13.6.2007
PASIŪLYMAS DĖL REZOLIUCIJOS
siekiant baigti diskusijas dėl Tarybos ir Komisijos pareiškimų
pagal Darbo tvarkos taisyklių 103 straipsnio 2 dalį
pateikė Francis Wurtz, Kyriacos Triantaphyllides ir Luisa Morgantini
GUE/NGL frakcijos vardu,
dėl padėties Artimuosiuose Rytuose
Europos Parlamento rezoliucija dėl padėties Artimuosiuose Rytuose
Europos Parlamentas ,
–
atsižvelgdamas į savo ankstesnes rezoliucijas dėl Artimųjų Rytų,
–
atsižvelgdamas į delegacijos ryšiams su Palestinos įstatymų leidybos taryba pranešimą, pateiktą po 2007 m. balandžio–gegužės mėn. vykusio vizito į Palestiną, ir išvadas,
–
atsižvelgdamas į JT Saugumo Tarybos rezoliucijas, ypač į rezoliucijas 242 (1967), 338 (1973), 425 (1978), 478 (1980), 1373 (2001) ir 1397 (2002),
–
atsižvelgdamas JT Generalinės Asamblėjos rezoliucijas 181 (1947), 194 (1948), 3236 (1974), ES -10/15 (2004),
–
atsižvelgdamas į Ketverto (JAV, Rusija, ES ir JT) 2003 m. balandžio 30 d. Taikos planą,
–
atsižvelgdamas į 2004 m. liepos 9 d. Tarptautinio Teisingumo Teismo sprendimą, kuriame teigiama, kad siena neteisėta,
–
atsižvelgdamas į 2007 m. vasario 8 d. Mekos susitarimą, kuriame pažymima, kad 2007 m. kovą sudaroma nacionalinė vienybės vyriausybė,
–
atsižvelgdamas į Palestinos nacionalinės vienybės vyriausybės programą,
–
atsižvelgdamas į per Rijado aukščiausiojo lygio susitikimą atnaujintą 2002 m. Arabų šalių taikos iniciatyvą,
–
atsižvelgdamas į 2007 m. birželio 5 d. minėjimą, surengtą Izraelio 1967 m. karo ir Palestinos teritorijų, įskaitant Rytų Jeruzalę, Golano aukštumas ir Shebaos ūkių vietovę, užėmimo 40 metų sukakties proga,
–
atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 103 straipsnio 2 dalį,
A.
kadangi reikia nedelsiant spręsti regiono konfliktus, kurie kelia grėsmę taikai ir stabilumui, kadangi dėl mažiausio vėlavimo padėtis gali tik dar labiau pablogėti ir gali būti prarastos visos galimybės pasiekti taiką Vidurio Rytuose,
B.
kadangi okupacija, neteisybė, kolektyvinės bausmės ir pažeminimo jausmas sudaro sąlygas vešėti smurtui, kadangi vyriausybės turėtų pašalinti pagrindines smurto priežastis, kad jį būtų galima nutraukti, kadangi visi subjektai turėtų laikytis tarptautinės teisės,
C.
kadangi atnaujinta Arabų šalių taikos iniciatyva ir patvirtinta bendra Palestinos nacionalinės vienybės vyriausybės programa suteikia tikrą galimybę siekti visuotinės ir ilgalaikės taikos, kadangi pasinaudoti šia galimybe reiškia prisiimti atsakomybę regiono žmonėms,
D.
kadangi nacionalinės vienybės vyriausybės programoje atsižvelgiama į Ketverto nustatytą sąlygą, nes reikalaujama įkurti Palestinos valstybę pagal 1967 m. sienas, įtvirtinti ir skleisti ramybę, gerbti ankstesnius Palestinos liaudies išvadavimo fronto (PILF) pasirašytus susitarimus ir tarptautinę teisę, kadangi ši programa privaloma visiems vyriausybės nariams, neatsižvelgiant į jų politinę priklausomybę,
E.
kadangi susidarius dabartinei padėčiai šiems laimėjimams kyla grėsmė ir kadangi nacionalinės vienybės vyriausybės žlugimas turėtų labai neigiamų padarinių taikai ir stabilumui regione,
F.
kadangi tęsiama ir vis sunkėjanti okupacija, Palestinos vyriausybės nepripažinimas, Izraelio atsisakymas pervesti pajamas už mokesčius ir muitus, tiesioginės pagalbos nutraukimas, išrinktų atstovų ir ministrų areštas lėmė, kad Palestinos savivalda prarado gebėjimą kontroliuoti padėtį okupuotose Palestinos teritorijose,
G.
kadangi humanitarinė krizė okupuotose teritorijose vis sunkėja, nors taikoma laikinoji tarptautinė priemonė (angl. TIM), kadangi pagalbos įšaldymas labai prisideda prie Palestinos institucijų, kurias pati ES padėjo įsteigti, žlugimo, kadangi ši politika nekinta, nors buvo suformuota nacionalinės vienybės vyriausybė,
H.
kadangi padėtis Palestinoje ir ypač Gazoje, kalėjime po atviru dangumi, sparčiai blogėja,
kadangi sienos perėjimo punktų uždarymas, viešojo sektoriaus darbuotojų atlyginimų įšaldymas, didelis nedarbas, nepaprastai didelis skurdas (80 proc. gyventojų yra žemiau skurdo ribos) labai didina įtampą ir sumaištį, dėl kurių kyla didelio masto vidaus kovos, kadangi Europos Sąjunga turi imtis visų reikiamų priemonių, kad būtų sustabdyta ši krizė,
I.
kadangi dėl kasdienių neteisėtų žudynių ir areštų bei infrastruktūros griovimų, besitęsiančių ir Vakarų Krante, dėl vienašališkos skiriamosios sienos statybos, naujakurių gyvenviečių, kontrolės punktų, aplinkkelių Palestinos valstybė praranda bet kokią perspektyvą,
J.
kadangi padėtis Libane blogėja, – tai rodo neseni bombardavimai prie Beiruto ir besitęsiančios sunkios kovos Palestinos pabėgėlių stovykloje Nahr al Barede,
K.
kadangi 2007 m. gegužės 30 d. JT Saugumo Tarybos rezoliucija 1757 dėl buvusio ministro pirmininko Rafiko Haririo nužudymo nagrinėjimo sulaukė įvairių atgarsių Libane,
1.
ragina ES ir tarptautinę bendruomenę įvertinti vis blogesnius savo nepajėgumo per 40 metų pasiekti, kad būtų gerbiama tarptautinė teisė Artimuosiuose Rytuose, padarinius ir nedelsiant padaryti išvadas iš šio didelio pralaimėjimo; pabrėžia, kad dabartinis padėties blogėjimas gali tapti negrįžtamas, jeigu tarptautinė bendruomenė ir susijusios šalys nesiims tinkamų priemonių;
2.
reiškia didelį susirūpinimą dėl grupuočių „Hamas“ ir „Fatah“ vidaus kovų ir ragina abi grupuotes imtis visų reikiamų priemonių, kad būtų nutraukti tebesitęsiantys susirėmimai, ragina abi šalis laikytis tarp savęs pasiektų susitarimų ir visapusiškai bendradarbiauti nacionalinėje vienybės vyriausybėje;
3.
ragina tarptautinę bendruomenę, įskaitant ES, daugiau neatidėlioti Palestinos nacionalinės vienybės pripažinimo ir pripažinti visus jos narius; atkakliai tvirtina, kad nėra kitos tinkamos alternatyvos šiai vyriausybei ir ragina nedelsiant atnaujinti tiesioginę pagalbą Palestinos savivaldai bei sušvelninti itin blogėjančią politinę, ekonominę ir socialinę padėtį, kuri kelia grėsmę pačiai Palestinos savivaldai;
4.
ragina Izraelį baigti vykdyti politiką ir de facto tęsti padėtį, kuri kelia grėsmę galimybei sukurti nepriklausomą ir gyvybingą Palestinos valstybę, bei atkakliai tvirtina, kad palestiniečių žemių aneksavimas ir skaldymas sprendimą sukurti dvi valstybes pagal 1967 m. sienas daro neįmanomą, taigi nelieka ir galimybės pasiekti taiką regione;
5.
reikalauja, kad Izraelis nedelsdamas atnaujintų pajamų už Palestinos mokesčius ir muitus, kurias jis yra nelegaliai sulaikęs ir kurios siekia apie 700 mln. dolerių, pervedimus; tai padarius būtų galima išmokėti atlyginimus viešojo sektoriaus tarnautojams ir pašalinti laisvo prekių ir asmenų judėjimo apribojimus;
6.
griežtai smerkia naują išrinktų atstovų ir ministrų areštų bangą, visų pirma švietimo ministro Nassero Al Shaero areštą; ragina nedelsiant išlaisvinti visus ministrus ir Palestinos žmonių išrinktus atstovus, visų pirma Palestinos įstatymų leidybos tarybos narius ir jos pirmininką Azizą Dweiką;
7.
ragina Izraelį išlaisvinti visus apytikriais duomenimis 11 000 kalinamų palestiniečių, įskaitant 400 vaikų ir 200 moterų, taip pat ir kitus politinius kalinius arabus;
8.
ragina nedelsiant išlaisvinti visus tris Izraelio karius;
9.
smerkia Izraelio nelegalią politiką, pagal kurią vykdomos neteisėtos žudynės, įsiveržimai ir savavališkos atakos; ragina abi šalis imtis visų reikiamų priemonių, kad nebūtų taikių gyventojų aukų; smerkia Sderoto kalvų apšaudymą Kassam tipo raketomis; ragina abi šalis laikytis paliaubų ir dar kartą ragina nedelsiant sudaryti visiškas ir abišališkas paliaubas, kurios galiotų ir Gazoje, ir Vakarų Krante;
10.
ragina, kad prie vadinamosios žaliosios linijos būtų pasiųsta tarptautinė Jungtinių Tautų vadovaujama stebėjimo ir apsaugos delegacija ir taip būtų padaryta pažanga siekiant mažinti smurtą ir sukurti deryboms dėl galutinio statuso palankią aplinką;
11.
ragina nedelsiant išlaisvinti žurnalistą Alaną Johnstoną ir prašo Palestinos savivaldos atstovus ir toliau dėti visas pastangas, kad būtų pasiektas šis tikslas;
12.
dar kartą, atsižvelgdamas į 1967 m. karo 40 metų sukaktį, smerkia Izraelio vykdomą Palestinos teritorijų, įskaitant Rytų Jeruzalę, Golano aukštumas ir Shebaos ūkių vietovę, okupaciją; ragina Izraelį baigti 40 metų trunkančią okupaciją ir nesiimti jokių priemonių, galinčių padėti aneksuoti Rytų Jeruzalę; primena, kad taika gali būti pasiekta tik radus galutinį, tikrą ir tvarų sprendimą, – tai gali būti tik sprendimas įkurti dvi valstybes pagal 1967 m. sienas, kur Rytų Jeruzalė būtų Palestinos valstybės sostinė, o visi palestiniečių pabėgėliai galėtų įsikurti pagal JT rezoliucijos 194 nuostatas;
13.
dar kartą ragina surengti tarptautinę konferenciją Vidurio Rytų klausimu ir derybas dėl regioninio taikos susitarimo, grindžiamo atitinkamomis JT rezoliucijomis ir atnaujinta Arabų šalių taikos iniciatyva;
14.
remia Arabų šalių iniciatyvą kaip realią galimybę siekti visuotinės ir ilgalaikės taikos regione ir ragina Izraelio vyriausybę pripažinti galimybę, kuri teikiama pagal šią iniciatyvą ir dėl to, kad suformuota nacionalinės vienybės vyriausybė; tačiau atkakliai tvirtina, kad, jei šia galimybe nebus pasinaudota nedelsiant, ji gali būti visiškai prarasta ir tai turėtų itin neigiamų padarinių visiems regiono gyventojams;
15.
remia visų pažangių regiono jėgų pastangas siekti teisingos ir ilgalaikės taikos ir ragina ES remti šias jėgas politiškai ir finansiškai;
16.
ragina ES valstybes nares atnaujinti atvirą dialogą su Sirija kaip dalį pastangų, skirtų siekti išsamaus konfliktų sprendimo būdų ir stabilumo regione;
17.
reiškia susirūpinimą dėl galimo politinio susiskaldymo didėjimo ir jo padarinių Libane, taip pat dėl taikos ir stabilumo regione ir ragina visas Libano šalis spręsti šią vidaus politikos krizę dialogo keliu;
18.
apgailestauja, kad nuo to laiko, kai dėl grupuotės „Fatah al Islam“ veiksmų prasidėjo susirėmimai Nahr al Baredo stovykloje, apie 27 000 žmonių paliko stovyklą, o keletas susirėmimų kilo ir kitoje, Al Hilwaho stovykloje, netoli nuo Pietuose esančio Sidono miesto, ir ragina Libano vyriausybę imtis visų reikiamų priemonių, kad tokia padėtis baigtųsi;
19.
smerkia grupuotės „Fatah al Islam“ įsiskverbimą į pabėgėlių stovyklas, dėl kurio pagrindinėmis susirėmimų aukomis tapo Palestinos pabėgėliai, ir atkakliai tvirtina, kad šie įvykiai dar kartą parodė, kaip svarbu pasiekti, kad palestiniečių pabėgėliai būtų įkurdinti teisingai ir atsižvelgiant į visus aspektus pagal JT rezoliuciją 194;
20.
paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai, Komisijai, Izraelio, Libano, Sirijos, Palestinos savivaldos, visų Arabų valstybių, Rusijos ir JAV parlamentams ir vyriausybėms bei JT Generaliniam Sekretoriui.
