GALUTINIS
A6-0035/2005
9.2.2005
PRANEŠIMAS
dėl socialinės situacijos Europos Sąjungoje
(2004/2190(INI))
Užimtumo ir socialinių reikalų komitetas
Pranešėjas:
Ilda Figueiredo
PE 349.857v02-00
TURINYS
Puslapis
PASIŪLYMAS DĖL EUROPOS PARLAMENTO REZOLIUCIJOS.............................................3
AIŠKINAMOJI DALIS...................................................................................................................9
PROCEDŪRA...............................................................................................................................13
PASIŪLYMAS DĖL EUROPOS PARLAMENTO REZOLIUCIJOS
dėl socialinės situacijos Europos Sąjungoje
( 2004/2190(INI) )
Europos Parlamentas,
– atsižvelgdamas į savo 2002 m. liepos 4 d. rezoliuciją dėl Komisijos komunikato „Europos užimtumo strategijos vietinės dimensijos stiprinimas“
OL C 271 E, 2003 11 12, p. 593.
– atsižvelgdamas į savo 2002 m. rugsėjo 25 d. rezoliuciją dėl Komisijos komunikato dėl Europos užimtumo strategijos penkerių metų taikymo įvertinimo
OL C 273 E, 2004 2 13, p. 192. ,
– atsižvelgdamas į savo 2003 m. rugsėjo 3 d. rezoliuciją dėl socialinės politikos darbotvarkės įgyvendinimo apžvalgos
OL C 76 E, 2004 03 25, p. 226. ,
­
- atsižvelgdamas į 2003 m. lapkričio mėnesio Užimtumo grupės pranešimą „Sukurti daugiau darbo vietų Europoje“,
- atsižvelgdamas į 2003 m. lapkričio 11 d. Europos Parlamento rezoliuciją dėl žmonių su negalia, kuri sudaro 2003 Europos žmonių su negalia metų dalį,
- atsižvelgdamas į savo 2003 m. rugsėjo 24 d. rezoliuciją dėl Komisijos ir Tarybos bendro pranešimo dėl pakankamų ir užtikrintų pensijų
OL C 77 E, 2004 03 26, p. 251. ,
– atsižvelgdamas į savo 2003 m. gruodžio 4 d. rezoliuciją dėl reglamento, iš dalies keičiančio Reglamentą (EEB) Nr. 1408/74 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo Bendrijoje judantiems samdomiems darbuotojams ir jų šeimoms, pasiūlymo
OL C 89 E, 2004 04 14, p. 124. ,
– atsižvelgdamas į savo 2004 m. sausio 14 d. rezoliuciją dėl moterų ir vyrų lygių galimybių Europos Sąjungoje
OL C 92 E, 2004 04 16, p. 329. ,
– atsižvelgdams į savo 2004 m. balandžio 20 d. rezoliuciją dėl Komisijos komunikato „Lygios galimybės žmonėms su negalia: Europos veiksmų planas“
Tą dieną priimti tekstai, P5_TA(2004)0292 . ,
– atsižvelgdamas į Komisijos 2004 m. gegužės 18 d. darbo dokumentą dėl socialinės situacijos Europos Sąjungoje,
– atsižvelgdamas į aukšto lygmens grupės 2004 m. gegužės mėn. pranešimą dėl socialinės politikos ateities išsiplėtusioje Europos Sąjungoje,
atsižvelgdamas į 2004 m. lapkričio mėnesio aukščiausio lygio grupės pranešimą „Lisabonos strategija dėl augimo ir užimtumo: susiduriant su iššūkiais“,
– atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą Tarybai, Europos Parlamentui, Ekonominių ir socialinių reikalų komitetui bei Regionų komitetui dėl socialinės politikos darbotvarkės ( KOM(2000)0379 ),
– atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 163 straipsnį,
– atsižvelgdamas į Užimtumo ir socialinių reikalų komiteto pranešimą ( A6‑0035/2005 ),
A. kadangi padėtis 25 valstybių narių Europos Sąjungoje, 2004 m. gegužės mėn. prie jos prisijungus 10 naujų valstybių narių, kurių išsivystymo lygis stipriai skiriasi, tačiau dauguma atvejų yra žemesnis nei 15 valstybių narių ES, yra tokia, kad reikia atkreipti daug didesnį dėmesį į socialinius ir vystymosi klausimus,
B. kadangi per paskutinius trejus metus ekonomikos augimas sumažėjo perpus, prisidėdamas prie nedarbo, kuris dabar ES apima apie 20 milijonų žmonių, daugiausia moterų, lygmens augimo ir prie nerimą keliančio skurdo bei socialinės atskirties didėjimo: pagal naujausius (2001 m.) duomenis apie 70 milijonų žmonių gyvena ties skurdo riba; kadangi skurdą ir socialinę atskirtį apibūdinantys skaičiai nėra peržiūrėti arba nėra visai tikslūs, todėl sunku daryti gilesnę analizę ir būti laiku pasiruošus imtis reikiamų veiksmų minėtos problemos sprendimui, kadangi per paskutinius trejus metus ekonomikos augimas sumažėjo perpus, prisidėdamas prie nedarbo, kuris dabar ES apima apie 20 milijonų žmonių, daugiausia moterų, lygmens augimo ir prie nerimą keliančio skurdo bei socialinės atskirties didėjimo: pagal naujausius (2001 m.) duomenis apie 70 milijonų žmonių gyvena ties skurdo riba; kadangi remiantis Lisabonos uždaviniais iki 2010 metų reikia pasiekti 70 proc. bendro užimtumo ir 60 proc. moterų užimtumo,
C. kadangi kaip patvirtinama pačiame Komisijos pranešime, valstybių narių, regionų, bendruomenių ir grupių skirtumai pastaruoju metu augo, ir tai parodo, kad dabartinė politika nesukūrė tikros sanglaudos,
D. kadangi į socialinius Lisabonos darbotvarkės aspektus buvo kreipiamas mažesnis dėmesys nei į kainų stabilumą, kaštų mažinimą ir biudžeto deficito mažinimą,
E. kadangi bendri pokyčiai darbo rinkoje, ypač pramonės sektoriuje, neseniai tarptautinio verslo įmonėms iš įvairių valstybių narių persikėlus kitur, lėmė aukštą nedarbo lygį, daugiausia paveikusį 40-55 m. amžiaus darbuotojus, ypač moteris, kurių galimybės įsidarbinti kitur yra nedidelės,
F. kadangi Bendrijos politika turi atsižvelgti į naujų darbo vietų, kuriose užtikrinamos darbuotojų teisės, ypač tokių gyventojų grupių, kurioms labiausia gresia nedarbas, ir visų pirma jaunų žmonių, kurių nedarbo lygis kai kuriose valstybėse narėse nuolat viršija 20 proc., sukūrimui,
G. kadangi vis dar egzistuoja žymi moterų diskriminacija priimant į darbus, ir atlyginimų dydžio požiūriu (vidutinis vyrų ir moterų atlyginimo skirtumas yra 16 proc.), o daugelyje valstybių narių paramos šeimai struktūros vis dar yra nepakankamos ir negali padėti suderinti šeimos ir profesinio gyvenimo, kadangi vis dar egzistuoja žymi moterų diskriminacija priimant į aukštos kokybės darbus, daugelyje valstybių narių paramos šeimai nėra veiksmingos, ypač vaikų lopšelių, ikimokyklinio ugdymo ir vyresnių piliečių atžvilgiu
H. atsižvelgdamas į viešųjų paslaugų svarba, socialinę ekonomiką dinamiškai kuriant darbo vietas ir į kovą su skurdu bei socialine,
I. kadangi naujos ir tikslios informacijos apie skurdą ir socialinę atskirtį trūkumas kliudo atlikti detalesnę analizę ir greitai atsiliepti į neatidėliotinas problemas, kurias reikia spręsti,
J kadangi naujai išsiplėtusi Europa turi kovoti su didėjančiu gyventojų senėjimu ir mažėjančiu gimimų skaičiumi, todėl šią gyventojų keitimosi tendenciją būtina išnagrinėti kuo atidžiau, įgyvendinat Lisabonos tikslus,
K. kadangi analizuojant socialines sąlygas reikia atsižvelgti į esamos ekonominės santvarkos socialinių padarinių kontekstą ir atkreipti dėmėsį į plačiai paplitusį ir augantį skurdą bei atskirtį, blogėjančias darbo sąlygas, socialinį atmetimą gyventojų grupių, kurių dalyvavimas visuomenės gyvenime apribotas iki ateities dirbant nesaugius darbus ir sunkios prieigos prie sveikatos apsaugos, padoraus būsto, teisinės sistemos, laisvalaikio bei kultūros ir kitų sričių, kuriose iki šiol nepavyko užtikrinti jų žmogaus ir socialinių teisių,
L. kadangi netgi ir po paskutiniosios plėtros Europos Sąjunga susiduria su rimtomis demografinėmis problemomis ir todėl būtina imigracija, nes ji turėtų tiesioginių pasekmių dabartinei darbo rinkai,
M. kadangi būtina išnaudoti visas veiksmingas kovos su skurdu priemones, todėl viena galimybė būtų įdiegti priemonę, vadinamą „pragyvenimo užmokestį“,
1. pabrėžia, kad būtina spręsti nedarbo, skurdo, socialinės atskirties problemas, todėl reikia peržiūrėti galiojančias ekonomikos ir finansų politikos sritis, ypač Stabilumo ir augimo paktą, Lisabonos strategiją, vidaus rinkos politiką ir konkurencijos politiką, atsižvelgiant į Vystymosi ir užimtumo pakto sukūrimą, kuriame pirmenybė teikiama naujų kokybiškų darbo vietų sukūrimui, užtikrinant darbuotojų teises, investicijoms, aukštos kokybės viešosioms paslaugoms, socialinės integracijos užtikrinimui, ypač švietimo, visuomenės sveikatos, vaikų ir ligonių priežiūros, viešojo transporto ir socialinių paslaugų srityse;
2. dar kartą pabrėžia būtinybę peržiūrėti suplanuotą paslaugų direktyvą (pasiūlymas dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos dėl paslaugų vidaus rinkoje), siekiant nustatyti galimą poveikį darbo rinkai ir darbo vietų kokybei;
3. Mano, kad siekiant sukurti aukštą užimtumo lygį ir geresnės kokybės ilgalaikes darbo vietas būtina įgyvendinti tikrąją pramonės politiką, perkelti investicijas į didelės apimties infrastruktūrą, suderinti mokslinius tyrimus ir išradimų politiką su Lisabonos uždaviniais, visa tai sustiprinant būtinais ištekliais bei įgyvendinat tęstinio mokymo politiką,
4. Teigia, kad socialinė ir integracijos politikos sudaro piliečių teisių pagrindą ir be to, jos prisideda prie Europos Sąjungos augimo, o į socialinę integraciją nukreipta politika taip pat yra vienas iš augimą skatinančių veiksnių,
5. Pabrėžia naujos 2006–2010 m. socialinės politikos darbotvarkės svarbą, kurios tikslai yra šie:
- socialinė politika, kurios pagrindą sudaro užtikrintas pagrindinių žmogaus teisių visose Bendrijos politikos srityse laikymasis;
- darnios savo narių neatmetančios visuomenės sukūrimas, reikalaujantis imtis priemonių sukurti pastoviam užimtumui ir gerbti darbuotojų teises;
- remti visuomenės, kurios pagrindą sudaro lyčių lygybė, idėją ir kovoti su visomis diskriminacijos formomis;
- skatinimas sukurti visuomenę, kurioje būtų gerbiamos vienodos žmonių su negalia galimybės,
- paskirstyti sukurtą turtą taip, kad būtų padidinta visų gerovė, tai reiškia iš anksto numatyti valstybines socialinio aprūpinimo sistemas ir visiems užtikrinti prieigą prie kokybiškų viešųjų paslaugų, pvz., sveikatos, švietimo ir aprūpinimo būstu,
- į visų grupių interesus atsižvelgianti socialinė politika, kuria ypač siekiama padėti labiausiai pažeidžiamoms, skurdą ir socialinę atskirtį patiriančioms bendruomenėms, įskaitant vaikus, pagyvenusio amžiaus žmones, žmones su negalia ir jų šeimas,
- dalyvaujamoji demokratija kaip socialinės ir užimtumo politikos dalis,
- švietimo ir profesinio mokymo politika, kuria skatinama suartėjimas ir kvalifikacijų pripažinimas, pritaikyta Europos ekonomikos reikmėms ir kuriama konsultuojantis su darbo rinkos dalyviais,
- darbo reglamento ir teisių bei apsaugos straipsnių suderinimas, ypač socialinės apsaugos ir tęstinio mokymosi srityse,
6. Dar kartą pabrėžia būtinybę pavasarį surengti susitikimą, kuriame būtų nustatytos pagrindinės ekonomikos gairės, atsižvelgiant į nerimą keliantį nedarbo lygį, ypač tarp jaunų žmonių ir moterų, ir remiant priemones, skirtas siekti didesnės socialinės integracijos bei kiekybinės ir kokybinės pažangos užimtumo ir aplinkos srityse, o taip pat būtinybę sustiprinti atviro koordinavimo metodą,atkreipia dėmesį, kad siekiant Lisabonos strategijoje numatytų užimtumo rodiklių iki 2010 m. reikės sukurti 22 milijonus naujų darbo vietų,
7. Ragina Komisiją sutelkti visas pastangas siekiant sukurti geresnę aplinką įmonių steigimuisi ir verslui, ypač palankią mažoms ir vidutinėms įmonėms, kurios ES sukuria didžiąją daugumą naujų darbo vietų,
8. Ragina visas kompanijas pripažinti, kad jų visuomeninė pareiga sprendžiant dėl įmonių perkėlimo ir sujungimo yra išsaugoti darbo vietas ir vystyti atitinkamus regionus; primena būtinybę laikytis Europos Parlamento rezoliucijos 160/2003 dėl įmonių uždarymo po to, kai jos gavo ES finansinę pagalbą,
9. Teigia, kad kompanijos, vykdydamos savo visuomeninę pareigą, turėtų užtikrinti savo darbuotojams kuo geriausias mokymo sąlygas:
- parinkti pagrindinio praktinio mokymo laikotarpius;
- tęsti darbo jėgos mokymą;
- pripažinti ir įvertinti privalumus, kurie įgyjami su profesine patirtimi;
Mano, jog visos didelės kompanijos, siekdamos šių tikslų, turėtų sudaryti kvalifikacijos kėlimo planus ir vykdyti atestavimus, kad darbo rinkos dalyviai galėtų aptarti perduodamas ir tobulinamas kvalifikacijas su profesines kvalifikacijas suteikiančiomis institucijomis ,
10. pažymi poreikį išsiplėtusioje Europos Sąjungoje numatyti ir pagerinti skurdo lygio rodiklius,
11. pabrėžia būtinybę dėl ekonomikos ir socialinės sanglaudos įgyvendinimo skirti pagalbą mažiau palankiems regionams, ypač sritims, kurios turi nuolatinių struktūrinių trūkumų, tolimiausiems regionams bei regionams, kurie neseniai patyrė pramoninę konvergenciją ir kuriuose buvo uždarytos kasyklos;
12. pabrėžia būtinybė padėti veiksmingiems sektoriams, mikroįmonėms, MVĮ, mažoms žemės ūkio įmonėms ir šeimos ūkiams bei socialinei ekonomikai, nes jie sąlygoja naujų darbo vietų ir gerovės sukūrimą;
13. pabrėžia būtinybę skatinti lygybę ir kovoti su diskriminacija, ypač inicijuojant naujus teisės aktus, kuriais siekiama įgyvendinti Steigimo sutarties 13 straipsnį moterų teisių, imigrantų ir žmonių su negalia srityje, taip pat pabrėžia poreikį stiprinti Europos socialinio fondo sąsają su atskirų šalių veiklos planais užimtumo ir socialinės integracijos klausimais, kad šiems planams įgyvendinti būtų skiriamas reikiamas finansavimas ir atskirų šalių parlamentams, minėtose srityse veikiančioms nevyriausybinėms organizacijoms ir darbo rinkos dalyviams užtikrinama galimybė aktyviai dalyvauti ,
14. atkreipia dėmesį, kad tęstinis mokymasis padeda patenkinti būtinąsias socialines reikmes ir atitinka Europos darbo rinkos poreikius, bei teigia, kad žmonės, nepaisant amžiaus, lyties ar socialinės padėties, turi teisę į tęstinį mokymą; mano, kad mokymosi privalumai visų pirma turėtų pasireikšti socialiai nepalankesnėje padėtyje esamoms grupėms (moterims, imigrantams,žmonėms, kurie gyvena žemiau skurdo ribos),kurios dažnai susiduria su sunkumais dėl jų žemos kvalifikacijos ir iš tiesų lieka už švietimo ir mokymo sistemų ribų; siekiant užtikrinti visiems lygias galimybes ragina imtis priemonių, kad minėtoms grupėms būtų numatyta ypatingų galimybių; galiausiai tikisi, kad bus numatyti specialieji uždaviniai, ypač susiję su žmonėmis, kurie negalėjo įgyti aukštesniojo viduriniojo išsilavinimo: neraštingi, nekvalifikuoti žmonės, bedarbiai, žmonės su negalia, vyresni nei 50-ies, imigrantai, moterys motinystės atostogų pabaigoje ir t. t. ,
15. remia teisėkūros iniciatyvas, kuriomis siekiama sukurti kuo daugiau naujų darbo vietų , suderinti šeimos gyvenimą ir darbą, užtikrinti tęstinį švietimą ir mokymą ir skatinti piliečių ir socialinį dalyvavimą bendruomenės gyvenime;
16. džiaugiasi, kad Komisijos pranešime pabrėžiama, jog yra labai svarbu didinti užimtumo lygį, ir pripažįstama, kad nedarbas yra pagrindinė socialinės atskirties priežastis,
17. tvirtina, kad būtina veiksmingiau šalinti nelaimingų atsitikimų darbo vietoje priežastis ir pasekmes numatant naujų kontrolės priemonių ir griežtinant esamas,
18. padėžia, kad būtina siekti sumažinti skirtumus tarp valstybių narių, siekiant užtikrinti reikiamą ekonominės ir socialinės sanglaudos lygį, pabrėžia būtinybę kitoje finansinėje perspektyvoje (2007-2013) numatyti didesnį biudžetą bei sustiprinti struktūrinius ir sanglaudos fondus suderinant du pagrindinius reikalavimus: solidarumą su naujomis valstybėmis narėmis ir paramą šiuo metu mažiau palankių regionų struktūriniam vystymui, taigi didinant tikrąjį suartėjimą,
19. ragina Komisiją remiantis naujausiais duomenimis parengti ir paskelbti platesnį ir tikslesnį rodiklių sąrašą ir tyrimus, ypač dėl socialinių tikslų įtraukimo į kitas politikos sritis ir apie Bendrijos politikos padarinius padidėjusio darbingumo, skurdo, socialinės atskirties ir diskriminacijos atžvilgiu, įskaitant lyčių klausimų analizę ir remiantis tikrai visuomenę atskleidžiančiais duomenimis,
20. reikalauja, kad Komisija labiau domėtųsi demografinėmis tendencijomis ir jų poveikiu visuomenei, tuomet galėtų iš anksto išvengti nepalankių poslinkių,
21. tikisi, jog galiausiai bus pasiūlyta, kaip valstybėse narėse patenkinti geresnio išsilavinimo ir tęstinio mokymo poreikius, kad būtų veiksmingai plečiamas žmonių darbo išteklių potencialas,
22. tikisi, kad į naują socialinę darbotvarkę bus įtraukti praktiniai pasiūlymai, kaip globaliame pasaulyje galima išsaugoti ir konsoliduoti Europos socialinį modelį ir pagerinti lengviau pažeidžiamų visuomenės sluoksnių socialinę padėtį,
23. paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai ir Komisijai.
AIŠKINAMOJI DALIS
Padėtis 25 valstybių narių Europos Sąjungoje, 2004 metų gegužės mėn. prie jos prisijungus 10 naujų valstybių narių, kurių skirtingas išsivystymo lygis stipriai skiriasi, tačiau dauguma atvejų yra žemesnis nei 15 valstybių narių ES, yra tokia, kad reikia atkreipti didesnį dėmesį į socialinius ir vystymosi klausimus. Šiam pranešimui skirtas puslapių apribojimas neleidžia pateikti išsamios analizės, ir todėl pagrindinis dėmesys buvo skirtas pagrindiniams aspektams, kurie mūsų manymu yra būtini atsižvelgiant į turimą informaciją.
1. Užimtumas, nedarbas ir darbo sąlygos
Nors statistiniai duomenys nėra visai tikslūs, paskutiniai Eurostato duomenys rodo, kad 2003 m. pabaigoje, tarp 443 mln. gyventojų:
- 192.8 mln. gyventojai buvo bedarbiai, iš kurių 43.6 proc. buvo moterys ir 10.7 proc. buvo tarp 15 ir 24 metų. Bendras turinčių bet kokį darbą gyventojų skaičius buvo 161 mln., bet daugelis jų turėjo negarantuotą ar laikiną darbą;
- 2002 m. darbo vietų kūrimo sektoriuje vyko stagnacija, o 2003–2004 m. pirmą kartą per dešimtmetį pastebėtas mažiausias užimtumo nuosmukis;
- 62.9 proc. iš jų, kurie buvo tarp 15 ir 64 metų, turėjo darbą, bet tarp valstybių narių vyravo didžiulis padėties skirtumas: aštuonių (Austrijoje, Danijoje, Jungtinėje Karalystėje, Kipre, Nyderlandų Karalystėje, Portugalijoje, Suomijoje ir Švedijoje) vidurkis buvo 67 proc. ir daugiau. Italijoje, Maltoje ir Lenkijoje šis skaičius buvo žemesnis nei 57 proc.;
- Tačiau, 10.3 proc. gyventojų tarp 15 ir 64 metų dirbo ne pagrindinėje darbovietėje. Bendrai, valstybių narių, kuriose užimtumo procentas aukštesnis, didžiąją darbų dalį sudaro darbas ne pagrindinėje darbovietėje. Tokia padėtis vyrauja Nyderlanduose (32.8 proc.), Slovėnijoje (23.2 proc.) ir Jungtinėje Karalystėje (17.4 proc.);
- Labai paplitęs negarantuotas darbas. Vidutiniškai 12.9 proc. darbų yra atliekami pagal terminuotas sutartis, o šis reiškinys ypatingai paplitęs Lenkijoje (19.4 proc.), Portugalijoje (20.6 proc.) ir Ispanijoje (30.6 proc.);
- Nerimą kelia mastai, kuriais negarantuoti darbai liečia moteris. Iš visų, dirbančių pilną darbo dieną, skaičiaus moterys sudaro tik 36.7 proc., o ekvivalentiškas skaičius pastovaus užimtumo sektoriuje šiuo atveju sudarė 38 proc.;
- 19.1 mln. gyventojai buvo bedarbiai, iš kurių 51.3 proc. buvo moterys ir 24.3 proc. jauni žmonės;
Kiti aktualūs nedarbo tyrimų duomenys parodė, kad šie skaičiai didėja: 2004 m. rugpjūčio mėn. buvo 19.3 mln. bedarbių, o tai sudaro 9 proc. padidėjimą. Tačiau kai kuriose valstybėse narėse šis skaičius žymiai didesnis. Šiuo atveju Lenkijoje yra 18.7 proc., Slovakijoje – 15.7 proc., o Lietuvoje ir Ispanijoje – 11 proc.
25 valstybių narių Europos Sąjungoje moterų nedarbo vidurkis sudaro 10 proc. Atitinkamai tarp jaunesnių nei 25 metų gyventojų šis skaičius yra 11 proc.
Kaip žinoma, per 1997 m. lapkričio mėn. įvykusį neeilinį Europos Tarybos posėdį buvo sudaryta strategija, skirta nedarbui mažinti ir siekti tvaraus užimtumo lygio didėjimo, mažinant nelygybės tarp lyčių skirtumus.
2000 m. kovo mėn. Lisabonos susitikime buvo apibrėžtas pagrindinio darbo, turinčio daugiau ir geresnių darbų, tikslas. 2010 metams buvo nustatyti sekantys tikslai:
- 70 proc. skirta bendram užimtumo lygiui,
- 60 proc. skirta moterų užimtumo lygiui.
2001 m. pavasarį Europos Taryba Stokholme numatė tikslą pasiekti 55 proc. užimtumo lygį tarp tų, kuriems tarp 55 ir 64 metų.
2003 metais, bendro užimtumo lygis, įskaitant negarantuotą darbą ir darbą ne pagrindinėje darbovietėje, 25 valstybių narių Europos Sąjungoje neviršijo 62.9 proc.
Lyčių nelygybę matome pagal tai, kad moterų užimtumo lygis siekė tik 55 proc., ir jo didžiąją dalį sudarė negarantuotas darbas ir darbas ne pagrindinėje darbovietėje. Vyrų užimtumo lygis sudarė 71 proc. Akivaizdu, jog darbo rinkoje vyrauja aiškūs nelygybės faktai .
Daugelyje valstybių narių netinkamos kai kurių užimtumo sričių darbo sąlygos yra ligų ir daugelio nelaimingų atvejų darbo vietoje priežastis (nors šis skaičius nuo 1994 metų mažėjo). 2000 m. buvo praleista 500 mln. darbo dienų, iš kurių 150 mln. dienų dėl nelaimingų atsitikimų darbo vietoje arba 350 mln. dienų dėl sveikatos problemų, susijusių su darbu.
2001 m. 3.8 proc. ES dirbančiųjų tapo nelaimių darbo vietomis aukomis ir praleido tris darbo dienas (3 praleistų dienų ar mažiau lygis sudarė 6.1 proc.). Nelaimingų atvejų darbo vietoje, pasibaigusių mirtimi, vidurkis buvo 80 dirbančiųjų iš 100 000,
daugiausiai žuvininkystės ir statybų sektoriuje. Kai kuriose valstybėse narėse vidurkio lygis buvo žymiai didesnis (Belgijoje, Estijoje, Jungtinėje Karalystėje, Latvijoje, Lietuvoje, Portugalijoje ir Švedijoje).
Iš pirmiau pateiktų faktų matyti, kad strategijos, skirtos užimtumui kelti, nėra efektyvios. Reikia suteikti pirmenybę kainų stabilumo siekimui, įgyvendinant nominalius konvergencijos kriterijus. Būtina toliau diegti įvairią strategiją, pvz., kaip Vystymo ir užimtumo sutartis, kuri suteiks pirmenybę sukurti aukštesnės kvalifikacijos darbus bei darbuotojų teises.
Reikia priemonių, apibrėžiančių tarptautinių valstybės subsidijuojamų gamybos sektorių ir smulkaus verslo bei MVĮ apsijungimą ir perkėlimus iš vietos į vietą, skatinti lygybę, kovoti prieš diskriminaciją ir sutrumpinti darbo valandas nesumažinant atlyginimo ir sukurti daugiau naujų darbo vietų, suderinti darbą su šeimyniniu gyvenimu, užtikrinti mokymąsi visą gyvenimą ir mokymus bei skatinti pilietinį ir socialinį dalyvavimą bendruomenės gyvenime.
2. Darbo užmokesčio lygiai ir minimalus darbo užmokestis
18 iš 25 valstybių narių yra nustatytas minimalus darbo užmokestis (Airijoje, Belgijoje, Čekijos Respublikoje, Estijoje, Graikijoje, Ispanijoje, Jungtinėje Karalystėje, Latvijoje, Lenkijoje, Lietuvoje, Liuksemburge, Maltoje, Nyderlandų Karalystėje, Prancūzijoje, Portugalijoje, Slovakijoje, Slovėnijoje ir Vengrijoje).
- 2004 m. sausio 1 d. jis skyrėsi palyginus nuo 121 euro Latvijoje iki 498 eurų Portugalijoje ir 1403 eurų Liuksemburge.
- Kainų faktoriaus pagal perkamosios galios atitikimą palyginimas atskleidžia minimalius neatitikimus ir nedaug keičia sąjungos lentelę: lyginant pagal perkamąją galią, minimalūs užmokesčiai Maltoje ir Slovėnijoje yra didesni nei Portugalijoje ir Ispanijoje.
- Procentinė pagrindinėje darbovietėje dirbančių darbuotojų, bet gaunančių minimalų darbo užmokestį išraiška svyruoja palyginamai: nuo 0.8 proc. Ispanijoje iki 1.9 proc. Jungtinėje Karalystėje, nuo 4 proc. Portugalijoje iki 14 proc. Prancūzijoje, nuo 15.1 proc. Liuksemburge iki 15.4 proc. Lietuvoje. Bendrai šioje situacijoje yra daugiau moterų negu vyrų.
- 2002 m. skirtumas tarp minimalaus darbo užmokesčio ir vidutinio mėnesinio atlyginimo pramonės ir paslaugų sektoriuje svyravo nuo 32 proc. Slovakijoje iki 43 proc. Portugalijoje iki 49 proc. Nyderlandų Karalystėje iki 54 proc. Maltoje.
- 25 valstybių narių Europos Sąjungoje moterų nedarbo vidurkis sudaro 10 proc. Sunku palyginti, bet 2001 m. 15 valstybių narių ES moterų vidutinis valandinis užmokestis be atskaitymų buvo 16 proc. mažesnis lyginant su vyrų, nors kai kuriose valstybėse narėse, pavyzdžiui, Vokietijoje ir Jungtinėje Karalystėje jis buvo didesnis. Pagal turimus apie naująsias valstybes nares duomenis, akivaizdūs dideli skirtumai tarp šalių, o ypatingi dėmesio verti atvejai yra Čekijos Respublika ir Estija.
Norint panaikinti šiuos darbo užmokesčio skirtumus, būtina bendrai sustabdyti tiesioginę pagrindinio darbo užmokesčio diskriminaciją ir netiesioginę diskriminaciją, susijusią su dalyvavimu ekonomikoje, užimtumo pasirinkimu ir karjeros progresu.
3. Pajamos – BVP vienam gyventojui
Remiantis Eurostato duomenimis, 2003 m. BVP vienam gyventojui, remiantis perkamosios galios normatyvais (PGN), priemonė, kuri skirta suvienodinti įvairių valiutų perkamąją galią taip, kad galima būtų palyginti valstybes, parodė sekančius didžiausius skirtumus tarp valstybių narių:
- 50 ir mažiau proc. 25 valstybių narių ES vidurkio: Estija, Latvija , Lenkija ir Lietuva.
- 51 - 75 proc. 25 valstybių narių ES vidurkio: Čekijos Respublika, Malta, Portugalija, Slovakija ir Vengrija.
- 76 - 100 proc. 25 valstybių narių ES vidurkio: Graikija, Ispanija, Kipras ir Slovėnija.
- 101 - 125 proc. 25 valstybių narių ES vidurkio: Austrija, Belgija, Danija, Italija, Jungtinė Karalystė, Nyderlandų Karalystė, Prancūzija, Suomija, Švedija ir Vokietija.
- 126 proc. 25 valstybių narių ES vidurkio: Airija ir Liuksemburgas.
Šie skaičiai parodo pagrindinius valstybių narių vystymosi skirtumus, ir todėl aišku, kad mes esame dar toli gražu nepasiekę ekonominės ir socialinės sanglaudos, kuri apibrėžta Sąjungos sutartyje. Būtina daugiau dėmesio skirti šiai problemai, įgyvendinant makroekonominę politiką, ir didinti Bendrijos fondus, ypač sanglaudos ir struktūrinius fondus. Tai yra labai svarbu dabar, kai prasidėjo derybos dėl finansinės perspektyvos.
4. Skurdas ir socialinė atskirtis
Paskutiniai Eurostato leidiniai apie gyventojus ir socialines sąlygas, paremti 2001 m. Europos Tarybos susitikimo Laekene apibrėžtais kriterijais ir 18 bendrų rodiklių bei atsižvelgdant į 2000 m. Europos Tarybos susitikimo Nicoje sprendimus pasiekti, kad kova prieš skurdą ir socialinę atskirtį, kaip buvo apibrėžta 2000 m. kovo mėn. Europos Tarybos susitikime Lisabonoje, vykdyti atviro koordinavimo būdu ir suteikiant pirmenybę nacionaliniams užimtumo planams, kad sudaryti sąlygas parengti tam tikras išvadas, nors ne naujausiu duomenų pagrindu.
Komisijos leidinyje „Socialinė situacija Europos Sąjungoje 2004 metais“ yra pateikta ir 10 naujųjų valstybių narių analizė, remiantis Eurostato pateikta informacija.
- 2001 m. apie 15 proc. ES gyventojų gyveno arti skurdo ribos – t. y. apie 70 mln. gyventojų. Šie skaičiai Graikijoje ir Portugalijoje sudarė 20 proc., o Airijoje - 21 proc. Tačiau, apibrėžtas pajamų lygis, skaičiuojamas apie 60 proc. nacionalinio vidurkio, tarp valstybių narių žymiai skiriasi, ir buvo aiškiai perteikta mūsų diskusijos apie minimalų darbo užmokestį ir pajamų paskirstymą metu.
- Pasiekimų gerbūvio ir socialinės apsaugos srityse pagalba įmanoma sumažinti skurdo ribą. Be įvairių socialinių išmokų, įskaitant pensijas ir kitas pagalbos formas, skurdo riba paliestų 30 proc. Suomijos, 37 proc. Portugalijos, 40 proc. Prancūzijos ir Jungtinės Karalystės, 42 proc. Italijos gyventojų. Tai pabrėžia gerbūvio ir socialinės apsaugos politikos svarbą.
- Gerbūvio pasiskirstymas tarp valstybių narių labai skiriasi. 2003 m. 15 valstybių narių ES jis svyravo nuo 3644 perkamosios galios taškų Portugalijoje (žemiausias lygis) iki 10 559 taškų Liuksemburge (aukščiausias lygis).
- Pajamų paskirstyme vyrauja taip pat dideli skirtumai tarp gyventojų sluoksnių ir valstybių narių. 2001 m. 20 proc. gyventojų, gaunančių didžiausias pajamas, buvo beveik penkiskart turtingesni už 20 proc. gyventojų, kurie gauna mažiausias pajamas. Šis rodiklis svyruoja nuo 3 proc. Danijoje iki 6.5 proc. Portugalijoje.
- Nemaža gyventojų procento dalis gyvena namų ūkyje, kuriame nedirba nė vienas asmuo. 2003 m. 15 valstybių narių ES apie 10 proc. tų, kuriems buvo tarp 18 59, gyveno namų ūkyje, kuriame nedirbo nė vienas asmuo.
Per pastaruosius metus valstybėse narėse didėjant nedarbui ir mažėjant gerbūviui, atrodo, realus skurdas ir socialinė atskirtis yra žymiai labiau paplitę, nei tai skelbia pirmiau minėta statistika. Tai reikalauja įtraukti į Bendrijos politiką socialinį aspektą, ypač pinigų ir vidaus rinkos politikoje, siekiant apsaugoti kvalifikuotų viešųjų paslaugų koncepciją, suteikiant prioritetą viešoms investicijoms į tokias socialines sritis, kaip sveikata, švietimas ir apmokymai, gyvenamas būstas, gerbūvis, naudojimasis teisine sistema, kultūrinė ir poilsio veikla ir t. t.
5. Švietimas
Yra bendras sutarimas apie švietimo, apmokymų, mokymosi visą gyvenimą ir mokslinių tyrimų svarbą. Nepaisant to, išlieka didelė nelygybė ir nesibaigiantys nesutapimai, kurie rodo, kad 2000 m. Valstybių vadovų susitikimo Lisabonoje suteikti įgaliojimai turėjo mažą efektą. Paskutiniai statistiniai duomenys rodo, kad, nežiūrint į pareikštą Komisijos poreikį suteikti prioritetą veiklai, siekiant sumažinti asmenų, nepabaigusiųjų vidurinių mokyklų ir neišlaikusiųjų egzaminų skaičių, padėtis kai kuriose valstybėse narėse išlieka grėsminga:
- 2003 m. nepabaigusiųjų asmenų (tie, kurie paliko mokyklas be vidurinio išsilavinimo) tarp 17 ir 19 metų tarpe lygis buvo 48.2 proc. Maltoje, 41.1 proc. Portugalijoje ir 29.8 proc. Ispanijoje. Palyginimui, Slovakijoje, Čekijos Respublikoje ir Lenkijoje asmenų be vidurinio išsilavinimo lygis sudarė 4.9–6.3 proc.
- Mokymosi visą gyvenimą ir apmokymų srityje yra taip pat didelių skirtumų. 2003 m. Švedijoje 34.2 proc. asmenų, kuriems tarp 25 ir 64 metų , siekė išsilavinimo arba lankė apmokymus: Portugalijoje atitinkamas skaičius buvo tik 3.6 proc., ir tai valstybėje narėje, kurioje aukščiausias asmenų be vidurinio išsilavinimo lygis.
Reikia imtis priemonių, norint pakeisti situaciją, ir suteikti prioritetą švietimui, apmokymams ir mokymuisi visą gyvenimą.
PROCEDŪRA
Antraštė
Socialinė situacija Europos Sąjungoje
Procedūros numeris
2004/2190(INI)
Pagrindas Darbo tvarkos taisyklėse
Darbo tvarkos taisyklių 45 straipsnis
Atsakingas komitetas
Paskelbimo plenariniame posėdyje data
EMPL
18.11.2004
Nuomonę teikiantis (-ys) komitetas (-ai) Paskelbimo plenariniame posėdyje data
FEMM
18.11.2004
Nuomonė nepareikšta Nutarimo data
FEMM
25.1.2005
Pranešėjas(-ai)
Paskyrimo data
Ilda Figueiredo 20.9.2004
Svarstymas komitete
23.11.2004
17.1.2005
Priėmimo data
1.2.2005
Galutinio balsavimo rezultatai
už:
prieš:
susilaikė:
22
17
0
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavę nariai
Jan Andersson, Roselyne Bachelot-Narquin, Jean-Luc Bennahmias, Mihael Brejc, Udo Bullmann, Philip Bushill-Matthews, Milan Cabrnoch, Alejandro Cercas, Ole Christensen, Derek Roland Clark, Luigi Cocilovo, Ottaviano Del Turco, Harald Ettl, Richard Falbr, Ilda Figueiredo, Richard Howitt, Stephen Hughes, Jan Jerzy Kułakowski, Sepp Kusstatscher, Jean Lambert, Raymond Langendries, Bernard Lehideux, Lasse Lehtinen, Elizabeth Lynne, Mary Lou McDonald, Jamila Madeira, Thomas Mann, Mario Mantovani, Jiří Maštálka, Ana Mato Adrover, Maria Matsouka, Roberto Musacchio, Ria Oomen-Ruijten, Csaba Őry, Dimitrios Papadimoulis, Jacek Protasiewicz, Luca Romagnoli, Leopold Józef Rutowicz, José Albino Silva Peneda, Jean Spautz, Eva-Britt Svensson, Georgios Toussas, Evangelia Tzampazi, Anne Van Lancker, Anja Weisgerber, Gabriele Zimmer
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavę pavaduojantys nariai
Mihael Brejc, Udo Bullmann, Richard Howitt, Lasse Lehtinen, Jamila Madeira, Roberto Musacchio, Dimitrios Papadimoulis, Luca Romagnoli, Leopold Józef Rutowicz, Eva-Britt Svensson, Georgios Toussas, Evangelia Tzampazi, Anja Weisgerber
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvav? pavaduojantys nariai (178 straipsnio 2 dalis)
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou
Pateikimo data – A6
9.2.2005
A6-0035/2005
