
2. ragina visų susijusių šalių vyriausybes ir valdžios institucijas tęsti savo veiksmus, kuriais siekiama pažeidžiamas religines bendruomenes, įskaitant krikščionių mažumas, apsaugoti nuo smurto išpuolių ir imtųsi visų veiksmų, kad už šiuos išpuolius atsakingi asmenys būtų patraukti baudžiamojon atsakomybėn;
3. visų susijusių šalių vyriausybėms primena apie jų įsipareigojimą užtikrinti, kad religinių bendruomenių nariai visapusiškai naudotųsi religijos laisve ir kad būtų užkirstas kelias bet kokiai šių bendruomenių diskriminacijai;
4. pabrėžia, kad pagarbos žmogaus teisėms ir pilietinėms laisvėms skatinimas yra pagrindiniai Europos Sąjungos principai bei tikslai ir sudaro bendrą Europos Sąjungos ir trečiųjų šalių santykių pagrindą,
5. ragina Tarybą, Komisiją ir Komisijos pirmininko pavaduotoją-Sąjungos vyriausiąją įgaliotinę užsienio reikalams ir saugumo politikai sudarant susitarimus su trečiosiomis valstybėmis, bendradarbiaujant su jomis ir rengiant žmogaus teisių padėties ataskaitas didesnį dėmesį skirti religijos laisvės klausimui ir religinių bendruomenių padėčiai;
6. dar kartą pakartoja, kad remia visas iniciatyvas, kurių tikslas – skatinti dialogą ir abipusę religinių ir kitų bendruomenių pagarbą; ragina visas religines institucijas skatinti toleranciją ir imtis iniciatyvos kovojant su neapykanta ir smurtiniu bei ekstremistiniu radikalėjimu;
7. pabrėžia, kad būtina turėti tolesnių veiksmų mechanizmą, taip pat paskirti atitinkamo komiteto narį, kad būtų stebima vykstanti raida ir veiksmai, kurių ėmėsi ES institucijos ir JT organai;
8. paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai, Komisijai, Komisijos pirmininko pavaduotojai-Sąjungos vyriausiajai įgaliotinei užsienio reikalams ir saugumo politikai, valstybių narių parlamentams ir vyriausybėms, Egipto parlamentui ir vyriausybei, Irako parlamentui ir vyriausybei bei Pakistano vyriausybei ir parlamentui.
