KLAUSIMAS RAŠTU E-2331/04
parengė Rolandas Pavilionis (UEN)
Taryba i
(5 spalio 2004)
Tema: kalbų reformos, susijusios su bendro žodžio „euro“ įvedimu, ir subsidiarumo
Sprendimas oficialiuose ES dokumentuose rašyti euro pavadinimą visiškai jo nepritaikius prie atskirų šalių gramatikos taisyklių reikalauja reformuoti lietuvių ir latvių kalbų struktūras. Šiuo metu yra visiškai neįmanoma įtraukti žodį „euro“ į šių kalbų sistemas, nes baltų kalbose vienaskaitos vardininko linksnis negali turėti galūnės „o“. Todėl angliškas žodis „euro“ iki šiol buvo verčiamas žodžiu „euras“ lietuvių kalboje ir „eira“ – latvių (plg. „Europa“ – latv. „Eiropa“). Norėdamos atitikti Tarybos Reglamento (EB) Nr. 974/98 OL L 139, 1998 5 11, p. 1 . reikalavimus ir pradėti oficialiuose dokumentuose savo kalbomis vartoti žodį „euro“, valstybės narės turės pertvarkyti savo kalbų sistemas. Paprastai Lietuvos ir Latvijos kalbininkai pritaiko svetimus žodžius prie baltų kalbų sistemos. Todėl norint įtraukti žodį „euro“ į šių kalbų sistemas, reikėtų pertvarkyti dabartinę lietuvių ir latvių kalbų gramatiką.
Kai buvo priimami Tarybos Reglamentai (EB) Nr. 1103/97 OL L 162, 1997 6 19, p. 1 . ir Nr. 974/98, baltų kalbos dar nebuvo oficialios ES kalbos, todėl nebuvo atsižvelgta į jų kalbinius ypatumus.
Ar reikalavimas vartoti žodį „euro“, reiškiantis, kad būtina reformuoti lietuvių ir latvių kalbas, neprieštarauja EB sutarties 5 straipsniui ir subsidiarumo principui? Atkreipkite dėmesį į tai, jog šiose dviejose kalbose reikėtų pradėti vartoti naują giminę, kad į jų kalbos struktūrą būtų galima integruoti bendrą pavadinimą „euro“.