14.2.2008
PASIŪLYMAS DĖL REZOLIUCIJOS
siekiant baigti diskusijas dėl Tarybos ir Komisijos pareiškimų
pagal Darbo tvarkos taisyklių 103 straipsnio 2 dalį
pateikė Joseph Daul, Marianne Thyssen ir Klaus-Heiner Lehne PPE-DE frakcijos vardu,
Martin Schulz, Udo Bullmann ir Edit Herczog PSE frakcijos vardu, Bilyana Ilieva Raeva ALDE frakcijos vardu, Daniel Cohn-Bendit, Monica Frassoni ir Rebecca Harms Verts/ALE frakcijos vardu, Brian Crowley UEN frakcijos vardu
dėl 2008 m. pavasarį vyksiančiam Europos Vadovų Tarybos susitikimui perduodamos nuomonės apie Lisabonos strategiją
Europos Parlamento rezoliucija dėl 2008 m. pavasarį vyksiančiam Europos Vadovų Tarybos susitikimui perduodamos nuomonės apie Lisabonos strategiją
Europos Parlamentas ,
–
atsižvelgdamas į strateginį su Lisabonos strategija susijusių teisės aktų paketą, kurį sudaro Komisijos komunikatas Europos Vadovų Tarybai „Strateginė atnaujintos Lisabonos strategijos ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui ataskaita. Naujo ciklo pradžia (2008–2010 m.). Pokyčių tempo palaikymas. I dalis. Nacionalinių reformų programų vertinimas“ (COM(2007)0803), Komisijos komunikatas Tarybai ir Europos Parlamentui „Pasiūlymas dėl Bendrijos Lisabonos programos 2008–2010 m.“ (COM(2007)0804), „Integruotosios ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo gairės (2008–2010 m.). V dalis“ (COM(2007)0803),
– atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą dėl Valstybių narių ir regionų įsipareigojimų, įgyvendinant Lisabonos strategiją, skirtą ekonomikos augimui skatinti ir darbo vietoms kurti, panaudojant Europos Sąjungos sanglaudos politikos priemones 2007–2013 m. (COM(2007)0798),
–
atsižvelgdamas į valstybių narių pateiktas 27 nacionalines Lisabonos reformų programas,
–
atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą „Europos interesas – sėkmingai išspręsti globalizacijos uždavinius“ (COM(2007)0581),
–
atsižvelgdamas į Europos Vadovų Tarybos 2000 m. kovo mėn., 2001 m. kovo mėn., 2005 m. kovo ir spalio mėn., 2006 m. kovo mėn. ir 2007 m. kovo mėn. išvadas,
–
atsižvelgdamas į 2007 m. lapkričio 15 d. Europos Parlamento rezoliuciją dėl Europos intereso sėkmingai išspręsti globalizacijos uždavinius ( B6-0435/2007 ),
–
atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 103 straipsnio 2 dalį,
A.
kadangi Komisija pažadėjo visapusiškai atsižvelgti į Parlamento nuomones, kurias jis išreiškė savo rezoliucijose dėl Lisabonos strategijos, ir ypač atkreipdamas dėmesį į 2007 m. lapkričio mėn. Strasbūre priimtą rezoliuciją dėl globalizacijos,
B.
kadangi savo ankstesnėse rezoliucijose Parlamentas ryžtingai rėmė Lisabonos strategiją ir ypač džiaugėsi, kad dėmesys vėl buvo sutelktas į darbo vietų kūrimo ir užimtumo strategiją,
C.
kadangi ekonominis augimas, užimtumas, kova su skurdu ir socialinė įtrauktis tarp savęs labai susiję,
D.
kadangi Europos Sąjunga ir valstybės narės bendrai atsako už tai, kad būtų sprendžiamos problemos ir būtų reaguojama į galimybes ir piliečių nepasitikėjimą globalizacija; kadangi ES, kaip pasaulinė veikėja, turi imtis politinės atsakomybės ir globalizacijos amžiuje padėti siekti tvaraus vystymosi pasaulyje ir jį skatinti, kad viso pasaulio žmonės galėtų pasinaudoti globalizacijos suteikiamomis galimybėmis,
E.
kadangi siekiant pagerinti piliečių gyvenimo kokybę bendroji rinka yra svarbi ir veiksminga priemonė, skirta dinamiškai bei konkurencingai žiniomis pagrįstai ekonomikai kurti ir konkurencingai Europos padėčiai pasaulio rinkoje stiprinti,
F.
kadangi, atsižvelgiant į Europos Parlamento Lisabonos strategijos koordinavimo grupės ir kitų EP komitetų įgaliojimus, šioje rezoliucijoje neaptariamos vykstantis teisėkūros ir konsultavimosi procesų detalės,
Bendrosios pastabos
1.
dar kartą pabrėžia aktyvaus Lisabonos strategijos įgyvendinimo svarbą, akcentuodamas, kad kuriant dinamišką ir naujovėmis pagrįstą tvarią ekonomiką pažanga ekonomikos srityje labai priklauso nuo pažangos socialinėje bei aplinkos apsaugos srityse ir atvirkščiai;
2.
tiki, kad ekonominė plėtra ir būsimas Europos klestėjimas priklauso nuo to, kaip pavyks sukurti geras tvaraus augimo ir darbo vietų kūrimo sąlygas ir kaip bus reaguojama į kylančias globalizacijos problemas, demografinius pokyčius ir pasaulinę grėsmę aplinkai; tiki, kad bendra Europos Sąjungos priemonė yra atnaujinta Lisabonos strategija ir integruotosios gairės;
3.
tiki, kad norint užtikrinti atnaujintos Lisabonos strategijos sėkmę reikia sustiprinti Europos ekonominį augimą, kurio lygis šiuo metu yra itin žemas – apie 2% BVP – ir kuriam esant neįmanoma sukurti pakankamai darbo vietų;
4.
pažymi, kad viena iš pagrindinių problemų, su kuria susidūrė Europos ekonomika per pastaruosius metus, yra dėl vartotojų ir investuotojų nepasitikėjimo atsiradusi nepakankama nacionalinė paklausa ir kad vartojimas padidės, jei, atitinkamai padidėjus produktyvumui ir užimtumui, padidės pajamos;
5.
pripažįsta, kad ateityje ES susidurs su daugeliu problemų: apie 2020 m. pradėsiąs mažėti gyventojų skaičius, padidėjęs pasaulinių konkurentų ekonominis spaudimas, išaugusios energijos kainos, klimato kaita, socialinė nelygybė; mano, kad Europa turi reaguoti į šias problemas vykdydama tinkamą įvairių rūšių politikos derinį;
6.
pažymi, kad Lisabonos strategija vystoma teigiamai; tačiau pabrėžia, kad ji vis dar nepakankamai gerai įgyvendinama ir tinkamai nesuvokiama, kad Europos vystymosi procesas siekiant spartesnio ekonominio augimo, didesnio darbo vietų skaičiaus, tinkamos socialinės ir aplinkos apsaugos dar neįgijo imuniteto krizėms;
7.
pažymi, kad Europos Sąjunga, būdama didžiausia pasaulyje prekių eksportuotoja ir importuotoja, didžiausia paslaugų eksportuotoja ir antroji pagal dydį tiesioginių užsienio investicijų paskirties ir kilmės vieta, turi didžiausios naudos iš atviros pasaulio ekonomikos; mano, kad ES, turėdama tokią padėtį, ypač atsakinga už tai, kad būtų sprendžiami pasauliniai klausimai;
8.
džiaugiasi Lisabonos proceso pasauliniu aspektu ir pažymi, kad Lisabonos strategija – tai Europos atsakas į globalizacijos suteikiamas galimybes ir riziką; atsižvelgdamas į tai, vienareikšmiškai pabrėžia, kad svarbu bendradarbiauti transatlantiniu lygmeniu ir gerinti bendradarbiavimą su kitais svarbiais veikėjais, pvz., Kinija, Indija, Brazilija ir kitais ekonominiais pasaulio regionais;
9.
iš esmės ragina imtis kovos su protekcionizmu Europos Sąjungoje ir už jos ribų priemonių; ragina bendradarbiauti ir būti sąžiningiems vedant Dohos raundo derybas;
10.
pabrėžia neabejotiną nuoseklios stabilumo ir augimo politikos vertę ir makroekonominio stabilumo svarbą, nes tai – šaltinis pasitikėjimo, kuris yra esminis siekiant Lisabonos strategijos tikslų; pabrėžia, kad siekiant makroekonominio stabilumo produktyvumas turi didėti, kartu užtikrinant teisingesnį paskirstymą ir stiprinant socialinę sanglaudą; atkreipia dėmesį į raginimą padidinti pajamas siekiant neatsilikti nuo vidutinės trukmės augimo produktyvumo srityje;
11.
kaip ir Komisija pabrėžia, kad valstybių narių ekonomikos tarp savęs labai susijusios ir kad argumentas, jog reikia bendros reformų strategijos, yra svariausias euro zonoje;
12.
pažymi, kad ypač svaru išsaugoti finansinių rinkų stabilumą ir kad neseniai įvykusi paskolų rinkų krizė parodė, jog Europos Sąjungai reikia sukurti priežiūros priemones, kurias taikant padidėtų finansinių rinkų skaidrumas bei stabilumas ir būtų geriau apsaugomi vartotojai; prašo įvertinti esamas tinkamos kontrolės Europoje sistemas bei priemones ir primygtinai prašo dažnai konsultuotis su Parlamentu siekiant parengti aiškias rekomendacijas, kaip padidinti finansinės sistemos stabilumą ir sustiprinti jos gebėjimą užtikrinti saugų ilgalaikį Europos verslo įmonių finansavimą;
13.
pažymi subsidiarumo svarbą, siekiant suteikti valstybėms narėms galimybę suderinti bendrai sutartą saugumo ir lankstumo politiką su ypatinga jų darbo rinkų praktika ir tradicijomis;
14.
primena, kad sanglaudos politika yra vienas iš pagrindinių Sutarčių principų ir priemonė, skirta Lisabonos strategijos augimo ir darbo vietų kūrimo politikos tikslams pasiekti, nes beveik 75% sanglaudos politikos lėšų skiriama naujovėms ir Lisabonos strategijos tikslams pasiekti; mano, kad apskritai turi būti naudojamasi ES sanglaudos politika siekiant įgyvendinti Lisabonos strategiją regioniniu lygmeniu ir kad reikia atidžiai stebėti, kokių rezultatų davė šis procesas regioniniu ir vietos lygmenimis; mano, kad vykstantis teigiamas ekonominis augimas turėtų paspartinti tolesnes reformas; pabrėžia, kad būtina patikrinti, kokį poveikį padarė Lisabonos strategijos įgyvendinimas regioniniu lygmeniu, ir 2008 m. turėtų būti pirmieji metai, kuriais turėtų būti įvertinti preliminarūs sanglaudos politikos susiejimo su tikslais veiksmų rezultatai;
15.
mano, kad moksliniai ir technologijų tyrimai yra viena iš pagrindinių Lisabonos darbotvarkės dalių; sutinka, kad itin svarbu skatinti mokslinius tyrimus ir kad valstybės narės turėtų imtis papildomų priemonių, kad pasiektų savo 2010 m. investicijų į mokslinius tyrimus ir technologijų plėtrą tikslus, nurodydamos, kaip bus siekiama 2010 m. investicijų į mokslinius tyrimus ir technologijų plėtrą tikslų ir kaip jų mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros strategijos padės kurti Europos mokslinių tyrimų erdvę; pabrėžia, kad veiksmai, kurių būtina imtis vystant ir įgyvendinant naujas technologijas, kad būtų sukurta tokia ekonomika, kai išskiriama mažai anglies dioksido, sukurs daugiau įvairių galimybių ES; pažymi, kad vystant ir plėtojant naujas technologijas ir paslaugas, kurios vėliau padės sumažinti vystant pasaulio ekonomiką išskiriamo anglies dioksido kiekį, Europos ekonomikai suteikia didžiulių galimybių; džiaugiasi Komisijos pasiūlymu sukurti vadinamąją penktąją laisvę – žinių laisvę, kuri papildytų keturias prekių, paslaugų, asmenų ir kapitalo judėjimo laisves ir padėtų sukaupti ES ir valstybių narių mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros išteklius siekiant veiksmingai juos išnaudoti;
16.
džiaugiasi naujomis iniciatyvomis ir investicijomis į pramonės ir mokslinių tyrimų politiką; atsižvelgdamas į tai, džiaugiasi, kad buvo sukurti Europos inovacijos ir technologijos institutas ir GALILEO programa, nes tai veiksmingos priemonės derinant technologinių naujovių poreikį su pramonės moksliniais tyrimais; džiaugiasi Europos pasaulinės navigacijos palydovinės sistemos (GNSS) programomis (GALILEO ir EGNO), kurios yra pagrindiniai ES projektai; pabrėžia, kad šios programos suteikia didelės naudos ekonominiam bei viešajam sektoriams ir naujoms paslaugoms bei rinkoms;
17.
mano, kad kompetencijos centrų tinklas būtinas norint užtikrinti pirmaujančią Europos poziciją ekonomikos ir technologijų srityse; mano, kad valstybės narės ir regionai turėtų remti kompetencijos centrų plėtrą ir priemones, skirtas jų konkurencijai ir bendradarbiavimui skatinti, siekiant toliau vystyti naujovių kultūrą; mano, kad Komisija ir valstybės narės ir regionų bei vietos valdžios institucijos turėtų imtis tolesnių veiksmų siekdamos aktyviai remti glaudesnį valstybės institucijų, mokslinių tyrimų įstaigų, universitetų ir pramonės bendradarbiavimą;
18 . pabrėžia, kad svarbu, jog Europos įmonės, piliečiai ir valdžios institucijos sėkmingai užbaigtų perėjimo prie skaitmeninio amžiaus laikotarpį ir iš tiesų būtų sukurta žiniomis pagrįsta visuomenė ir ekonomika, kurių raginama siekti Lisabonos strategijoje; ragina toliau plėtoti mokslą ir technologijas kasdieniame piliečių gyvenime ir skatinti visus integruojančią žinių visuomenę;
19.
ragina valstybių narių vyriausybes ir jų regionų savivaldybes, kurios bendrojoje rinkoje yra didžiausi darbdaviai, pirkėjai ir paslaugų teikėjai, skatinti naujoves sukuriant bandomąsias naujoviškų produktų ir paslaugų rinkas;
20.
pažymi, kad mažosios ir vidutinės įmonės (MVĮ) atlieka itin svarbų vaidmenį kuriant naujas darbo vietas ir išnaudojant naujus mokslinius pasiekimus; ryžtingai pritaria Komisijos siūlomam Smulkiojo verslo aktui, nes jis padės sukurti daugiau galimybių MVĮ, plačiau taikyti „pradėk nuo mažo“ principą ir nustatyti integruotos politikos strategiją siekiant atverti ekonominio augimo galimybes kiekvieniu MVĮ veiklos etapu;
21.
pabrėžia, kad įmanoma padėti MVĮ, jei bus mažinama norminė našta, gerinamos jų galimybes pasirašyti viešąsias sutartis ir nustatoma palankesnė finansavimo ir naudojimosi naujovėmis tvarka;
22.
pripažįsta, kad Europos Sąjungoje turėtų būti greičiau kuriami naujoviškomis technologijomis pagrįsti produktai ir paslaugos; taigi pritaria Komisijos reikalavimui sukurti vadinamąjį žinių trikampį, kurį sudaro moksliniai tyrimai, švietimas ir naujovės; tikisi veiksmingesnių investicijų į naujų įgūdžių ugdymą, visą gyvenimą trunkantį mokymąsi ir šiuolaikiškas švietimo bei mokymo sistemas;
23.
džiaugiasi, kad Komisija įsipareigojo sumažinti norminę naštą ir siekia geresnio reglamentavimo bei ragina valstybes nares priimti vienodas priemones, nekeliant grėsmės piliečių dalyvavimo teisėms ir vartotojų apsaugai; tikisi, kad Komisija ir Taryba laikysis savo įsipareigojimų, prisiimtų pagal tarpinstitucinį susitarimą dėl geresnės teisėkūros; susirūpinęs pabrėžia, kad daugelį svarbių teisėkūros pasiūlymų Komisija neseniai pateikė neatlikusi poveikio vertinimo arba tinkamai neįvertinusi ankstesnių šioje srityje priimtų teisės aktų padarinių;
24.
atsižvelgdamas į tai pabrėžia, kad būtina taikyti naują, nuoseklią išorės ir prekybos politikos strategiją, kad Europa atliktų vadovaujantį vaidmenį pasaulyje nustatant taisykles ir standartus, kurie padėtų palengvinti Europos prekių eksportą ir užtikrinti, kad importuojamos prekės atitiktų būtiniausius standartus; pabrėžia, kad Europa turi padidinti savo galimybes skatinti įmones žengti į pasaulio rinką ir tapti patrauklia vieta investuotojams; prašo, kad į visus ES dvišalius arba regioninius prekybos susitarimus, dėl kurių deramasi, būtų įtrauktos vykdytinos nuostatos dėl pagrindinių darbo standartų bei kitų padoraus darbo aspektų ir dėl daugiašalių aplinkos standartų;
25.
dar karta pakartoja savo nuomonę, kad siekiant sukurti visuomenę, kuri reaguotų į pokyčius, lemiamą reikšmę turės tai, ar ekonominių sprendimų priėmimo būdas bus labiau integruojantis; primena apie Europos Vadovų Tarybos sprendimą ir pabrėžia, kad aukštas socialinės apsaugos lygis buvo vienas iš pagrindinių Lisabonos strategijos aspektų; dar kartą tvirtina, kad negalima leisti, jog žmonės gyventų žemiau skurdo ribos ir kentėtų nuo socialinės atskirties; dar kartą patvirtina, kad visi Europos piliečiai turėtų turėti galimybę dirbti už padorų atlyginimą ir padoriai gyventi; remia tolesnius kovos su skurdu ir socialine atskirtimi politikos stiprinimo veiksmus siekiant taikyti nuoseklų požiūrį, kad vėl būtų duotas lemiamas postūmis iki 2010 m. panaikinti skurdą ir suteikti visiems Europos gyventojams galimybę naudotis savo pagrindinėmis teisėmis; pabrėžia, kad į Lisabonos reformų sutartį įtraukta Europos pagrindinių teisių chartija teisiškai yra privaloma; prašo, kad pavasarį susitiksianti Europos Vadovų Taryba įsipareigotų taikyti ambicingą socialinę darbotvarkę, kuri darytų konkretų poveikį Lisabonos strategijos rezultatams;
26.
atsižvelgdamas į tai, kad socialinė ir teritorinė sanglauda yra viena iš esminių bendrosios rinkos dalių, dar kartą pakartoja, kad svarbu didinti piliečių pasitikėjimą skatinant bendrus valstybių narių socialinius ir aplinkos tikslus, pvz., kurti kokybiškas darbo vietas, užtikrinti lygias galimybes ir sveikatos bei aplinkos apsaugą, atsižvelgiant į Europos kultūrinę įvairovę; ragina Komisiją užtikrinti, kad ES vykdo savo apsaugos įsipareigojimus šiose srityse ir kad išvengiama valstybių narių konkurencijos reguliavimo srityje;
27.
mano, kad būtina toliau integruoti transporto sektorių į Lisabonos strategiją; primygtinai tvirtina, kad taikant naująsias integruotąsias politikos gaires pirmenybė turi būti teikiama tvariam transportui, logistikai ir transeuropinių tinklų plėtrai, taip pat ragina valstybes nares užtikrinti, kad nacionaliniuose planuose, kurie bus pateikti 2008 m. pavasarį vyksiančiame Europos Vadovų Tarybos susitikime, būtų atsižvelgta į šiuos prioritetus;
Vidaus rinka ir strateginis atsakas į globalizaciją
28.
pabrėžia, kad gerai veikianti vidaus rinka ir darni socialinės rinkos ekonomika yra didžiausias konkurencinis Europos privalumas; pažymi, kad trečiųjų šalių investuotojams vidaus rinka turi daug privalumų, pvz., užtikrinamos lygios galimybes ir laisvas judėjimas, tačiau išsivysčiusios ir besivystančios ekonomikos šalys, atsižvelgdamos į joms suteiktą prieigą prie vidaus rinkos, taip pat turėtų atverti savo rinkas ES investuotojams, nes tai pagrindinis veiksnys siekiant pritraukti užsienio investicijas ir padidinti prekybą su trečiosiomis šalimis; be to, pažymi, kad reikia sukurti geresnes pagrindų sąlygas Europos įmonėms, taip pat gerinti teisės aktus, valdymą, užtikrinti teisingą ir sąžiningą konkurenciją, veiksmingą rizikos kapitalo rinką ir ieškoti, kaip gauti pelno iš mokslinių tyrimų rezultatų ir naujovių;
29.
ragina valstybes nares, formuojant savo politiką, pagrindinį dėmesį skirti ES konkurencingumui ir pirmenybę teikti bendrosios rinkos kūrimui, ypač laiku ir tinkamai taikant bendrosios rinkos direktyvas ir panaikinant nepagrįstas nacionalinių rinkų kliūtis; tačiau primena, kad bendroji rinka kuriama remiantis konkurencija, bendradarbiavimu ir solidarumu, kurie yra pagrindinės sąlygos norint toliau tobulinti bendrąją rinką dvidešimt pirmame amžiuje; pabrėžia, kad ši rinka gali būti plėtojama esant sąžiningai konkurencijai, veiksmingoms fiskalinėms bei socialinės apsaugos sistemoms ir aukštam vartotojų apsaugos lygiui;
30.
pabrėžia, kad būtina baigti kurti bendrąją rinką ir atlikti reikiamas reformas; ragina valstybes nares remti likusias priemones, kurios būtinos norint sukurti bendrą ES paslaugų, įskaitant finansinių paslaugų, rinką, ir užtikrinti, kad jų nacionalinės reguliavimo institucijos skatina naujus paslaugų teikėjus ir gamintojus, užtikrindamos individualių investuotojų vienodas galimybes, tinkamą skaidrumą bei teisinį tikrumą; mano, kad naujosios politikos iniciatyvos, skirtos baigti kurti bendrąją tinką, turėtų būti labiau paremtos jų poveikio rinkoms, ekonomikos sektoriams ir socialinei aplinkai analize;
31.
pabrėžia, kad būtina užtikrinti tinkamą intelektinės nuosavybės teisių apsaugos lygį, ir pritaria iniciatyvai kurti prieinamą, saugią ir veiksmingą patentų sistemą, kuri teiktų paskatas investuoti bei vykdyti mokslinius tyrimus ir didinti, ypač MVĮ, gebėjimą diegti naujoves; ragina visas tris institucijas bendradarbiauti siekiant politinio susitarimo dėl tinkamo patentų sistemos gerinimo, nes piliečiai gali turėti naudos iš naujų prekių ir paslaugų už prieinamą kainą;
32.
pažymi, kad rinkos priemonės apima daugelį politikos priemonių, kurios vis dažniau taikomos siekiant aplinkos apsaugos tikslų; mano, kad rinkos priemonės, pvz., mokesčiai, rinkliavos, prekybos išmetamųjų teršalų leidimais sistema, gali paskatinti veiksmingai skirstyti gamtinius išteklius ir padėti pasiekti Lisabonos darbotvarkės tikslų;
33.
dar kartą pabrėžia savo nuomonę dėl privalumų, kurių turi darbo jėgai taikomos mokesčių naštos sumažinimas ir už aplinkos degradaciją taikomų mokesčių padidinimas, nes tai veiksminga priemonė aplinkos apsaugos ir užimtumo problemoms spręsti, ir mano, kad darbo jėgai taikoma našta turi būti sumažinta siekiant sukurti daugiau darbo vietų ir kovoti su juodąja ekonomika;
34.
pažymi, kad energijos tiekimo saugumo tikslų, taip pat tikslų užtikrinti, kad Europos piliečiai nuolat galėtų judėti ir gauti energiją už priimtiną kainą ir išlaikyti tinkamas kainas galima pasiekti taikant tokią pačią strategiją, kaip ir siekiant ambicingų aplinkos apsaugos tikslų;
35.
taigi ragina Komisiją nuosekliai ir greitai įgyvendinti 2007 m. pavasarį įvykusio Europos Vadovų Tarybos susitikimo sprendimus ir iš tiesų nustatyti, kad bendros energetikos politikos prioritetas būtų atsinaujinanti energija ir energijos efektyvumas;
36.
pažymi, kad vienas iš didžiausių ES ir kitų išsivysčiusių valstybių uždavinių – pereiti prie ekonomikos, kai naudojant atsinaujinančius energijos šaltinius sunaudojama mažai energijos, ir kad veiksmingas būdas siekti šių uždavinių – taikyti esamas technologijas, tačiau norint tai įgyvendinti reikia imtis drąsių politinių veiksmų, įskaitant paskatų kūrimą ir daugiašaliu lygmeniu nustatytų sankcijų toms šalims, kurios nėra pasirengusios prisiimti savo dalies naštos, taikymą; pabrėžia, kad veiksmai, kurių būtina imtis vystant ir įgyvendinant naujas technologijas, siekiant sukurti tvarią ekonomika, kai sunaudojama mažai energijos ir išskiriama mažai anglies dioksido, sukurs daugiau įvairių galimybių ES;
37.
pabrėžia transporto politikos svarbą kovojant su klimato kaita ir sprendžiant vis daugiau aplinkos apsaugos problemų, pritaria politikai, kai taikant įvairias priemones sumažinamas nebūtino transporto srautas, ir ragina, kad būtų atliktas tinkamas strateginis transeuropinio transporto tinklo poveikio aplinkai vertinimas;
38.
ragina valstybes nares kuo greičiau išplėsti tarpusavio ryšiais ir sąveika pasižymintį transeuropinį transporto tinklą, ypatingą dėmesį atkreipiant į naujųjų valstybių narių poreikius, ir taikyti veiksmingą, tvarią ir aplinką tausojančią transporto politiką; ragina Komisiją ir valstybes nares taikyti tinkamą įvairių rūšių politikos derinį siekiant visiškai išnaudoti aplinką tausojančių ir pažangių transporto sistemų ir technologinių naujovių galimybes;
39.
pažymi, kad itin svarbu užtikrinti, kad būsima logistinių paslaugų paklausa būtų suderinta su poveikio gamtai ir šiltnamio efektą išskiriančių dujų kiekio mažinimu; mano, kad tvarusis transportas priklauso nuo politinių sprendimų priėmėjų gebėjimo Europos, nacionaliniu ir regionų lygmenimis suteikti veiksmingas paskatas transporto priemonių pirkėjams, vežėjams ir transporto priemonių gamintojams, kad jie toliau dėtų pastangų ir kurtų aplinką labiau tausojančią logistikos rinką;
Darbo rinka ir investicijos į žmogiškuosius išteklius
40.
pripažįsta, kad ES augimo ir darbo vietų kūrimo strategija jau duoda naudos, tačiau kartu pabrėžia, kad ne visi ES piliečiai gavo naudos iš šių rezultatų; pabrėžia, kad norint kovoti su globalizacijos ir demografinėmis problemomis itin svarbu suteikti gyventojams reikiamų žinių ir galimybių, kad dar daugiau žmonių patektų į darbo rinką ir kad galimybė gauti darbą taptų apčiuopiama visiems, ir taikyti priemones, skirtas tiems žmonėms, kurie turi labai mažai galimybių pateikti į darbo rinką;
41.
pabrėžia, kad, siekdama užtikrinti laisvą judėjimą ir judumą darbo rinkoje, Taryba turi priimti direktyvas dėl darbo laiko organizavimo, dėl laikinųjų darbuotojų darbo sąlygų ir dėl teisės į pensiją perkėlimo ir nedelsiant peržiūrėti direktyvą dėl Europos darbo tarybos įkūrimo; pabrėžia, kad panaikinus judumo kliūtis Europos darbo rinkoje bus užtikrinta didesnė Europos darbo jėgos apsauga; pažymi, kad ES turi dėti pastangų ir paaiškinti piliečiams, kokių privalumų turi strategija, veiksmingai suderinanti plėtrą, integraciją, solidarumą ir darbo jėgos judumą;
42.
dar kartą patvirtina, kad Europa nepajėgi turėti didelį bedarbių ir neužimtų asmenų skaičių; pažymi, kad Europos socialinis modelis negalės išlikti nepakitęs dėl pasaulyje vykstančių neramumų; mano, kad siekdama spręsti demografines problemas ir užtikrinti viešųjų lėšų tvarumą, Europa turi vykdyti darbo rinkų ir socialinės apsaugos sistemų reformas, kad būtų sukurta daugiau paskatų dirbti, kad žmonės turėtų daugiau galimybių ir žinių, kad galėtų prisitaikyti prie pokyčių ir lengviau grįžti į darbo rinką; pažymi, kad siekdama išsaugoti savo konkurencingumą pasaulio mastu, ES turi imtis daugelio reformų; mano, kad šioms reformoms būtinas įmonių ir darbuotojų pasitikėjimo lygis išaugs, kai socialinis dialogas taps intensyvesnis; pabrėžia, kad svarbu visapusiškai ir darniai taikyti sutartus bendrus lankstumo ir užimtumo garantijų principus darbdavių ir darbuotojų atžvilgiu;
43.
pabrėžia, kad darbdaviai ir darbuotojai turi būti lankstesni ir kad, atsižvelgiant į demografinių pokyčių problemas, tai patikimas būdas padidinti moterų dalyvavimą ir prailginti vyresnio amžiaus žmonių darbo stažą; primena, kad švietimas, kvalifikacijos kėlimas ir mokymas yra kokybiško užimtumo dalys ir kad dėmesį reikia skirti socialinėms paskatoms šeimoms ir vaikų priežiūros infrastruktūrai, nes tai viena iš pagrindinių sąlygų, kad į darbo rinką būtų įtraukta daugiau moterų; pritaria tam, kad būtų priimti suderinti bendri lankstumo ir užimtumo garantijų principai, apimantys darbdavių ir darbuotojų lankstumą ir užimtumą darbo rinkoje; skatina valstybes nares vadovautis šiais bendraisiais principais konsultuojantis su socialiniais partneriais dėl nacionalinių reformų programų (NRP) ir pabrėžia, kad itin svarbu nustatyti darbą ir asmeninį gyvenimą padedančias suderinti priemones, skatinti lygias galimybes, užtikrinti mokymą ir perkvalifikavimą, vykdyti veiksmingą darbo rinkos politiką, užtikrinti tinkamą socialinę apsaugą ir panaikinti darbo rinkos susiskaidymą visiems darbuotojams užtikrinant teisę į darbą;
44.
pripažįsta, kad lanksti ir veiksminga darbo rinka prisideda prie socialinės integracijos, nes visoms visuomenės grupėms sukuriamos užimtumo galimybės; taigi ragina valstybes nares liberalizuoti su užimtumu susijusius teisės aktus ir investuoti į mokymą ir aktyvią darbo rinkos politiką ir sukurti geriausias didelio užimtumo ir darbo jėgos judumo sąlygas;
45.
susirūpinęs atkreipia dėmesį į tendenciją, kai valstybėse narėse didėja pajamų skirtumai ir socialinė nelygybė; mano, kad ši tendencija turi būti sustabdyta taikant atitinkamas nacionalines ir europines priemones siekiant darnesnės visuomenės ir siekiant užtikrinti, kad piliečiai suvoktų, jog jie gauna naudos iš ekonominio augimo;
46.
pažymi, kad kai kurios valstybės narės nustatė minimalų darbo užmokestį; siūlo, kad ir kitos valstybės ištirtų ir pasinaudotų jų patirtimi;
47.
džiaugiasi Komisijos pasiūlymu dėl Bendrijos Lisabonos programos 2008–2010 m., kuriame ji siūlo daugiau prioritetų 10 pagrindinių tikslų turinčią programą, kuri gali būti įgyvendinta 2008–2010 m.; tačiau pabrėžia, kad viena iš didžiausių Lisabonos strategijos galimybių yra galimybė susieti įvairius reformų poreikius su ekonominėmis, aplinkos apsaugos ir užimtumo priemonėmis ir įtraukti juos į vieną reformų darbotvarkę; taigi ragina Komisiją laikyti šios nuoseklios ir integruojančios įvairių rūšių politikos derinio strategijos ir negriauti jos taikant atskiras politikos priemones;
Pažang os vertinimas ir Lisabonos proceso stebėsena
48.
džiaugiasi Europos Komisijos pastangomis mažinti biurokratiją, ypač siekiant padėti mažosioms ir vidutinėms įmonėms, ir gerinti teisės aktų poveikio vertinimą; kartu apgailestauja, kad Parlamentas ir Komisija vis dar nesusitarė dėl reikiamo poveikio vertinimo metodo; taigi pakartoja raginimą atlikti nepriklausomą poveikio vertinimo patikrinimą;
49.
džiaugiasi Komisijos nustatytu tikslu sumažinti įmonių administracinę naštą; laukia konkrečių nuorodų, kaip siekiama šio tikslo užtikrinant gero valdymo sąlygas; pabrėžia, kad visais valdžios lygmenimis galima padėti siekti šio tikslo, taigi ji turėtų dalyvauti priimant susijusios politikos sprendimus; atsižvelgdamas į siekį mažinti biurokratiją ir supaprastinti Europos teisės aktus, ragina skaidriai vykdyti stebėseną siekiant nustatyti, kiek valstybės narės naudojasi Europos teisės aktuose numatytomis išimtimis, kad būtų atsižvelgta į nacionalinius ypatumus ir trūkumus diegiant naujoves;
50.
mano, kad valstybės narės ir suinteresuotosios šalys nacionaliniu, regionų ur vietos lygmenimis yra pagrindiniai veikėjai, siekiantys Lisabonos tikslų; pabrėžė, kad tos valstybės, kurios atviros konkurencijai iš išorės, įgyvendina reformas ir išlaiko biudžeto pusiausvyrą ir kurios atviros aukštos kokybinės vertės viešosioms ir privačiosioms investicijoms, auga greičiausiai ir sukūrė daugiausia darbo vietų; apgailestauja dėl vis dar mažo Lisabonos strategijos regimumo daugelio ES šalių nacionalinėje politikoje; mano, kad visų ekonominių partnerių dalyvavimas būtinas norint užtikrinti veiksmingą įgyvendinimą; taip pat mano, kad didesnis socialinių partnerių, nacionalinių parlamentų, regionų ir vietos valdžios institucijų ir pilietinės visuomenės dalyvavimas padės pagerinti Lisabonos strategijos rezultatus ir paspartinti viešąsias diskusijas dėl atitinkamų reformų; pritaria Komisijos pasiūlymui, kad valstybės narės glaudžiau bendradarbiautų su nacionaliniais ir regionų parlamentais, rengdamos kasmetes diskusijas dėl nacionalinių reformų programų įgyvendinimo;
51.
pabrėžia regionų ir vietos valdžios institucijų bei suinteresuotųjų šalių įsipareigojimų ir pasiekimų naujoviškumo svarbą; atsižvelgdamas į tai, džiaugiasi dideliu Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto ir Regionų komiteto susidomėjimu stebėti Lisabonos strategijos įgyvendinimą;
52.
primena, kad integruotosios gairės yra svarbi bendradarbiavimo priemonė ir sudaro bendrą pagrindą įvarioms valstybėms narėms įgyvendinti savo nacionalines reformų programas; mano, kad valstybių narių atlikta analizė ir pateikta nuomonė rodo, kad gairės yra veiksmingos, tačiau jas reikia gerinti tais atvejais, kai reikia prisitaikyti prie naujų ekonominių ir užimtumo sąlygų ir valstybių narių pasiektų rezultatų; ragina visapusiškiau naudotis rodikliais ir įgyvendinti tikslus;
53.
džiaugiasi Europos Komisijos parengta valstybių narių ataskaita; tačiau ragina taikyti sistemingesnį požiūrį, kuris išskirtų pasiekimus ir trūkumus; pritaria Komisijos pasiūlymui įtraukti klausimus, į kuriuos reikia atkreipti dėmesį, į daugiašalę stebėseną ir suteikti galimybę pagerinti nacionalinės politikos atsakomuosius veiksmus;
54.
mano, kad tai, jog nėra tinkamos stebėsenos, labai trukdo priimti gerai apsvarstytus politinius sprendimus; pabrėžia, kad būtų galima geriau naudotis Europos decentralizuotų agentūrų patirtimi ir žiniomis jų kompetencijai priklausančiose srityse;
55.
taigi džiaugiasi Tarybos 2006 m. sprendimu ištaisyti stebėsenos duomenų trūkumą ir pavesti Regionų komitetui parengti tyrimą dėl Augimo ir darbo vietų kūrimo strategijos stebėsenos įgyvendinimo sistemos, kuri apimtų 104 ES regionus ir miestus, besikeičiančius nuomonėmis apie Lisabonos politikos įgyvendinimą, ir šis tyrimas turi būti pateiktas 2008 m. pavasarį vyksiančiame Europos Vadovų Tarybos susitikime; pabrėžia, kad šis tyrimas rodo, ar struktūrinių fondų susiejimo su tikslais nuostata padės skirti didesnę struktūrinių fondų lėšų dalį naujovių diegimo ir aplinkos apsaugos tikslams siekti; laukia šiame tyrime pateiktino Lisabonos strategijos regionalizavimo pridėtinės vertės įvertinimo;
56.
mano, kad nėra savaime aišku, kokiu būdu reikėtų vertinti Lisabonos darbotvarkės pažangą, arba, kalbant apskritai, kokie rodikliai būtų tinkamiausi pažangai matuoti; vis dėlto laikosi aiškios nuomonės, kad vertinant proceso įgyvendinimo pažangą ir trūkumus negalima apsiriboti vien ekonominiais rodikliais, pvz., BNP, nes, geriausiu atveju, BNP yra rodiklis, parodantis vertybių kūrimą tam tikru laikotarpiu, tačiau net nepateikiantis patikimos informacijos apie visuomenės gerovės lygį ir iš viso neparodantis socialinės ir aplinkosaugos srities sąnaudų šiai gerovei sukurti dydžio;
57.
mano, kad reikia parengti ir taikyti daugiamatį žmogaus gerovės, susijusios ne vien su BVP ir (arba) BNP, įvertinimo metodą; taigi džiaugiasi EBPO svarstymais šiais metais Stambule surengtame 2-ajame pasaulio forume tema „Visuomenių pažangos vertinimas ir skatinimas“ ir diskusijomis, vykusiomis Komisijos pasiūlymu 2007 m. gruodžio mėn. pradžioje surengtoje Europos Parlamento konferencijoje tema „Augimo siekiai“, nes patikimi duomenys – svarbiausia žiniomis pagrįstų politinių sprendimų priėmimo prielaida;
58.
taigi džiaugiasi įvairių Komisijos GD atliktu darbu kuriant naujus kokybiškus rodiklius; ragina, kad šie rodikliai, jei jie bus susieti su socialiniu aspektu, pvz., skurdo rodikliu, arba aplinkos apsaugos aspektu, pvz., biologinės įvairovės rodikliu, būtų naudojami būsimam nacionalinių Lisabonos programų vertinimui ir būtų integruoti į Komisijos stebėsenos sistemą, taigi tokiu būdu būtų sukurtas išsamesnis Lisabonos proceso sėkmės matavimo rodiklių rinkinys;
59.
paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai, Komisijai, valstybių narių ir šalių kandidačių parlamentams.
