8.3.2010 B7-0175/2010 PASIŪLYMAS DĖL REZOLIUCIJOS siekiant užbaigti diskusijas dėl Tarybos ir Komisijos pareiškimų
pagal Darbo tvarkos taisyklių 110 straipsnio 2 dalį
dėl Kubos
Renate Weber
,
Izaskun Bilbao Barandica
ALDE frakcijos vardu
PE439.691v01-00 B7‑0175/2010 Europos Parlamento rezoliucija dėl Kubos
Europos Parlamentas ,
– atsižvelgdamas į savo ankstesnes rezoliucijas dėl padėties Kuboje, ypač į 2004 m. lapkričio 17 d. OL C 201 E, 2005 8 18, p. 83
, į 2006 m. vasario 2 d. OL C 288 E, 2006 11 25, p. 81.
ir į 2007 m. birželio 21 d. rezoliucijas Tą dieną priimti tekstai, P6_TA(2007)0288 .
,
– atsižvelgdamas į savo ankstesnes rezoliucijas dėl metinių pranešimų apie žmogaus teises pasaulyje 2004 m., 2005 m., 2006 m., 2007 m. ir 2008 m. ir į ES politiką šiuo klausimu,
– atsižvelgdamas į savo 2006 m. gruodžio 14 d. rezoliuciją po Sacharovo premijos įteikimo Tą dieną priimti tekstai, P6_TA(2006)0601 .
,
– atsižvelgdamas į 2005 m. gruodžio 14 d. Tarybai pirmininkaujančios valstybės pareiškimą dėl judėjimo „Moterys baltais drabužiais“ (isp. Damas de Blanco ) ir į savo ankstesnius 2003 m. kovo 26 d. ir 2003 m. birželio 5 d. pareiškimus dėl padėties Kuboje,
– atsižvelgdamas į Tarybos bendrąją poziciją 96/697/BUSP dėl Kubos OL L 322, 1996 12 12, p. 1.
, kuri buvo priimta 1996 m. gruodžio 2 d. ir periodiškai atnaujinama,
– atsižvelgdamas į 2007 m. birželio 18 d., 2008 m. birželio mėn. ir 2009 m. birželio 15 d. Bendrųjų reikalų ir išorės santykių tarybos posėdžio išvadas dėl Kubos,
– atsižvelgdamas į ES vyriausiosios įgaliotinės Catherine Ashton atstovo spaudai ir Parlamento Pirmininko Jerzy Buzeko pareiškimus dėl politinių kalinių ir dėl sąžinės kalinio Orlando Zapatos Tamayo mirties Kuboje,
– atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 110 straipsnio 2 dalį,
A. kadangi žmogaus teisių, įskaitant pilietines, politines, ekonomines, socialines ir kultūrines teises, visuotinumo ir nedalumo apsauga išlieka vienu iš pagrindinių Europos Sąjungos tikslų,
B. kadangi dešimtys nepriklausomų žurnalistų, taikių disidentų ir žmogaus teisių gynėjų, kurie dažnai yra demokratinės opozicijos nariai, vis dar kalinami Kuboje už tai, kad naudojosi pagrindinėmis teisėmis į žodžio ir susirinkimų laisvę ir teise rengti mitingus,
C. kadangi Parlamentas 2005 m. Sacharovo premiją už minties laisvę skyrė Kubos judėjimui „Moterys baltais drabužiais“; kadangi Kubos valdžios institucijų atsisakymas leisti judėjimo „Moterys baltais drabužiais“ dalyvėms vykti į Parlamento būstinę pasiimti premijos pažeidžia vieną pagrindinių žmogaus teisių, būtent teisę laisvai išvykti iš savo šalies ir į ją grįžti, kaip įtvirtinta Visuotinėje žmogaus teisių deklaracijoje,
D. kadangi ES institucijos ėmėsi veiksmų, siekdamos, kad būtų paleisti politiniai ir sąžinės kaliniai Kuboje arba siekdamos skatinti, kad su šiais kaliniais būtų humaniškai elgiamasi,
E. kadangi Orlando Zapatos Tamayo mirtis (pirmas atvejis per beveik 40 metų, kai Kubos aktyvistas mirė nuo bado streiko protestuodamas prieš vyriausybės piktnaudžiavimą) laikoma dideliu žingsniu atgal žmogaus teisių klausimu Kuboje, ir dėl to kilo protestų banga tarptautiniu lygmeniu ir daugiau Kubos politinių kalinių ir įkalintų disidentų paskelbė bado streiką;
1. griežtai smerkia tai, kad dėl 85 dienas trukusio bado streiko mirė disidentas ir politinis kalinys Orlando Zapata Tamayo, nors šios mirties buvo galima išvengti, ir reiškia savo užuojautą jo šeimai bei solidarumą su ja;
2. smerkia aktyvistų kalinimą ir vyriausybės mėginimus neleisti Orlando Zapatos Tamayo šeimai organizuoti jo laidotuvių ir atiduoti jam paskutinės pagarbos;
3. apgailestauja, kad iš Kubos valdžios institucijų nematyti jokių pastebimų ženklų, kurie rodytų, kad jos reaguoja į ES ir tarptautinės bendruomenės raginimus, kad būtų paleisti visi politiniai ir sąžinės kaliniai, ir kad būtų visapusiškai gerbiamos pagrindinės laisvės, ypač išraiškos ir politinių susivienijimų laisvė;
4. ragina Kubos vyriausybę nedelsiant ir besąlygiškai paleisti visus politinius ir sąžinės kalinius;
5. apgailestauja dėl politinių kalinių ir įkalintų disidentų, kurie šiuo metu yra paskelbę bado streiką, ypač dėl žurnalisto ir psichologo Guillermo Fariñaso, padėties;
6. apgailestauja, kad nebuvo atsiliepta į Parlamento ir Europos Vadovų Tarybos raginimą nedelsiant paleisti visus politinius ir sąžinės kalinius, bei pabrėžia, kad Kubos disidentų įkalinimas už jų idealus ir taikią politinę veiklą prieštarauja Visuotinei žmogaus teisių deklaracijai;
7. ragina Tarybą ir Komisiją toliau imtis visų reikiamų veiksmų ir reikalauti paleisti politinius kalinius bei paremti žmogaus teisių gynėjus;
8. ragina ES institucijas besąlygiškai remti ir visapusiškai skatinti tai, kad Kuboje prasidėtų taikus politinio perėjimo prie daugiapartinės demokratinės sistemos procesas, kuriame dalyvautų ir sprendimus priimtų visi Kubos gyventojai atviro dialogo, kuriame neišskiriamas nė vienas, pagrindu;
9. reiškia nuoširdų solidarumą su Kubos liaudimi ir remia priemones, kuriomis siekiama demokratijos, taip pat siekiama gerbti ir skatinti pagrindines teises; yra įsitikinęs, kad kubiečių tarpusavio dialogas ir susitaikymas kartu su tarptautinės bendruomenės parama demokratiniams procesams padės įveikti dabartinius sunkumus;
10. paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai, Komisijai, besikeičiančioms ES pirmininkaujančioms valstybėms narėms, Komisijos Pirmininko pavaduotojai ir Sąjungos vyriausiajai įgaliotinei bendrai užsienio ir saugumo politikai, Europos ir Lotynų Amerikos šalių parlamentinei asamblėjai (EUROLAT), Kubos vyriausybei ir Liaudies jėgos nacionalinei asamblėjai.
