P6_TA(2008)0261
Mažmeninės finansinės paslaugos bendrojoje rinkoje
A6-0187/2008
2008 m. birželio 5 d. Europos Parlamento rezoliucija dėl Žaliosios knygos dėl mažmeninių finansinių paslaugų bendrojoje rinkoje ( 2007/2287(INI) )
Europos Parlamentas
, -
atsižvelgdamas į Komisijos Žaliąją knygą dėl mažmeninių finansinių paslaugų bendrojoje rinkoje ( COM(2007)0226 ),
-
atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą dėl sektoriaus tyrimo pagal Reglamento (EB) Nr. 1/2003 dėl mažmeninės bankininkystės 17 straipsnį (galutinė ataskaita) ( COM(2007)0033 ),
-
atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą dėl verslo draudimo sektoriaus tyrimo pagal Reglamento (EB) Nr. 1/2003 17 straipsnį (galutinė ataskaita) (СOM(2007)0556),
-
atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą dėl bendrosios rinkos XXI a. Europai ( COM(2007)0724 ), ypač į su juo susijusį Komisijos tarnybų darbo dokumentą dėl iniciatyvų mažmeninių finansinių paslaugų bendrojoje rinkoje srityje ( SEC(2007)1520 ),
-
atsižvelgdamas į 2003 m. vasario 27 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 358/2003 dėl Sutarties 81 straipsnio 3 dalies taikymo tam tikroms susitarimų, sprendimų ir suderintų veiksmų rūšims draudimo sektoriuje OL L 53, 2003 2 28, p. 8.
,
-
atsižvelgdamas į savo 2008 m. sausio 16 d. antrajame svarstyme išsakytą poziciją siekiant priimti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą dėl vartojimo kredito sutarčių ir panaikinančią Tarybos direktyvą 87/102/EEB Priimti tekstai: P6_TA(2008)0011 .
,
-
atsižvelgdamas į savo 2007 m. gruodžio 12 d. rezoliuciją dėl Europos sutarčių teisės Priimti tekstai: P6_TA(2007)0615 .
,
-
atsižvelgdamas į savo 2007 m. liepos 11 d. rezoliuciją dėl finansinių paslaugų 2005–2010 m.: baltoji knyga Priimti tekstai: P6_TA(2007)0338 .
,
-
atsižvelgdamas į savo 2006 m. liepos 4 d. rezoliuciją dėl tolesnio finansinių paslaugų pramonės konsolidavimo OL C 303E, 2006 12 13, p. 110.
,
-
atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 45 straipsnį,
–
atsižvelgdamas į Ekonomikos ir pinigų politikos komiteto pranešimą bei Vidaus rinkos ir vartotojų apsaugos ir Teisės reikalų komitetų nuomonę ( A6-0187/2008 ),
A.
kadangi piliečių pritarimas Europos integracijai priklauso nuo konkrečios naudos, kurią jie gauna dėl integracijos; kadangi dėl to vidaus rinkos teikiamais pranašumais teisinga dalimi turi naudotis visi piliečiai,
B.
kadangi mažmeninei bankininkystei tenka pagrindinis vaidmuo užtikrinant tinkamą pinigų politikos sąlygų perdavimą rinkai, ypač vartotojams ir mažoms bei vidutinėms įmonėms (MVĮ) ,
C.
kadangi pagal Lisabonos sutartį ES pagrįsta tvaria socialine rinkos ekonomika,
D.
kadangi didelėms įmonėms teikiamų finansinių paslaugų vidaus rinkos integracija pastaraisiais metais padarė pagirtinai didelę pažangą, tačiau vartotojams ir mažoms bei vidutinėms įmonėms (MVĮ) teikiamų finansinių paslaugų bendroji rinka dar gali plėstis,
Bendrosios nuostatos
1.
pritaria Žaliajai knygai, aptariančiai bankininkystę, draudimą ir pensijų produktus bei jos tikslus, suteikti konkrečios naudos vartotojams užtikrinant didesnį pasirinkimą ir mažesnes kainas, stiprinti vartotojų pasitikėjimą ir suteikti vartotojams didesnes galias;
2.
pažymi, kad ne tik vartotojai, bet ir MVĮ mažiau naudojasi tarpvalstybinėmis finansinėmis paslaugomis; pabrėžia, kad būtina sudaryti sąlygas, kad ir MVĮ naudotųsi vidaus finansų rinkos paslaugomis; tačiau pažymi, kad tai nereiškia, kad vartotojų apsaugos teisės aktai turėtų būti pradėti taikomi MVĮ; be to, pabrėžia, kad bendroji mažmeninė strategija apima nemažai priemonių, o vartotojų apsaugos teisės aktai sudaro tik reikšmingą tų priemonių dalį ;
3.
mano, kad, ypač kalbant apie paklausą, finansinių paslaugų teikimas vartotojams ir MVĮ – tai daugiausia vietos veikla, kuriai poveikį daro kalbos bei kultūrinai veiksniai ir asmeninių kontaktų svarba; tuo pat metu pripažįsta galimybes, kurias teikia priemonės, palengvinančios patekimą į mažmenines rinkas pasiūlos aspektu; todėl skatina vartotojus ir MVĮ pasinaudoti tarpvalstybinių finansinių paslaugų teikiama nauda konkurencijos ir pasiūlos srityse;
4.
pabrėžia, kad mažmeninė finansinių paslaugų vidaus rinka gali būti sukurta tik priemonėmis, kurios užtikrina saugią aplinką paklausai ir pasiūlai, įskaitant teisių gynimo sąlygas; mano, jog itin svarbu, kad šios priemonės būtų parengtos taip, kad būtų sudarytos galimybės atsirasti naujiems produktams, paslaugoms ir rinkos dalyviams;
5.
pabrėžia, kad būtina svarstyti ir apibrėžti nacionalinių priežiūros institucijų bendradarbiavimo sistemą ir nacionalinius įgaliojimus siekiant per trumpą laikotarpį pateikti praktinius sprendimus dėl tarpvalstybinių mažmeninių finansinių grupių kontrolės; pritaria priežiūros pareigūnų kolegijoms, dirbančioms su įvairiose jurisdikcijose veikiančiais finansiniais konglomeratais;
Geresnis reguliavimas
6.
remia Komisiją, kuri siekia vykdyti tik tokias iniciatyvas, kurios aiškiai siūlo konkrečią naudą piliečiams, yra rimtai pagrįstos ekonominės naudos analize ir dėl jų buvo tinkamai atlikti poveikio vertinimo tyrimai; pritaria nuomonei, kad tarpvalstybinė veikla yra itin svarbi siekiant didinti konkurenciją, kuri paprastai sukuria daugiau pasirinkimo galimybių, mažesnes kainas ir dinamiškesnį vystymąsi;
7.
primena, kad tinkamai atliktame poveikio vertinimo tyrime visada turi būti konkrečiai nurodytos pradinės rinkos sąlygos; pažymi, kad rinkos integracija ir konkurencingumas bei iniciatyvos poveikis turi būti vertinami remiantis ne tik vienu rodikliu, bet kuo didesniu rodiklių skaičiumi; ragina Komisiją greta kainos ir rinkos pasiūlos masto taip pat atsižvelgti į paslaugų kokybę bei socialines ir kultūrines sąlygas;
8.
pažymi, kad iš šiuo metu esamų teisėkūros strategijų visiškas derinimas, kuris reiškia visų šių esminių elementų derinimą, yra tinkamiausia priemonė tarpvalstybinei veiklai plėtoti, vartotojų apsaugai ir mažmeninei rinkai užtikrinti; mano, kad tiems aspektams, kuriems toks derinimas nėra įmanomas, turėtų būti taikomas abipusis skirtingų nacionalinių taisyklių pripažinimas;
9.
žino, kad vadinamoji 28-oji taisyklė, kaip bendra pagrindų sistema, buvo paminėta kaip galimas naujas ES reglamentavimo principas, siekiant užtikrinti, kad vartotojai kitose valstybėse galėtų naudotis paneuropiniais finansiniais produktais ir visoje ES būtų užtikrinta vienoda aukšto lygio vartotojų apsauga; ragina Komisiją pateikti tvarkaraštį, kad būtų galima atlikti išsamų tyrimą, norint sužinoti, ar vadinama 28 taisyklė yra įmanoma, ar yra tokios taisyklės paklausa vartotojų ir finansinių paslaugų sektoriuje ir ar tai galėtų duoti teigiamų rezultatų; pabrėžia, kad 28 taisyklė jokiais būdais nebūtų kliūtis naujoms paslaugoms ir naujiems produktams;
10.
kritiškai vertina mintį standartizuoti produktus teisės aktais, jei tai neleis siekti didesnės produktų įvairovės; mano, kad norint padidinti galimybę palyginti konkurencingus finansinius produktus geriausias būdas yra teisės aktų derinimas, pvz., dėl informavimo arba rizikos mažinimo reikalavimų;
11.
mano, kad tam tikrais atvejais finansinių paslaugų pramonės savireguliavimas gali būti veiksmingas; pabrėžia, kad, ypač šiais konkrečiais atvejais, savireguliavimas turi būti skatinamas ir jo įgyvendinimas atidžiai stebimas; ragina finansinių paslaugų pramonę, pasitelkus savireguliaciją, nuolatos dirbti siekiant Žaliojoje knygoje išdėstytų tikslų tokiu būdu sumažinant teisės aktų poreikį;
12.
pabrėžia, kad ypač būtina laikytis atsargumo principo, kai reklamuojami su santaupomis ir senatvės pensija susiję produktai, nes vartotojų priimami šios srities sprendimai jiems paprastai labai svarbūs;
Didesnė pasiūla ir mažesnės kainos vartotojams ir MVĮ
13.
pabrėžia, kad pagrindinės sąlygos kuriant vartotojams ir MVĮ teikiamų finansinių paslaugų vidaus rinką yra tarpvalstybinių finansinių paslaugų pasiūlos ir konkurencijos Bendrijoje kūrimas; primena, kad žemesnės kainos, didesnis pasirinkimas ir aukštesnė kokybė – tai pagrindiniai sveikos finansinių paslaugų teikėjų konkurencijos rezultatai; pabrėžia, kad finansinių paslaugų direktyvos, palankios MVĮ, gali būti naudingos tik tada, kai yra tikra mažmeninių finansinių paslaugų teikėjų konkurencija;
14.
džiaugiasi mokėjimų sektoriaus iniciatyva, kuria siekiama sukurti Bendrąją euro mokėjimo zoną, tačiau pabrėžia, kad ši sistema turėtų didinti skaidrumą, ypač dėl tarpbankinio atsiskaitymo mokesčių;
15.
primena Komisijai, kad tikrą konkurenciją tarp finansinių paslaugų teikėjų užtikrina didelis rinkos dalyvių, konkuruojančių vienodomis sąlygomis, skaičius ir nuolatinė vartotojams skirta informacija; primena savo rezoliuciją dėl tolesnio finansinių paslaugų pramonės konsolidavimo, kurioje teigiama, kad pliuralistinė ES bankinės rinkos struktūra, kurioje finansinės institucijos, atsižvelgiant į jų atitinkamai skirtingus verslo tikslus, gali būti įvairių teisinių formų, yra svarbi Europos socialinės rinkos ekonomikos, vartotojo ir finansų rinkos stabilumo vertybė;
16.
nurodo svarbų vaidmenį, ES draudimo rinkoje tenkantį savidraudos įmonėms, kurios sudaro 68 proc. draudimo bendrovių su 25 proc. rinka, aptarnauja daugiau kaip 230 mln. Europos piliečių; pabrėžia, kad dabartinės priemonės plėsti verslą vidaus rinkoje nesuderinamos su savidraudos įmonių struktūra;
17.
nurodo, kad Europos savidraudos draugijų statutas leistų savidraudos įmonėms veikti tame pačiame lygmenyje kaip ir kitoms draudimo bendrovėms, ypač jei šios įmonės yra tarpvalstybinės, šitaip didinant draudimo produktų pasiūlą; pabrėžia, kad savidraudos organizacijos savo valdymu, kuriame tiesiogiai dalyvauja jų klientus, prisideda prie vartotojų pasitikėjimo ES finansų rinkomis didinimo; yra tvirtai įsitikinęs, kad dalyvavimu paremtas valdymo būdas savidraudos organizacijose gali didinti vartotojų informavimą ir dalyvavimą finansų rinkose;
18.
pažymi, kad tikra ir sąžininga konkurencija gali atsirasti tik esant vienodoms sąlygoms; daro išvadą, kad bet kokia priemonė turi būti grindžiama principu "toks pats verslas – tokia pati rizika – tokios pačios taisyklės"; tačiau primena, kad finansinių paslaugų sektoriuje produktų formai poveikį ypač daro reguliavimo aplinka, o požiūris "viena taisyklė visiems atvejams" trukdytų produktų įvairovei; pabrėžia diferencijavimo svarbą atsižvelgiant į produkto tipą; vis dėlto yra įsitikinęs, kad reikalingi panašūs skaidrumo ir informacijos apie konkuruojančius investicinius produktus teikimo reikalavimai, ypač pardavimo vietose; apgailestauja, kad sudėtingų finansinių produktų klausimas iki šiol nebuvo tinkamai sprendžiamas; todėl ragina Komisiją skirti daugiau dėmesio nepagrįstiems nenuoseklumams ir kitiems atitinkamų teisės aktų trūkumams;
19.
ragina Komisiją teikti pasiūlymus racionalizuoti norminius reikalavimus dėl panašių mažmeninių produktų ir su jais susijusios informacijos platinimo ir organizavimo; taip pat laikosi nuomonės, kad teikiant šiuos pasiūlymus reikėtų vadovautis 2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2004/39/EB dėl finansinių priemonių rinkų OL L 145, 2004 4 30, p. 1
nustatytais principais, pavyzdžiui, geriausių patarimų ir kliento pažinimo principais;
20.
apgailestauja, kad dėl skirtingų taisyklių ir skirtingos nacionalinių priežiūros institucijų vykdomos praktikos tarpvalstybinių finansinių paslaugų teikėjai patiria dideles išlaidas ir kenčia dėl teisinio netikrumo; ragina Lamfalussy proceso komitetus intensyviau dirbti kuriant vienodus ES standartus; ypač pritaria susitarimui dėl paprastų ir praktiškų formų atsiskaitymo ir leidimų procedūroms;
21.
mano, kad interneto paslaugų plėtra keičia ES finansų rinkos perspektyvas ir sudaro sąlygas pirmauti mažmeninių paslaugų plėtros srityje; ragina Komisiją ir valstybes nares toliau skatinti elektroninę prekybą ir elektroninio parašo naudojimą; taip pat ragina Komisiją ir valstybes nares įvertinti, ar pinigų plovimo direktyvos 2005 m. spalio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/60/EB dėl finansų sistemos apsaugos nuo jos panaudojimo pinigų plovimui ir teroristų finansavimui (Tekstas svarbus EEE) (OL L 309, 2005 11 25, p. 15).
nuostatos netrukdo nuotoliniu būdu teikiamoms paslaugoms ir kaip šiuo atveju galima būtų padėti;
22.
pripažįsta, kad labai svarbų vaidmenį atlieka finansinių paslaugų tarpininkai (agentai ir brokeriai), kai vartotojams ir MVĮ teikiamos finansinės paslaugos iš kitų valstybių narių; ragina Komisiją užtikrinti sistemą, sustiprinsiančią šį ekonomikos sektorių; primena, kad bet kuri šiam sektoriui taikoma sistema turėtų būti grindžiama principu "toks pats verslas, tokia pati rizika, tokios pačios taisyklės", vengiant netikslaus vienodų taisyklių taikymo principo; pabrėžia, kad bet kokios nuostatos dėl tarpininkų turi užtikrinti teisinį tikrumą agentams ir brokeriams ir vartotojų apsaugą, pvz., nuo įtartinos pardavimo praktikos; taip pat pabrėžia, kad turėtų būti nustatytos taisyklės dėl finansinių paslaugų tarpininkų rengimo, reklamos ir konsultavimo pardavimo klausimais;
23.
primena finansinio švietimo vystymo svarbą, papildančią vartotojų apsaugą; ragina valstybes nares ir visus suinteresuotus dalyvius imtis priemones ir koordinuoti jas didinant finansinį piliečių – tarp jų vaikų, jaunuolių, darbuotojų ir pensininkų – raštingumą siekiant informuoti ir mokyti vartotojus ieškoti geresnių, pigesnių ir labiau tinkamų produktų ir paslaugų, skatinti konkurenciją, kokybę ir šio sektoriaus naujoves, kurti vartotojų finansinio raštingumo organizacijas, kurios turėtų atsvarą verslui rengiant teisės aktus; primena, kad piliečiai, kurie nebijo investuoti, gali suteikti papildomų lėšų kapitalo rinkoms;
24.
primena, kad mokesčių teisės skirtumai yra viena didžiausių kliūčių finansinių paslaugų vidaus rinkai; primena valstybėms narėms jų ypač didelę atsakomybę šioje srityje;
25.
pasimokydamas iš sunkumų, kuriuos šiuo metu patiria mažmeninės bankininkystės sektorius, pvz.,
Northern Rock
,
IKB
, Sachsen LB,
Société Générale
atvejais, pripažįsta, kad turėtų būti keičiamos bankų darbuotojų atlyginimų sistemos, remiantis priežiūros institucijų nustatytais ilgalaikiais tikslais ir gairėmis, siekiant veiksmingiau spręsti moralinės atsakomybės nebuvimo klausimą ir didinti riziką ribojančio valdymo sistemų vaidmenį;
Bankai
26.
ypač pabrėžia, kad svarbu, jog kredito institucijoms bei kreditų duomenų tarpininkams būtų užtikrinta nediskriminacinė tarpvalstybinė prieiga prie kreditų duomenų ir sukčiavimo duomenų registrų; skatina bankus naudoti informaciją apie turimus kredito duomenis, ypač siekiant palengvinti klientų judumą, nes tai padėtų skatinti sveiką konkurenciją; tačiau pabrėžia, kad būtina taip pat užtikrinti optimalią vartotojų duomenų apsaugą ir vartotojų teisę pasitikrinti savo asmens duomenis ir, jei reikia, juos pataisyti;
27.
ragina Komisiją patikslinti nebankinių paslaugų teikėjų, pvz., teikiančių vartojimo paskolas tik internetu ir (arba) teksto pranešimais, teisinį statusą ir kontrolės sistemą;
28.
pabrėžia patikimų duomenų svarbą teikiant bankų paskolas, kurios turėtų būti išduodamos remiantis nešališkais ir skaidriais kriterijais;
Draudimas
29.
ragina Komisiją remti draudimo verslo bendradarbiavimą, kuris skatintų patekimą į rinką; ragina Komisiją pratęsti Reglamento (EB) Nr. 358/2003 galiojimą po 2010 m.;
30.
mano, kad panaikinti reikalavimą paskirti atstovą mokesčių klausimais kitoje valstybėje narėje, kurioje vykdoma veikla, galima tik tuomet, kai yra įdiegta teisinė sistema, apibrėžianti tarpvalstybinių operacijų kontrolės kompetenciją ir atsakomybę;
31.
pritaria Komisijos siekiui ištirti visų privalomų nacionalinių taisyklių, susijusių su visuotina svarba, atitiktį Bendrijos teisei;
32.
ragina Komisiją atnaujinti savo darbą dėl Europos savidraudos draugijų statuto inicijuojant šio teisinio projekto pagrįstumo vertinimo studiją;
Vartotojų pasitikėjimo didinimas ir didesnių galių vartotojams suteikimas
33.
pabrėžia, kad, nors ir ragina, jog mažmenines finansines paslaugas reglamentuojanti Bendrijos teisė visuomet siektų aukščiausių vartotojų apsaugos standartų, visi rinkos veikėjai, įskaitant vartotojus (investuotojus), turi visiškai suvokti pagrindinį finansinių rinkų principą, kad galimybė gauti didesnes pajamas susijusi su didesne rizika ir kad ši rizika yra būtina bet kokios veikiančios finansinės rinkos dalis; toliau pabrėžia, kad reikėtų siekti tinkamo kompromiso tarp aukšto vartotojų apsaugos lygio ir nepriekaištingai veikiančių vidaus rinkos mechanizmų; laikosi nuomonės, kad Komisija turėtų skatinti vietos iniciatyvas perteikti finansinės veiklos supratimą, siekiant užtikrinti tikslų suvokimą apie rizikos ir grąžos principą ir finansinių priemonių specifines charakteristikas;
34.
pripažįsta, kad, nors šiandien mažmeninė finansinių paslaugų paklausą visų pirma yra vidaus pobūdžio, internetas ir elektroninė bankininkystė yra tapę svarbiomis tarpvalstybine mažmenine finansine veikla užsiimti pageidaujančių vartotojų priemonėmis; taigi ragina visas suinteresuotas šalis skatinti tokių paslaugų plėtojimą, tuo pat metu užtikrinant elektroninės korespondencijos, ypač susijusios su vartotojais, saugumą;
35.
tačiau pabrėžia, kad negalima pamiršti vartotojų, kuriems negali pasinaudoti tokiomis technologijomis arba kuriems sunku jomis naudotis, pvz., dėl jų amžiaus;
36.
mano, kad finansinių paslaugų teisės aktų supaprastinimas ir kliūčių vartotojų judumui pašalinimas nelemtų žemesnių vartotojų apsaugos normų valstybėse narėse;
37.
atkreipia dėmesį į savo 2007 m. liepos 11 d. rezoliuciją, ypač į jos rekomendaciją sukurti europinę biudžeto eilutę, kad būtų galima finansuoti finansų rinkos tyrimą vartotojų ir MVĮ organizacijose;
38.
sutinka, kad norintys pakeisti finansinių paslaugų teikėjus vartotojai turi turėti galimybę tai padaryti bet kuriuo metu, kad siekiant tai padaryti būtų kuo mažiau teisinių kliūčių ir išlaidų ir kad teikėjų keitimą reglamentuojantys sutarčių straipsniai turėtų būti parengti aiškia ir lengvai suprantama kalba ir jie aiškiai būtų teikti vartotojams susipažinti;
39.
remia Komisijos iniciatyvą kelti finansinio išprusimo lygį ir supranta, kad to siekiant reikalinga informacija, tačiau taip pat pripažįsta, kad egzistuoja įtampa tarp apsauginės informacijos pertekliaus ir pakankamos informacijos kiekio klientams pateikimo; teikia pirmenybę informacijos kokybei, o ne kiekybei; taigi ragina Komisiją kreiptis į vartotojų organizacijas, kad jos pateiktų informaciją, kuri, jų nuomone, yra esminė klientams, kad šie galėtų tinkamai pasirinkti; pabrėžia būtinybę nustatyti aiškias ribas tarp informacijos pateikimo ir konsultavimo;
40.
pabrėžia, kad vartotojai turi pasitikėti finansiniais produktais ir turėti gerai juos žinoti, kad galėtų tinkamai rinktis; todėl pabrėžia, kad reikia derinti pastangas nacionaliniu ir Europos lygmenimis, siekiant padidinti finansinio išprusimo lygį visose valstybėse narėse;
41.
prašo sudaryti vartotojams galimybę naudotis alternatyvaus ginčų sprendimo ne teismo būdu sistemomis sprendžiant ginčus dėl mažmeninių finansinių paslaugų klausimų nacionaliniu ir tarpvalstybiniu lygmeniu; ragina Komisiją skatinti pažangiausią patirtį alternatyvaus ginčų sprendimo sistemų srityje;
42.
ragina valstybes nares skatinti vartotojų informuotumą ir žinias apie Neteisminio nacionalinių finansinių ginčų sprendimo Europos ekonominės bendrijos šalyse tinklą (FIN-NET); pabrėžia, kad FIN-NET vaidmuo turėtų būti vienas svarbiausių visose valstybėse narėse koordinuojant viešą informaciją apie galimybę pasinaudoti teisių gynimo būdais ir alternatyvaus ginčų sprendimo sistemomis, ypač kalbant apie tarpvalstybines finansines paslaugas;
43.
primena, kad tradicinis teismo bylos nagrinėjimas išliks svarbus ginčų sprendimo būdas; todėl ragina Komisiją išnagrinėti Tarybos 2000 m. gruodžio 22 d. reglamento (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo poveikį mažmeninėms finansinėms paslaugoms tarpvalstybiniu lygiu OL L 12, 2001 1 16, p. 1
;
44.
pritaria tam, kad būtų ieškoma nuoseklaus europinio sprendimo, pagal kurį vartotojams būtų suteikiama galimybė gauti suderintų naujų formų kolektyvinės žalos atlyginimą tenkinant su mažmeniniais finansiniais produktais susijusius tarpvalstybinius ieškinius; siūlo įvertinti naujai įsteigtų sistemų poveikį valstybių narių lygmeniu;
45.
pabrėžia, kad būtina užtikrinti galimybę visoms suinteresuotoms šalims naudotis finansinėmis paslaugomis; todėl ragina finansų rinkos paslaugų teikėjus pasiūlyti bent jau kredito suteikimu pagrįstą žiro sąskaitą susidomėjimą išreiškusiems vartotojams.
o
o o
46.
paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai, Komisijai, Europos centriniam bankui, Europos bankininkystės priežiūros institucijų komitetui, Europos draudimo ir profesinių pensijų priežiūros institucijų komitetui ir Europos vertybinių popierių rinkos priežiūros institucijų komitetui.
