P6_TA(2007)0190
Aplinkos kokybės standartai vandens politikos srityje
***I
A6-0125/2007
2007 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento teisėkūros rezoliucija dėl pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos dėl aplinkos kokybės standartų vandens politikos srityje, iš dalies keičiančios Direktyvą 2000/60/EB ( COM(2006)0397 – C6-0243/2006 – 2006/0129(COD) )
(Bendro sprendimo procedūra: pirmasis svarstymas)
Europos Parlamentas
, –
atsižvelgdamas į Komisijos pasiūlymą Europos Parlamentui ir Tarybai ( COM(2006)0397 ),
–
atsižvelgdamas į EB sutarties 251 straipsnio 2 dalį ir 175 straipsnio 1 dalį, pagal kuriuos Komisija jam pateikė pasiūlymą ( C6-0243/2006 ),
–
atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 51 straipsnį,
–
atsižvelgdamas į Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komiteto pranešimą ir Pramonės, mokslinių tyrimų ir energetikos komiteto, Žemės ūkio ir kaimo plėtros komiteto bei Žuvininkystės komiteto nuomones ( A6-0125/2007 ),
1.
pritaria Komisijos pasiūlymui su pakeitimais;
2.
ragina Komisiją dar kartą perduoti klausimą svarstyti Parlamentui, jei ji savo pasiūlymą ketina keisti iš esmės arba pakeisti jį nauju tekstu;
3.
paveda Pirmininkui perduoti Parlamento poziciją Tarybai ir Komisijai.
P6_TC1-COD(2006)0129
Europos Parlamento pozicija priimta per pirmąjį svarstymą 2007 m. gegužės 22 d. siekiant priimti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą
2007/.../EB
dėl aplinkos kokybės standartų vandens politikos srityje, iš dalies keičiančios Direktyvą 2000/60/EB
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 175 straipsnio 1 dalį,
atsižvelgdami į Komisijos
pasiūlymą
,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę OL C
97, 2007 4 28, p. 3.
,
atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę OL C ...
,
veikdami pagal Sutarties 251 straipsnyje nustatytą tvarką
2007 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento pozicija.
,
kadangi: (1)
Paviršinio vandens cheminė tarša kelia pavojų vandeniui: jos padariniais gali būti ūmus ir nuolatinis vandens organizmų toksiškumas, kaupimasis ekosistemoje ir buveinių bei biologinės įvairovės nykimas, taip pat pavojai žmonių sveikatai.
Visų pirma tarša turėtų būti nustatoma ir su teršalais turėtų būti kovojama jų susidarymo vietoje kuo veiksmingiau ekonominiu ir aplinkos aspektais.
(2)
Pagal Sutarties 174 straipsnį Bendrijos aplinkos apsaugos politika grindžiama atsargumo ir prevencijos principais, taip pat principu, pagal kurį žala aplinkai pirmiausia turi būti atitaisoma ten, kur yra jos šaltinis, ir principu, pagal kurį žalą turi atlyginti teršėjas.
(3)
Siekiant užtikrinti gerą vandens kokybę, būtinas tinkamai vykdomas nedidelio masto ekologinis ūkininkavimas.
4)
2002 m. liepos 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendime Nr. 1600/2002/EB, nustatančiame šeštąją Bendrijos aplinkosaugos veiksmų programą
OL L 242, 2002 9 10, p. 1.
, nurodoma, kad aplinka ir sveikata bei gyvenimo kokybė yra pagrindiniai 6-osios AVP programos aplinkos apsaugos prioritetai; ypač 7 straipsnio 2 dalies e punkte pabrėžiama, kad vandens politikos srityje reikia parengti konkretesnių teisės aktų.
(5)
Remdamosi 2000 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/60/EB, nustatančios Bendrijos veiksmų vandens politikos srityje pagrindus
OL L 327, 2000 12 22, p. 1. Direktyva su pakeitimais, padarytais Sprendimu Nr. 2455/2001/EB (OL L 331, 2001 12 15, p. 1).
16 straipsnio 1 ir 8 dalimis, valstybės narės turėtų įgyvendinti reikiamas priemones siekdamos, kad laipsniškai mažėtų tarša prioritetinėmis medžiagomis ir būtų nutrauktas arba palaipsniui panaikintas prioritetinių pavojingų medžiagų išmetimas, išleidimas ar nuotėkiai.
(6)
Direktyvoje 2000/60/EB,
nustatančioje Bendrijos veiksmų vandens politikos srityje pagrindus,
nustatoma kovos su vandens tarša strategija, o
tos direktyvos
16 straipsnyje reikalaujama papildomų specialių taršos kontrolės priemonių ir aplinkos kokybės standartų (AKS).
(7)
Nuo 2000 m. buvo priimta daug Bendrijos teisės aktų, kuriuose pagal Direktyvos 2000/60/EB 16 straipsnį nustatomos taršos kontrolės priemonės atskiroms prioritetinėms medžiagoms. Be to, daug aplinkos apsaugos priemonių patenka į kitų galiojančių Bendrijos teisės aktų taikymo sritį. Todėl
trumpu laikotarpiu
pirmiausia turėtų būti įgyvendinami ir persvarstomi galiojantys teisės aktai, o ne nustatomos naujos kontrolės priemonės, kad būtų išvengta galiojančių priemonių dubliavimo.
Vis dėlto, perdavus valstybių narių pagal tos direktyvos 13 straipsnį parengtus upių baseino valdymo planus, įskaitant pagal tos direktyvos 11 straipsnį parengtą priemonių programą, Komisija turėtų įvertinti, ar, įgyvendinus ir persvarsčius esamas priemones, Direktyvos 2000/60/EB tikslai pasiekti galutinai ir ar remiantis šia direktyva reikia imtis specialiųjų priemonių. Jeigu laikytis AKS galima tik apribojant atskirų medžiagų naudojimą arba uždraudžiant jas naudoti, šios priemonės turėtų būti įgyvendinamos esamais arba naujais Bendrijos teisės aktais, ypač remiantis
2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1907/2006 dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH), įsteigiančiu Europos cheminių medžiagų agentūrą
OL L 396, 2006 12 30, p. 1.
.
(8)
Direktyvos 2000/60/EB 11 straipsnio 4 dalyje ir VI priedo B dalyje numatomas neišsamus papildomų priemonių, kurias valstybės narės gali įtraukti į priemonių programą, sąrašas, kurį inter alia sudaro teisės aktai, administracinės priemonės ir derybomis pasiekti aplinkos apsaugos susitarimai.
(9)
Dėl prioritetinių medžiagų, išmetamų iš sutelktųjų ir pasklidųjų taršos šaltinių, kontrolės, nurodytos Direktyvos 2000/60/EB 16 straipsnio 6 ir 8 dalyse,
valstybės narės
prireikus papildomai greta kitų galiojančių Bendrijos teisės aktų įgyvendinimo į priemonių programą, kuri turi būti parengta kiekvienam upių baseinui pagal
tos direktyvos
11 straipsnį,
privalo
įtraukti atitinkamas kontrolės priemones
,
tam tikrais atvejais taikydamos 1996 m. rugsėjo 24 d. Tarybos direktyvos 96/61/EB dėl taršos integruotos prevencijos ir kontrolės 10 straipsnio nuostatas
OL L 257, 1996 10 10, p. 26. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 166/2006 (OL L 33, 2006 2 4, p. 1).
.
Siekiant vidaus rinkoje išsaugoti vienodas konkurencijos sąlygas, nustatant prioritetinių medžiagų sutelktųjų šaltinių ribojimo priemones visada remiamasi Direktyvos 96/61/EB 2 straipsnio 11 punkte nustatytų geriausių turimų technologijų principu.
(10)
Jei vandens ūkio tvarkybai įtakos turinčio klausimo negali išspręsti pati valstybė narė, ta valstybė narė apie tai gali pranešti Komisijai pagal Direktyvos 2000/60/EB 12 straipsnį. Valstybė narė apie tokį klausimą turėtų galėti pranešti ir tada, kai atrodo, jog Bendrijos priemonės būtų ekonomiškai efektyvesnės ar tinkamesnės. Tokiu atveju Komisija turėtų pradėti informacijos mainus su visomis valstybėmis narėmis ir, jei pasirodo, kad būtų tinkamiau imtis veiksmų Bendrijos mastu, Komisija turėtų paskelbti pranešimą ir pasiūlyti priemonių.
(11)
Kadangi dar nėra visiškai priimta ir taikoma dauguma kitų Bendrijos teisės aktų, sunku nustatyti, ar šios politikos įgyvendinimas leis pasiekti Direktyvos 2000/60/EB tikslus ir ar reikės imtis veiksmų Bendrijos lygmeniu. Taigi reikėtų oficialiai įvertinti visų Bendrijos teisės aktų, tiesiogiai arba netiesiogiai prisidedančių prie vandens kokybės gerinimo, nuoseklumą ir veiksmingumą.
12)
2001 m. lapkričio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendime Nr. 2455/2001/EB, nustatančiame prioritetinių medžiagų vandens politikos srityje sąrašą ir papildančiame Direktyvą 2000/60/EB OL L 331, 2001 12 15, p. 1.
, nustatomas pirmasis prioritetinių 33 medžiagų arba medžiagų grupių, kurių atžvilgiu reikia pirmiausia imtis veiksmų Bendrijos lygmeniu, sąrašas. Kai kurios iš šių prioritetinių medžiagų nustatomos kaip prioritetinės pavojingos medžiagos, kurių išmetimas, išleidimas ir nuotėkiai palaipsniui panaikinami arba nutraukiami.
Gamtoje pasitaikančių medžiagų, pvz., kadmio, gyvsidabrio ir poliaromatinių angliavandenilių nuotėkių arba dėl gamtos procesų atsirandančių nuotėkių atveju neįmanoma palaipsniui panaikinti išmetimo, išleidimo ir nuotėkių iš visų galimų šaltinių.
Kai kurios medžiagos buvo peržiūrimos ir turėtų būti klasifikuojamos.
Siekiant Direktyvos 2000/60/EB tikslų, į prioritetinių medžiagų sąrašą turėtų būti įtraukta ir daugiau medžiagų.
(13)
Komisija, vadovaudamasi Direktyvos 2000/60/EB 16 straipsnio 4 dalyje nustatytu kalendoriniu planu, turėtų toliau bent kas ketveri metai peržiūrėti prioritetinių medžiagų sąrašą, nustatyti medžiagas, dėl kurių reikia imtis veiksmų, kadangi jos kelia pavojų vandens aplinkai ar kelia pavojų per vandens aplinką, ir pateikti atitinkamus pasiūlymus.
(14)
Bendrijos interesų požiūriu ir siekiant veiksmingesnio paviršinių vandenų apsaugos reguliavimo tikslinga Bendrijos lygmeniu nustatyti AKS teršalams, klasifikuojamiems kaip prioritetinės medžiagos, o valstybėms narėms
palikti nustatyti
likusius teršalus reglamentuojančias taisykles nacionaliniu lygmeniu, nepažeidžiant atitinkamų Bendrijos taisyklių. Nepaisant to, aštuoni teršalai, kurie patenka į 1986 m. birželio 12 d. Tarybos direktyvos 86/280/EEB dėl tam tikrų pavojingų medžiagų, įtrauktų į Direktyvos 76/464/EEB priedo I sąrašą, išleidimo ribinių verčių ir kokybės siektinų normų
OL L 181, 1986 7 4 , p. 16. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 91/692/EEB (OL L 377, 1991 12 31, p. 48).
taikymo sritį ir priklauso medžiagų, kurių atžvilgiu gera cheminė būklė turėtų būti pasiekta iki 2015 m., grupei, nebuvo įtraukti į prioritetinių medžiagų sąrašą. Tačiau įrodyta, kad šiems teršalams nustatyti bendrieji standartai yra naudingi ir tikslinga jų standartų reguliavimą išlaikyti Bendrijos lygmeniu.
(15)
Kai kurios medžiagos, randamos paviršiniuose vandenyse, bet neįtrauktos į vandens politikos AKS sąrašą, yra ypač kenksmingos žuvims. Komisija, jei būtina, turėtų pateikti pasiūlymus, skirtus AKS vandens politikos srityje patvirtinti, kurie būtų taikomi ir minėtosioms medžiagoms.
(16)
Dėl tos priežasties nuostatos dėl dabartinių aplinkos kokybės tikslų, išdėstytos 1982 m. kovo 22 d. Tarybos direktyvoje 82/176/EEB dėl gyvsidabrio išleidimo iš chloro šarminės elektrolizės pramonės ribinių verčių ir kokybės siektinų normų OL L
81
,
1982 3 27
, p. 29.
Direktyva su pakeitimais, padarytais Direktyva 91/692/EEB.
, 1983 m. rugsėjo 26 d. Tarybos direktyvoje 83/513/EEB dėl kadmio išleidimo ribinių verčių ir kokybės siektinų normų OL L
291
,
1983 10 21
, p.
1. Direktyva su pakeitimais, padarytais Direktyva 91/692/EEB.
, 1984 m. kovo 8 d. Tarybos direktyvoje 84/156/EEB dėl pramonės sektorių, išskyrus chloro šarminės elektrolizės pramonę, gyvsidabrio teršalų išleidimo ribinių verčių ir kokybės siektinų normų OL L
74
,
1984 3 17
, p.
49. Direktyva su pakeitimais, padarytais Direktyva 91/692/EEB.
, 1984 m. spalio 9 d. Tarybos direktyvoje 84/491/EEB dėl heksachlorcikloheksano išleidimo ribinių verčių ir kokybės siektinų normų OL L
274
,
1984 10 17
, p. 11.
Direktyva su pakeitimais, padarytais Direktyva 91/692/EEB.
ir Direktyvoje 86/280/EEB, taps nereikalingos ir turėtų būti panaikintos.
(17)
Vandenį gali veikti cheminė tarša ir trumpą, ir ilgą laiką, todėl nustatant AKS kaip pagrindas turėtų būti naudojami ir ūmaus, ir nuolatinio poveikio duomenys. Siekiant užtikrinti tinkamą vandens ir žmonių sveikatos apsaugą, turėtų būti nustatyti vidutiniai metiniai kokybės standartai tokiu lygmeniu, kad būtų užtikrinta apsauga nuo ilgalaikio poveikio, ir didžiausios leistinos koncentracijos, kad būtų užtikrinta apsauga nuo trumpalaikio poveikio.
Reikėtų pagal Direktyvos 2000/60/EB 10 straipsnyje numatytus bendruosius principus suderinti didžiausios leistinos koncentracijos taikymą, ypač nuokrypių traktavimą, ir išmetimo kontrolės nustatymą.
(18)
Kadangi Bendrijos lygmeniu nėra išsamios ir patikimos informacijos apie prioritetinių medžiagų koncentracijas biotoje ir nuosėdose bei atsižvelgiant į tai, kad informacijos apie paviršinį vandenį užtenka, siekiant užtikrinti visapusę apsaugą ir veiksmingą taršos kontrolę, šiame etape AKS vertės turėtų būti nustatomos tik paviršiniam vandeniui. Tačiau heksachlorbenzeno, heksachlorbutadieno ir gyvsidabrio atžvilgiu negalima užtikrinti apsaugos nuo netiesioginio poveikio ir antrinio apsinuodijimo, tik nustatant paviršiniam vandeniui skirtus AKS Bendrijos lygmeniu. Todėl tokiais atvejais AKS turėtų būti nustatyti ir biotai. Kad valstybėms narėms būtų suteikta lankstumo veikti pagal savo monitoringo strategiją, jos turėtų galėti arba stebėti šiuos AKS ir tikrinti atitiktį jiems biotoje, arba paversti juos į paviršiniam vandeniui skirtus AKS. Be to, valstybėms narėms paliekama nustatyti AKS nuosėdoms arba biotai, jeigu tai būtina ir tikslinga siekiant laikytis Bendrijos lygmeniu nustatytų AKS. Be
to, nuosėdos
ir biota išlieka svarbios
matricos stebėti
medžiagas,
kurios pasižymi dideliu kaupimosi potencialu ir nuo kurių netiesioginio poveikio paviršinio vandens aplinkos apsaugos standartuose (AKS) šiuo metu nesiūloma jokios apsaugos
.
Tokią stebėseną reikėtų vykdyti siekiant ateityje toliau tęsti techninį ir mokslinį darbą, susijusį su AKS, nustatytais stebimoms medžiagoms nuosėdose ir biotoje, jei įrodytas jo būtinumas.
(19)
Diskusijos dėl rizikos vertinimų švino, nikelio ir jų junginių atžvilgiu Europos cheminių medžiagų biure ir Jungtiniame tyrimų centre dar nėra baigtos, todėl šiems elementams negalima nustatyti galutinių kokybės standartų. Todėl tikslinga aiškiai nurodyti jų laikiną pobūdį.
(20)
Švinas, esantis žuvininkystės įrangoje, naudojamoje laisvalaikio ar profesionalioje žvejyboje, teršia vandenį. Siekiant, kad būtų sumažintas švino kiekis žuvininkystės vandens telkiniuose, valstybės narės turi skatinti žuvininkystės sektorių pakeisti šviną kitomis mažiau pavojingomis medžiagomis.
(21)
Dioksinai ir Polichloruoti bifenilai (PCB) sudaro dvi nuodingųjų medžiagų grupes, kurios yra patvarios ir bioakumuliacinės. Abi šios grupės kelia pakankamą grėsmę žmonių sveikatai ir aplinkai ir daro ypač neigiamą poveikį vandens organizmams, t. y. kenkia žuvininkystės sektoriaus gyvybingumui. Be to, Komisija ne kartą pabrėžė, kad šias medžiagas būtina įtraukti į prioritetinių medžiagų sąrašą. Taigi šioje direktyvoje būtina numatyti, kad ateityje minėtosios medžiagos būtų įtrauktos į prioritetinių medžiagų sąrašą.
(22)
Valstybės narės turi laikytis
1998 m. lapkričio 3 d.
Tarybos direktyvos 98/83/EB dėl žmonėms vartoti skirto vandens kokybės OL L 330, 1998 12 5, p. 32.
Direktyva su pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1882/2003 (OL L 284, 2003 10 31, p. 1).
ir valdyti paviršinio vandens telkinius, naudojamus geriamajam vandeniui imti, pagal Direktyvos 2000/60/EB 7 straipsnį. Todėl ši direktyva turėtų būti įgyvendinama nepažeidžiant reikalavimų, kuriais gali būti nurodoma taikyti griežtesnius standartus.
(23)
Gali būti, kad AKS nebus galima laikytis prie sutelktųjų išmetimo šaltinių, nes teršalų koncentracijos nuotekose paprastai yra didesnės nei foninės koncentracijos vandenyje. Todėl tikrindamos atitiktį AKS valstybės narės turėtų galėti atsižvelgti į šį faktą, kiekvienam atitinkamam šaltiniui nustatydamos pereinamąją viršijimo zoną. Siekiant užtikrinti, kad tos zonos būtų ribotos, jų nustatymui turėtų būti taikomas Direktyvos 2000/60/EB 10 straipsnis ir kitos susijusios Bendrijos teisės nuostatos. Kadangi dėl valymo technologijų raidos ir technologijų naujovių, pvz., geriausios esamos technologijos, teršalų koncentracija prie išleidimo vietų ateityje gali būti sumažinta, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad atitinkamai būtų sumažintos pereinamosios viršijimo zonos.
(24)
Ši direktyva suteikia valstybėms narėms galimybę naudotis maišymo zonomis (šios direktyvos 4 straipsnyje jos vadinamos "Pereinamosiomis viršijimo zonomis"), jei tik jos netrukdo laikytis atitinkamų AKS, nustatytų likusiam paviršiniam vandens telkiniui. Valstybės narės, nustatydamos maišymo zonas, privalo proporcingai skirti dėmesio leidžiamų išmetimų srautui, koncentracijai bei apimčiai ir vandens telkinio, į kurį jie patenka, pajėgumui absorbuoti šiuos išmetimus. Kai valstybės narės įvykdys savo įsipareigojimą palaipsniui mažinti taršą, susijusią su prioritetinėmis medžiagomis, jos sumažins maišymo zonų dydį.
(25)
Būtina patikrinti, ar laikomasi nutraukimo arba palaipsnio panaikinimo ir sumažinimo tikslų, kaip apibrėžta Direktyvos 2000/60/EB 4 straipsnio 1 dalies a punkto iv papunktyje, ir užtikrinti skaidrų šių įsipareigojimų laikymosi vertinimą, ypač sprendžiant dėl reikšmingo ir nereikšmingo išmetimo, išleidimo ir nuotėkių dėl žmogaus veiklos. Be to, nutraukimo, palaipsnio panaikinimo ir sumažinimo tvarkaraštis gali būti sudaromas tik siejant su sąrašu. Taip pat turėtų būti galima įvertinti Direktyvos 2000/60/EB 4 straipsnio 4–7 dalių taikymą. Taip pat reikalinga tinkama gamtoje pasitaikančių medžiagų nuotėkių arba dėl gamtos procesų atsirandančių nuotėkių kiekybinio įvertinimo priemonė; tais atvejais visiškai nutraukti arba palaipsniui panaikinti išleidimą iš visų galimų šaltinių yra neįmanoma. Kad patenkintų šiuos poreikius, kiekviena valstybė narė turėtų sudaryti kiekvieno jos teritorijoje esančio upių baseino išmetimo, išleidimo ir nuotėkių sąrašą.
(26)
Tam, kad sudarant šiuos sąrašus būtų išvengta dvigubo darbo ir užtikrinta tų sąrašų darna su kitomis paviršinio vandens apsaugos srityje taikomomis priemonėmis, valstybės narės turėtų naudoti informaciją, surinktą pagal Direktyvą 2000/60/EB ir pagal 2006 m. sausio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 166/2006 dėl Europos išleidžiamų ir perduodamų teršalų registro sukūrimo ir iš dalies keičiantį Tarybos direktyvas 91/689/EEB ir 96/61/EB OL L 33, 2006 2 4, p. 1.
.
(27)
Siekiant geriau atsižvelgti į valstybių narių poreikius, valstybės narės turėtų galėti pagrindiniams sąrašo duomenims matuoti pasirinkti vienerių metų trukmės ataskaitinį laikotarpį. Tačiau turėtų būti atsižvelgta į tai, kad nuotėkiai dėl pesticidų naudojimo įvairiais metais gali labai skirtis dėl skirtingų naudojimo kiekių, pavyzdžiui, dėl skirtingų klimato sąlygų. Todėl tam tikrų medžiagų, nurodytų 1991 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvoje 91/414/EEB dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką OL L 230, 1991 8 19, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva
2007/25/EB (OL L 106, 2007 4 24, p. 34).
, atžvilgiu valstybės narės turėtų galėti pasirinkti trejų metų ataskaitinį laikotarpį.
(28)
Siekiant optimizuoti sąrašo naudojimą, tikslinga, kad Komisija nustatytų galutinį terminą, skirtą patikrinti, ar valstybės narės ėmėsi visų priemonių, kad būtų pasiekti Direktyvos 2000/60/EB 4 straipsnio 1 dalies a punkto iv papunktyje nustatyti tikslai.
(29)
Patvarių, biologiškai besikaupiančių ir toksiškų medžiagų, taip pat kitų susirūpinimą keliančių medžiagų, ypač labai patvarių ir labai biologiškai besikaupiančių, kaip nurodyta Direktyvoje 2000/60/EB, nustatymo kriterijai yra pateikti specialiame rizikos vertinimo techninių gairių dokumente, kuriuo remiami 1993 m. liepos 20 d Komisijos direktyva 93/67/EEB, nustatanti medžiagų, apie kurias pranešta pagal Tarybos direktyvą 67/548/EEB, rizikos žmonėms ir aplinkai įvertinimo principus OL L 227, 1993 9 8,
p. 9.
, 1994 m. birželio 28 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1488/94, nustatantis esamų medžiagų keliamos rizikos žmonėms ir aplinkai įvertinimo principus, numatytus Tarybos reglamente (EEB) Nr. 793/93 OL L 161, 1994 6 29, p. 3.
, ir
1998 m. vasario 16 d.
Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/8/EB dėl biocidinių produktų pateikimo į rinką OL L 123, 1998 4 24, p. 1.
Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 2007/20/EB (OL L 94, 2007 4 4, p. 23).
. Kad būtų užtikrinta skirtingų Bendrijos teisės aktų darna, turėtų būti taikomi tik šie kriterijai medžiagoms, persvarstomoms pagal Sprendimą
Nr. 2455/2001/EB
, o Direktyvos 2000/60/EB X priedas turėtų būti atitinkamai pataisytas ir pakeistas.
(30)
Reglamente (EB) Nr. 1907/2006 numatytas svarstymas, skirtas
patvarių, biologiškai besikaupiančių ir toksiškų medžiagų nustatymo kriterijų tinkamumui įvertinti. Komisija turėtų atitinkamai iš dalies pakeisti Direktyvos 2000/60/EB X priedą, kai tik bus pataisyti Reglamente (EB) Nr. 1907/2006 numatyti kriterijai.
(31)
Direktyvos 2000/60/EB IX priede išvardytose direktyvose nustatyti įpareigojimai jau yra įtraukti į
Direktyvą 96/61/EB
ir į Direktyvos 2000/60/EB 8, 10 straipsnius ir 11 straipsnio 3 dalies g ir h punktus bei kitas nuostatas ir yra užtikrinamas bent toks pats apsaugos lygis, jei
AKS
yra išlaikomi arba peržiūrimi. Siekiant užtikrinti nuoseklų požiūrį į paviršinių vandenų cheminę taršą ir supaprastinti bei padaryti aiškesnius šioje srityje taikomus Bendrijos teisės aktus, tikslinga panaikinti pagal Direktyvos 2000/60/EB 16 straipsnio 10 dalį nuo 2012 m. Direktyvą 82/176/EEB, Direktyvą 83/513/EEB, Direktyvą 84/156/EEB, Direktyvą 84/491/EEB ir Direktyvą 86/280/EEB.
(32)
Buvo atsižvelgta į Direktyvos 2000/60/EB 16 straipsnio 5 dalyje nurodytas rekomendacijas, ypač į Toksiškumo, ekologinio toksiškumo ir aplinkos mokslinio komiteto rekomendacijas.
(33)
Kadangi valstybės narės negali pakankamai pasiekti šioje direktyvoje
nurodyto tikslo
, t. y. vandeniui skirtų
AKS
priėmimo, ir todėl jie, siekiant išlaikyti tokį patį paviršinio vandens apsaugos lygį visoje Bendrijoje, būtų geriau pasiekti Bendrijos lygmeniu, Bendrija gali priimti priemones, laikydamasi Sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šioje direktyvoje nenumatoma nieko, kas nėra būtina siekiant
šio tikslo
.
(34)
Šiai direktyvai įgyvendinti būtinos priemonės turėtų būti priimamos pagal 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimą 1999/468/EB, nustatantį Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką OL L 184, 1999 7 17, p. 23.
Sprendimas su pakeitimais, padarytais Sprendimu 2006/512/EB (OL L 200, 2006 7 22, p. 11).
.
(35)
Pagal Sutarties 174 straipsnį ir Direktyvoje 2000/60/EB įtvirtintą tokią pačią nuostatą Bendrija, rengdama savo aplinkos politiką, privalo atsižvelgti į turimus mokslinius ir techninius duomenis, aplinkos sąlygas įvairiuose Bendrijos regionuose, visos Bendrijos ekonomikos ir socialinį vystymąsi ir darnų savo regionų vystymąsi, naudą ir sąnaudas, kurios gali atsirasti, kai imamasi veiksmų ar jų nesiimama,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ: 1 straipsnis Dalykas
Šioje direktyvoje yra
nustatomos vandens taršos ribojimo priemonės ir
aplinkos kokybės standartai prioritetinėms medžiagoms
siekiant:
a)
iki 2015 m. mažinti prioritetinių medžiagų išleidimą, išmetimą ir nuotėkius ir
b)
nutraukti prioritetinių pavojingų medžiagų išleidimą, išmetimą ir nuotėkius remiantis Direktyvos 2000/60/EB 1, 4 ir 16 straipsniais ir siekiant, kad viso paviršinio vandens cheminė būklė būtų gera. Taip pat siekiama užkirsti kelią toliau blogėti vandens kokybei ir kad remiantis tarptautiniais jūros apsaugos susitarimais iki 2020 m. visų gamtoje aptinkamų medžiagų koncentracijos lygis būtų artimas gamtiniam, o visų žmogaus sukurtų sintetinių medžiagų koncentracijos lygis būtų artimas nuliui.
Šioje direktyvoje numatyti tikslai traktuojami kaip Direktyvos 2000/60/EB 4 straipsnyje nurodyti tikslai.
Vadovaudamasi Direktyvos 2000/60/EB 21 straipsnio 2 dalyje nurodyta reguliavimo procedūra, Komisija iki 2020 m. pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai šios direktyvos įgyvendinimo ataskaitą.
2 straipsnis Aplinkos kokybės standartai
1.
Siekdamos geros paviršinio vandens telkinių cheminės būklės, pagal Direktyvos 2000/60/EB 4 straipsnio 1 dalies a punktą,
valstybės narės užtikrina, kad
šių
paviršinių
vandens telkinių, nuosėdų ir biotos
sudėtis atitiktų prioritetinėms medžiagoms skirtus aplinkos kokybės
standartus, kaip
nustatyta I priedo
A dalyje
.
Valstybės narės visada imasi reikiamų priemonių, siekdamos užtikrinti, kad gamyklos, išleidžiančios į vandens telkinius nuotėkas, kuriose yra prioritetinių medžiagų, naudotų geriausias turimas gamybos ir nuotėkų valymo technologijas. Šios priemonės grindžiamos Direktyvos 96/61/EB 16 straipsnio 2 dalyje numatyto keitimosi informacija rezultatais.
Valstybės narės užtikrina aplinkos kokybės standartų laikymąsi pagal I priedo
B dalyje
nustatytus reikalavimus.
Valstybės narės turi pagerinti žinias ir turimus duomenis apie prioritetinių medžiagų šaltinius ir taršos būdus siekdamos nustatyti tikslingos ir veiksmingos kontrolės galimybes.
2.
Kai vandentakis eina per daugiau nei vieną valstybę narę, reikia užtikrinti, kad būtų koordinuojamos stebėsenos programos ir valstybių narių sudaromi sąrašai, siekiant, jog nepalankesnėje padėtyje neatsidurtų pasroviui esančios valstybės narės.
3.
Valstybės
narės pagal
Direktyvos 2000/60/EB 8 straipsnį
turi stebėti
I priedo
A dalyje
išvardytų medžiagų koncentracijas
vandenyje,
nuosėdose ir
biotoje
.
4.
Valstybės narės užtikrina, kad toliau nurodytos heksachlorbenzeno, heksachlorbutadieno ir gyvsidabrio koncentracijos nebūtų viršijamos žuvų, moliuskų, vėžiagyvių ir kitos biotos audiniuose (drėgnas svoris):
a)
10 µg/kg heksachlorbenzeno,
b)
55 µg/kg heksachlorbutadieno,
c)
20 µg/kg metilo gyvsidabrio.
Siekdamos stebėti pirmoje pastraipoje išvardytų medžiagų atitiktį aplinkos kokybės standartams, valstybės narės turi arba nustatyti griežtesnį vandeniui skirtą standartą, pakeičiantį nurodytąjį I priedo A dalyje, arba nustatyti papildomą biotai skirtą standartą.
Kitos I priede išvardytos medžiagos gali taip pat būti stebimos nuosėdose arba biotoje, o ne vandenyje, jeigu valstybės narės mano, kad taip tinkamiau ir ekonomiškiau. Jeigu aptinkama didelė medžiagų koncentracija, ir valstybės narės mano, kad esama pavojaus, jog vandens aplinkos kokybės standartai bus pažeisti, turi būti vykdoma stebėsena vandenyje siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi vandens aplinkos kokybės standartų.
5.
Komisija ne vėliau kaip per 12 mėnesių nuo sąrašų gavimo iš valstybių narių dienos pateikia pasiūlymą dėl prioritetinių medžiagų koncentracijos nuosėdose arba biotoje kokybės standartų.
6.
Valstybės narės privalo laikytis Direktyvos 98/83/EB vadovaudamosi Direktyvos 2000/60/EB 7 straipsniu, reglamentuojančiu vandenų, iš kurių imamas geriamasis vanduo, valdymą. Taigi ši direktyva taikoma nepažeidžiant nuostatų, numatančių griežtesnius standartus.
7.
Dėl atvejų, kai techniškai neįmanoma laikytis aplinkos apsaugos kokybės standartų arba kai jų laikymasis sukeltų neproporcingų socialinių ir ekonominių išlaidų, turi būti sprendžiama pagal Direktyvos 2000/60/EB 4 straipsnio 4, 5 ir 6 dalis siekiant nustatyti veiksmingiausią ir aplinkos apsaugos aspektu priimtiniausią požiūrį, atitinkantį Direktyvos 2000/60/EB 4 straipsnio 1 dalies a punkte nustatytą tikslą.
8.
Komisija
, nuolat naudodamasi pagal Reglamentą (EB) Nr. 1907/2006 sukurta duomenų baze ir kontroliuodama vandens organizmams žalingas, biologiškai besikaupiančias arba patvarias medžiagas,
turi ištirti techninę ir mokslinę pažangą, įskaitant Direktyvos 2000/60/EB 16 straipsnio 2 dalies a ir b punktuose nurodytų rizikos vertinimų išvadas
,
ir
bent kas ketverius metus
pasiūlyti persvarstyti aplinkos kokybės standartus, nustatytus šios direktyvos I priedo
A dalyje
.
Komisija išnagrinėja naujausią su nuosėdose ir biotoje besikaupiančiomis medžiagomis susijusią mokslinę informaciją bei technikos pažangą ir parengia jų AKS.
9.
Siekdama
,
kad būtų nuoseklus ir suderintas apskaičiavimo metodas,
Komisija
pagal
Direktyvos 2000/60/EB 21 straipsnio 2 dalyje
nurodytą reguliavimo procedūrą
iki ...
*
Dveji metai nuo šios direktyvos įsigaliojimo.
nustato
privalomą
metodologiją bent tiems klausimams, kurie nurodyti
šios direktyvos I priedo
B dalies
3 punkto antrojoje pastraipoje.
10.
Jeigu siekiant laikytis aplinkos kokybės standartų būtina uždrausti medžiagas, Komisija pateikia reikiamų pasiūlymų dėl esamų teisės aktų dalinio keitimo arba naujų Bendrijos lygmens teisės aktų priėmimo.
11.
Jeigu, siekiant įpareigoti laikytis "teršėjas moka" bei atsargumo principų ir užtikrinti valstybėse narėse vienodą įgyvendinimą, konkrečioms gamykloms, medžiagoms arba sutelktiesiems šaltiniams reikės nustatyti visoje Bendrijoje taikomas teršalų išmetimo ribines vertes arba jeigu šios ribinės vertės gali veiksmingai padėti laikytis aplinkos kokybės standartų, remdamasi Direktyvos 96/61/EB 18 straipsniu Komisija pateikia atitinkamus pasiūlymus.
3 straipsnis
Siekdamos 2 straipsnyje numatyto tikslo, valstybės narės gali nustatyti griežtesnius medžiagų naudojimo arba išleidimo apribojimus negu numatyti Direktyvoje 91/414/EEB ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. .../... dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką
OL …
, kuriuo ji keičiama, arba kituose Bendrijos teisės aktuose.
4 straipsnis
Pereinamoji viršijimo zona
1.
Tais atvejais, kai nesama techniniu požiūriu įmanomų priemonių tinkamai išvalyti vieno ar daugiau sutelktųjų šaltinių nuotėkas,
valstybės narės nustato pereinamąsias viršijimo zonas, kuriose vieno arba daugiau teršalų koncentracijos
silpnos vandens tėkmės sąlygomis viršija
atitinkamus aplinkos kokybės standartus tiek, kiek jos nedaro poveikio tam, kad likusi paviršinio vandens telkinio dalis atitiktų tuos standartus.
Valstybės narės ne vėliau kaip iki 2018 m. įtraukia veiksmų planą, kuriuo siekiama sumažinti kiekvienos pereinamosios viršijimo zonos mastą ir trukmę, į upės baseinų valdymo planus, numatytus Direktyvos 2000/60/EB 13 straipsnyje, siekiant, kad būtų laikomasi taikomų aplinkos kokybės standartų.
2.
Valstybės narės kiekvienu atveju turi nustatyti paviršinio vandens telkinių dalių, esančių prie išleidimo vietų, ribas, iki kurių jos yra klasifikuojamos kaip pereinamosios viršijimo zonos, atsižvelgdamos į susijusias Bendrijos teisės nuostatas.
Kiekvieną ribų nustatymo aprašą valstybės narės turi įtraukti į savo upių baseino valdymo planus, nurodytus Direktyvos 2000/60/EB 13 straipsnyje.
3.
Tarptautinių vandentakių atveju nustatant pereinamąją viršijimo zoną reikia kitų valstybių narių, kurioms ši zona daro poveikį, sutikimo.
4.
Valstybės narės atlieka Direktyvoje 96/61/EB nurodytų leidimų arba Direktyvos 2000/60/EB 11 straipsnio 3 dalies g punkte nurodyto išankstinio sureguliavimo peržiūrą, siekiant palaipsniui mažinti 1 pastraipoje nurodytos kiekvienos pereinamosios viršijimo zonos dydį, nustatytą vandens telkiniuose, kuriems daro poveikį išleidžiamos prioritetinės medžiagos.
5.
Komisija
pagal
Direktyvos 2000/60/EB 21 straipsnio 2 dalyje
nurodytą reguliavimo procedūrą
nustato
metodą, kurį valstybės narės naudotų pereinamųjų viršijimo zonų nustatymui.
5 straipsnis
Teršalų išmetimo kontrolės metodai, kuriuos turi taikyti valstybės narės
1.
Siekdamos 1 straipsnyje nurodytų tikslų, valstybės narės, įgyvendinamos Direktyvos 2000/60/EB 11 straipsnyje paminėtas priemonių programas, parengia integruotus prioritetinių ir pavojingų prioritetinių medžiagų išmetimo ir laipsniško mažinimo kontrolės priemonių planus. Šie planai apima bent jau:
a)
šios direktyvos 6 straipsnyje nurodytų tyrimų rezultatus;
b)
tikslus kiekvienai medžiagai, įskaitant kiekį ir masės balansus;
c)
pagrindinių taršos šaltinių (ypač pramonės, žemės ūkio, miškininkystės, namų ūkių, sveikatos apsaugos sistemos ir transporto) sektorines strategijas;
d)
dėl produktuose esančių medžiagų nuotėkių kylančios pasklidosios taršos mažinimo priemones;
e)
prioritetinių pavojingų medžiagų pakeitimo priemones;
f)
remiantis Direktyvos 2000/60/EB 9 straipsnio nuostatomis taikomas priemones, įskaitant ekonomines;
g)
išmetimo standartus, papildančius esamus Bendrijos teisės aktuose nustatytus standartus;
h)
informavimo, konsultavimo ir mokymo priemones.
2.
Planai turėtų būti rengiami vadovaujantis skaidriais kriterijais ir keičiami kartu su priemonių programomis. Valstybės narės kas trejus metus atsiskaito Komisijai ir visuomenei dėl įgyvendinimo pažangos ir dėl to, kaip šios priemonės padėjo pasiekti direktyvos tikslus.
6 straipsnis
Išmetimo, išleidimo ir nuotėkių sąrašas
1.
Remiantis informacija, surinkta pagal Direktyvos 2000/60/EB 5 ir 8 straipsnius,
arba kitais turimais duomenis
ir pagal Reglamentą (EB) Nr. 166/2006, valstybės narės sudaro visų prioritetinių medžiagų ir teršalų, išvardytų
II priede arba
I priedo
A dalyje
,
įskaitant jų koncentraciją nuosėdose ir biotoje,
išmetimo, išleidimo
,
nuotėkių
bei jų šaltinių ir visų pirminių šaltinių (ir sutelktųjų, ir pasklidųjų taršos šaltinių)
sąrašą
ir prireikus žemėlapius
kiekvienam upės baseinui arba jo daliai savo teritorijoje.
Prioritetinės medžiagos ir teršalai, išskirti iš nuosėdų, kurios susidaro dėl laivybos, dugno valymo ar gamtos reiškinių, neturi būti laikomi nuotėkiais.
Valstybės narės į sąrašą įtraukia visas teršalų išmetimo kontrolės priemones, kurių buvo imtasi dėl I priedo A dalyje išvardytų prioritetinių medžiagų.
2.
Valstybės narės parengia aiškias nuosėdų ir biotos stebėsenos programas, nurodydamos rūšis ir struktūras, kurias reikia analizuoti, ir rezultatų pateikimo formą, atsižvelgiant į sezoninius organizmų pokyčius.
3.
Teršalų verčių, kurios turi būti įrašomos 1 dalyje nurodytuose sąrašuose, matavimo atskaitinis laikotarpis yra vieneri metai 2007−2009 m.
Tačiau prioritetinių medžiagų arba teršalų, kuriems taikoma Direktyva 91/414/EEB, vertės gali būti apskaičiuojamos kaip 2007 m., 2008 m. ir 2009 m. vidurkis.
Valstybės narės, rengdamos sąrašus, gali naudoti informaciją apie išmetimą, išleidimą ir nuotėkius, kuri buvo surinkta iki Direktyvos 2000/60/EB įsigaliojimo, jei tokia informacija atitinka tuos pačius kokybės reikalavimus, kurie taikomi šio straipsnio 1 dalyje nurodytai informacijai.
4.
Valstybės narės perduoda Komisijai sąrašus, sudarytus pagal šio straipsnio 1 dalį, įskaitant atitinkamus ataskaitinius laikotarpius, kartu su pagal Direktyvos 2000/60/EB 15 straipsnio 1 dalį pateikiamais upių baseinų valdymo planais.
5.
Valstybės narės atnaujina sąrašus kaip Direktyvos 2000/60/EB 5 straipsnio 2 dalyje nurodytų analizių ir peržiūrų dalį.
Verčių atnaujintuose sąrašuose nustatymo ataskaitinis laikotarpis yra vieneri metai iki analizės pabaigos. Prioritetinių medžiagų arba teršalų, kuriems taikoma Direktyva 91/414/EEB, vertės gali būti apskaičiuojamos kaip vidurkis trejų metų iki tos analizės pabaigos.
Valstybės narės paskelbia atnaujintus sąrašus, kai atnaujinami jų upių baseinų valdymo planai, kaip nustatyta Direktyvos 2000/60/EB 13 straipsnio 7 dalyje.
6.
Siekiant palaipsniui mažinti arba sustabdyti prioritetinių medžiagų išmetimą, išleidimą ir nuotėkius, būtina, kad valstybės narės kartu su sąrašais parengtų veiksmų, numatytų šiems tikslams pasiekti, tvarkaraštį.
7.
Komisija
iki 2015 m.
patikrina, kad
būtų užtikrintos prielaidos, jog
sąraše nurodytas išmetimas, išleidimas ir nuotėkos iki 2025 m.
atitiks
sumažinimo
ir
nutraukimo įpareigojimus, nustatytus Direktyvos 2000/60/EB 4 straipsnio 1 dalies a punkto iv papunktyje.
Šio patikrinimo ataskaitą Komisija teikia Europos Parlamentui ir Tarybai. Jeigu iš ataskaitos matyti, kad negalima tikėtis atitikties, Komisija EB sutarties 251 straipsnyje numatyta tvarka iki 2016 m. pateikia pasiūlymą dėl reikiamų Bendrijos priemonių.
Komisija, atlikdama šį patikrinimą, atsižvelgia į:
–
techninį įgyvendinamumą ir proporcingumą;
–
geriausių turimų technologijų taikymą;
–
natūralios foninės koncentracijos buvimą.
8.
Komisija gali
pagal
Direktyvos 2000/60/EB 21 straipsnio 2 dalyje nurodytą
reguliavimo procedūrą
nustatyti metodą, kurį valstybės narės naudotų sąrašų sudarymui.
7 straipsnis
Priemonės taršai prioritetinėmis medžiagomis sumažinti
1.
Norėdamos pasiekti taršos prioritetinėmis ir pavojingomis prioritetinėmis medžiagomis mažinimo tikslus, numatytus Direktyvos 2000/60/EB 4 straipsnio 1 dalies a punkto iv papunktyje, valstybės narės užtikrina, kad rengiant minėtosios direktyvos 11 straipsnyje nustatytą priemonių programą būtų taip pat atsižvelgiama į sutelktųjų ir pasklidų taršos šaltinių prevencines arba kontrolės priemones ir į šioje direktyvoje įtvirtintus aplinkos kokybės standartus.
2.
Vadovaudamosi Direktyvos 2000/60/EB 4 ir 12 straipsniais ir siekdamos minėtuose straipsniuose nustatytų tikslų, valstybės narės sprendžia, ar būtina iš naujo svarstyti, kaip įgyvendinti galiojančias priemones, ar patvirtinti naujas priemones, kuriomis būtų mažinama ir kontroliuojama tarša prioritetinėmis ir pavojingomis prioritetinėmis medžiagomis. Prireikus Komisijai siūlo atitinkamus Bendrijos veiksmus.
3.
Rengdama Direktyvos 2000/60/EB 18 straipsnio 1 dalyje numatytą tos direktyvos įgyvendinimo ataskaitą, Komisija atlieka oficialų visų bendrijos teisės aktų, kuriais tiesiogiai arba netiesiogiai siekiama užtikrinti gerą vandens kokybę, nuoseklumo ir veiksmingumo vertinimą.
Prireikus naudojantis šiuo įvertinimu bus galima pasiūlyti, pritaikyti ar įgyvendinti Bendrijos veiksmus
.
4.
Vadovaudamasi Direktyvos 2000/60/EB 16 straipsnio 8 dalies nuostatomis, Komisija siūlo išmetamų teršalų kontrolės priemones, grindžiamas geriausiomis turimomis technologijomis ir geriausia valstybių narių taikoma aplinkos apsaugos praktika valant sutelktuosius šaltinius.
8 straipsnis
Dioksinų ir polichloruotų bifenilų (PCB) įtraukimas
Vadovaudamasi Direktyvos 2000/60/EB 16 straipsniu, ne vėliau kaip iki 2008 m. sausio 31 d. Komisija pateikia pasiūlymą dėl šios direktyvos persvarstymo, siekdama įtraukti dioksinus ir PCB į šios direktyvos prioritetinių medžiagų sąrašą, pateikiamą II priede, ir įtraukia atitinkamus aplinkos kokybės standartus į I priedą.
9 straipsnis
Trečiųjų šalių keliama tarša
Komisija ne vėliau kaip ...
*
Vieneri metai nuo šios direktyvos įsigaliojimo.
teikia Europos Parlamentui ir Tarybai padėties, susijusios su trečiųjų šalių keliama tarša, ataskaitą. Jei būtina, Europos Parlamentas ir Taryba, remdamiesi šia ataskaita, ragina Komisiją teikti pasiūlymus.
10 straipsnis
Direktyvos 2000/60/EB dalinis pakeitimas
Direktyvos 2000/60/EB X priedas yra keičiamas šios direktyvos II priede pateiktu tekstu.
11 straipsnis
Direktyvų 82/176/EEB, 83/513/EEB, 84/156/EEB ir 84/491/EEB dalinis pakeitimas
Atitinkamai išbraukiamas Direktyvų 82/176/EEB, 83/513/EEB, 84/156/EEB ir 84/491/EEB II priedas.
12 straipsnis
Direktyvos 86/280/EEB dalinis pakeitimas
Išbraukiamos Direktyvos 86/280/EEB
II priedo
I–XI skirsnių B antraštės.
13 straipsnis
Panaikinimai
1.
Direktyvos 82/176/EEB, 83/513/EEB, 84/156/EEB, 84/491/EEB ir 86/280/EEB yra panaikinamos nuo 2012 m. gruodžio 22 d.
2.
Iki 2012 m. gruodžio 22 d. valstybės narės gali atlikti monitoringą ir teikti ataskaitas pagal Direktyvos 2000/60/EB 5, 8 ir 15 straipsnius, o ne juos atlikti pagal
šio straipsnio
1 dalyje nurodytas direktyvas.
14 straipsnis
Perkėlimas
1.
Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip ... *
18 mėnesių nuo šios direktyvos įsigaliojimo.
, įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų nuostatų tekstus bei
pateikia
tų nuostatų ir šios direktyvos koreliacijos lentelę.
Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
2.
Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinių teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
15 straipsnis
Papildomi Bendrijos veiksmai
Komisija parengia aiškias ir skaidrias procedūras, pagal kurias būtų įdiegta racionali ir tikslinė keitimosi su valstybėmis narėmis informacija apie prioritetines medžiagas sistema, kuri prisidėtų prie Bendrijos sprendimų priėmimo proceso ir leistų ateityje parengti suderintus nuosėdų arba biotos
aplinkos kokybės standartus
bei papildomą teršalų išmetimo kontrolę.
16 straipsnis
Įsigaliojimas
Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
.
17 straipsnis
Adresatai
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta ...,
Europos Parlamento vardu Tarybos vardu
Pirmininkas Pirmininkas
I PRIEDAS
PRIORITETINĖMS
MEDŽIAGOMS NUSTATYTI
APLINKOS KOKYBĖS STANDARTAI
A DALIS:
Paviršinio
vandens
aplinkos kokybės standartai (AKS)
MV: metinis vidurkis;
DLK: didžiausia leistina koncentracija.
Vienetas: [µg/l].
(1)
(2)
(3)
(4)
(5)
(6)
(7)
Nr.
Medžiagos pavadinimas
CAS numeris
MV-AKS Šis parametras yra aplinkos kokybės standartas, išreikštas kaip metinė vidutinė vertė (AKS-MV).
Vidaus paviršiniai vandenys
MV-AKS
Kiti paviršiniai vandenys
DLK-AKS Šis parametras yra aplinkos kokybės standartas, išreikštas kaip didžiausia leistina koncentracija (AKS-DLK). Kai DLK-AKS yra žymima kaip "netaikoma", MV-AKS vertės taip pat apsaugo nuo trumpalaikės taršos maksimumų, kadangi jie yra daug mažesni už vertes, gautas remiantis ūmiu toksiškumu.
Vidaus paviršiniai vandenys
DLK-AKS
Kiti paviršiniai vandenys
(1)
Alachloras
15972-60-8
0,3
0,3
0,7
0,7
(2)
Antracenas
120-12-7
0,1
0,1
0,4
0,4
(3)
Atrazinas
1912-24-9
0,6
0,6
2,0
2,0
(4)
Benzenas
71-43-2
10
8
50
50
(5)
Pentabromdifenileteris Prioritetinių medžiagų grupei, kurią sudaro brominti difenileteriai (Nr. 5), išvardyti Sprendime Nr. 2455/2001/EB, AKS yra nustatomas tik pentabromdifenileteriui.
32534-81-9
0,0005
0,0002
netaikoma
netaikoma
(6)
Kadmis ir jo junginiai
(priklausomai nuo vandens kietumo klasės
Kadmio ir jo junginių (Nr. 6) AKS vertės skiriasi priklausomai nuo vandens kietumo, kaip apibrėžta penkiose klasių kategorijose (1 klasė: <40 mg CaCO3/l, 2 klasė: nuo 40 iki <50 mg CaCO3/l, 3 klasė: nuo 50 iki <100 mg CaCO3/l, 4 klasė: nuo 100 iki <200 mg CaCO3/l ir 5 klasė: ≥200 mg CaCO3/l).
)
7440-43-9
≤ 0,08 (1 klasė)
0,08 (2 klasė)
0,09 (3 klasė)
0,15 (4 klasė)
0,25 (5 klasė)
0,2
≤ 0,45 (1 klasė)
0,45 (2 klasė)
0,6 (3 klasė)
0,9 (4 klasė)
1,5 (5 klasė)
(7)
C10-13 Chloralkanai
85535-84-8
0,4
0,4
1,4
1,4
(8)
Chlorfenvinfosas
470-90-6
0,1
0,1
0,3
0,3
(9)
Chlorpirifosas
2921-88-2
0,03
0,03
0,1
0,1
(10)
1,2-dichloretanas
107-06-2
10
10
netaikoma
netaikoma
(11)
Dichlormetanas
75-09-2
20
20
netaikoma
netaikoma
(12)
Di-(2-etilheksil)ftalatas (DEHP)
117-81-7
1,3
1,3
netaikoma
netaikoma
(13)
Diuronas
330-54-1
0,2
0,2
1,8
1,8
(14)
Endosulfanas
115-29-7
0,005
0,0005
0,01
0,004
(15)
Fluorantenas
206-44-0
0,1
0,1
1
1
(16)
Heksachlorbenzenas
118-74-1
0,01
0,01
0,05
0,05
(17)
Heksachlorbutadienas
87-68-3
0,1
0,1
0,6
0,6
(18)
Heksachlorcikloheksanas
608-73-1
0,02
0,002
0,04
0,02
(19)
Izoproturonas
34123-59-6
0,3
0,3
1,0
1,0
(20)
Švinas ir jo junginiai
7439-92-1
7,2
7,2
netaikoma
netaikoma
(21)
Gyvsidabris ir jo junginiai
7439-97-6
0,05
0,05
0,07
0,07
(22)
Naftalenas
91-20-3
2,4
1,2
netaikoma
netaikoma
(23)
Nikelis ir jo junginiai
7440-02-0
20
20
netaikoma
netaikoma
(24)
Nonilfenolis
25154-52-3
0,3
0,3
2,0
2,0
(25)
Oktilfenolis
1806-26-4
0,1
0,01
netaikoma
netaikoma
(26)
Pentachlorbenzenas
608-93-5
0,007
0,0007
netaikoma
netaikoma
(27)
Pentachlorfenolis
87-86-5
0,4
0,4
1
1
(28)
Poliaromatiniai angliavandeniliai (PAH) Poliaromatinių angliavandenilių (PAH) (Nr. 28) prioritetinių medžiagų grupės atveju reikia laikytis kiekvieno atskiro AKS. T. y., turi būti laikomasi benzo(a)pirenui skirto AKS ir benzo(b)fluoranteno bei benzo(k)fluoranteno sumai skirto AKS bei benzo(g,h,i)perileno ir indeno(1,2,3-cd)pireno sumai skirto AKS.
netaikoma
netaikoma
netaikoma
netaikoma
netaikoma
Benzo(a)pirenas
50-32-8
0,05
0,05
0,1
0,1
Benzo(b)fluorantenas
205-99-2
Σ=0,03
Σ=0,03
netaikoma
netaikoma
Benzo(k)fluorantenas
207-08-9
Benzo(g,h,i)perilenas
191-24-2
Σ=0,002
Σ=0,002
netaikoma
netaikoma
Indeno(1,2,3-cd)pirenas
193-39-5
(29)
Simazinas
122-34-9
1
1
4
4
(30)
Tributilalavo junginiai
688-73-3
0,0002
0,0002
0,0015
0,0015
(31)
Trichlorbenzenai
(visi izomerai)
12002-48-1
0,4
0,4
netaikoma
netaikoma
(32)
Trichlormetanas
67-66-3
2,5
2,5
netaikoma
netaikoma
(33)
Trifluralinas
1582-09-8
0,03
0,03
netaikoma
netaikoma
(34)
Visas DDT Visą DDT sudaro izomerų suma: 1,1,1-trichloro-2,2 bis (
p
-chlorfenilas) etanas (CAS numeris 50-29-3), 1,1,1-trichlor-2 (
o
-chlorfenilas)-2-(
p
-chlorfenilas) etanas (CAS numeris 789-02-6), 1,1-dichloro-2,2 bis (
p
-chlorfenilas) etilenas (CAS numeris 72-55-9) ir 1,1-dichloro-2,2 bis (
p
-chlorfenilas) etanas (CAS numeris 72-54-8).
netaikoma
0,025
0,025
netaikoma
netaikoma
para-para-DDT
50-29-3
0,01
0,01
netaikoma
netaikoma
(35)
Aldrinas
309-00-2
Σ=0,010
Σ=0,005
netaikoma
netaikoma
(36)
Dieldrinas
60-57-1
(37)
Endrinas
72-20-8
(38)
Izodrinas
465-73-6
(39)
Anglies tetrachloridas
56-23-5
12
12
netaikoma
netaikoma
(40)
Tetrachloretilenas
127-18-4
10
10
netaikoma
netaikoma
(41)
Trichloretilenas
79-01-6
10
10
netaikoma
netaikoma
B DALIS:
Atitiktis aplinkos kokybės standartams
(AKS)
1.
4 ir 5 skiltis. Bet kuriame AKS-MV atitinkančiame paviršinio vandens telkinyje būtina, kad kiekviename tipiniame vandens telkinio monitoringo taške vienerių metų laikotarpiu skirtingu metu išmatuotų koncentracijų aritmetinis vidurkis būtų mažesnis nei standartas.
2.
6 ir 7 skiltis. Bet kurio paviršinio vandens telkinio atitiktis AKS-DLK reiškia, kad bet kuriame tipiniame vandens telkinio monitoringo taške išmatuota koncentracija negali viršyti standarto.
3.
Išskyrus kadmį, šviną, gyvsidabrį ir nikelį (toliau – metalai), šiame priede nustatyti
AKS
yra išreikšti kaip bendros koncentracijos visame vandens mėginyje. Metalų atveju AKS nurodo ištirpusių metalų koncentraciją, t. y., vandens mėginio ištirpintą fazę, gaunamą filtruojant 0,45 µm filtru arba taikant bet kokį lygiavertį pradinio apdorojimo būdą.
Natūrali
foninė metalų koncentracija
pridedama prie
AKS
vertės
.
Be to, jeigu
kietumas, pH arba kiti vandens kokybės parametrai daro poveikį metalų biotinkamumui, valstybės narės, vertindamos monitoringo rezultatus AKS atžvilgiu, gali į tai atsižvelgti.
Natūrali foninė metalų koncentracija vidaus paviršiniuose vandenyse ir pakrančių vandenyse nustatoma visų pirma atsižvelgiant į dirvožemį ir natūralų upių baseinų išplovimą. Valstybės narės savo upių baseino valdymo planuose nurodo natūralią foninę metalų koncentraciją ir tai, kaip į ją buvo atsižvelgta vertinant rezultatus AKS atžvilgiu.
II PRIEDAS
DIREKTYVOS 2000/60/EB X PRIEDO DALINIS KEITIMAS
Direktyvos 2000/60/EB X priedas pakeičiamas taip:
X PRIEDAS
1 LENTELĖ:
PRIORITETINIŲ MEDŽIAGŲ SĄRAŠAS VANDENS POLITIKOS SRITYJE (*)
Numeris
CAS numeris1
ES numeris2
Prioritetinės medžiagos pavadinimas
Nustatyta kaip prioritetinė pavojinga medžiaga
(1)
15972-60-8
240-110-8
Alachloras
X
(2)
120-12-7
204-371-1
Antracenas
X
(3)
1912-24-9
217-617-8
Atrazinas
X
(4)
71-43-2
200-753-7
Benzenas
(5)
netaikoma
netaikoma
Bromintas difenileteris (**)
X (***)
(6)
7440-43-9
231-152-8
Kadmis ir jo junginiai
X
(7)
85535-84-8
287-476-5
Chloralkanai, C10-13 (**)
X
(8)
470-90-6
207-432-0
Chlorfenvinfosas
(9)
2921-88-2
220-864-4
Chlorpirifosas
(10)
107-06-2
203-458-1
1,2-dichloretanas
(11)
75-09-2
200-838-9
Dichlormetanas
(12)
117-81-7
204-211-0
Di(2-etilheksil)ftalatas (DEHP)
(13)
330-54-1
206-354-4
Diuronas
X
(14)
115-29-7
204-079-4
Endosulfanas
X
959-98-8
netaikoma
(Alfa endosulfanas)
(15)
206-44-0
205-912-4
Fluorantenas (****)
(16)
118-74-1
204-273-9
Heksachlorbenzenas
X
(17)
87-68-3
201-765-5
Heksachlorbutadienas
X
(18)
608-73-1
210-158-9
Heksachlorcikloheksanas
X
58-89-9
200-401-2
(gama izomeras, lindanas)
(19)
34123-59-6
251-835-4
Izoproturonas
(20)
7439-92-1
231-100-4
Švinas ir jo junginiai
X
(21)
7439-97-6
231-106-7
Gyvsidabris ir jo junginiai
X
(22)
91-20-3
202-049-5
Naftalenas
X
(23)
7440-02-0
231-111-14
Nikelis ir jo junginiai
(24)
25154-52-3
246-672-0
Nonilfenolis
X
104-40-5
203-199-4
(4-(para)nonilfenolis)
(25)
1806-26-4
217-302-5
Oktilfenolis
X
140-66-9
netaikoma
(Para-tert-oktilfenolis)
X
(26)
608-93-5
210-172-5
Pentachlorbenzenas
X
(27)
87-86-5
231-152-8
Pentachlorfenolis
(PCP)
X
(28)
netaikoma
netaikoma
Poliaromatiniai angliavandeniliai
X
50-32-8
200-028-5
(Benzo(a)pirenas)
205-99-2
205-911-9
(Benzo(b)fluorantenas)
191-24-2
205-883-8
(Benzo(g,h,i)perilenas)
207-08-9
205-916-6
(Benzo(k)fluorantenas)
193-39-5
205-893-2
(Indeno(1,2,3-cd)pirenas)
(29)
122-34-9
204-535-2
Simazinas
X
(30)
688-73-3
211-704-4
Tributilalavo junginiai
X
36643-28-4
netaikoma
Tributilalavo katijonas
(31)
12002-48-1
234-413-4
Trichlorbenzenai
X
120-82-1
204-428-0
(1,2,4-trichlorbenzenas)
X
(32)
67-66-3
200-663-8
Trichlormetanas
(chloroformas)
(33)
1582-09-8
216-428-8
Trifluralinas
X
(34)
netaikoma
xxx-xxx-x
Visas DDT iš viso
3
X(*****)
50-29-3
200-024-3
Para-para-DDT
X(*****)
(35)
309-00-2
206-215-8
Aldrinas
X(*****)
(36)
60-57-1
200-484-5
Dieldrinas
X(*****)
(37)
72-20-8
200-775-7
Endrinas
X(*****)
(38)
465-73-6
207-366-2
Izodrinas
X(*****)
(39)
56-23-5
200-262-8
Anglies tetrachloridas
X(*****)
(40)
127-18-4
204-825-9
Tetrachloretilenas
X(*****)
(41)
79-01-6
201-167-4
Trichloretilenas
X(*****)
1 CAS: Cheminių medžiagų santrumpų tarnyba
2 ES numeris: Europos esamų komercinių cheminių medžiagų sąrašas (EINECS) arba Europos naujų ar paskelbtų cheminių medžiagų sąrašas (ELNICS).
3
Iš viso DDT sudaro toliau išvardyti izomerai: 1,1,1-trichloro-2,2 bis (p-chlorofenil) etanas (CAS numeris 50-29-3; ES numeris 200-024-3); 1,1,1-trichloro-2 (o-chlorofenil)-2-(p-chlorofenil) etanas (CAS numeris 789-02-6; ES numeris 212-332-5); 1,1-dichloro-2,2 bis (p-chlorofenyl) etilenas (CAS numeris 72-55-9; ES numeris 200-784-6); ir 1,1-dichloro-2,2 bis (p-chlorofenil) etanas (CAS numeris 72-54-8; ES numeris 200-783-0).
(*) Ten, kur atrinktos medžiagų grupės, sąraše kaip orientaciniai parametrai nurodyti tos grupės tipiniai atskiri atstovai (skliausteliuose ir be numerio).
(**) Šios medžiagų grupės paprastai apima daug atskirų junginių. Atitinkami orientaciniai parametrai šiuo metu dar negali būti pateikti.
(***) Tik pentabrombifenileteris (CAS numeris 32534-81-9).
(****) Fluorantenas yra sąraše kaip kitos, pavojingesnės medžiagos – poliaromatinių angliavandenilių – indikatorius.
(*****) Šią medžiagą, kuri anksčiau buvo žinoma kaip "kiti teršalai", priskyrus prioritetinėms pavojingoms medžiagoms, nepakinta specialieji įpareigojimai, nustatyti Direktyvoje 2000/60/EB, ypač jos V priedo 1.3 punkte.
2 LENTELĖ: MEDŽIAGŲ, KURIOS BUS IŠ NAUJO SVARSTOMOS, KAD BŪTŲ NUSTATYTOS KAIP GALIMOS "PRIORITETINĖS MEDŽIAGOS" ARBA KAIP GALIMOS "PRIORITETINĖS PAVOJINGOS MEDŽIAGOS
Numeris
CAS numeris
ES numeris
Medžiagos pavadinimas
Prioritetinė/ Prioritetinė pavojinga medžiaga
(1)
131-49-7
205-024-7
Amidotrizoatas
(*)
(2)
1066-51-9
--
AMPA
X(**)
(3)
25057-89-0
246-585-8
Bentazonas
X(**)
(4)
80-05-7
Bisfenolis A
X(**)
(5)
92-88-6
202-200-5
4 4'-Biphenol
X(**)
(6)
298-46-4
06-062-7
Karbamazepinas
(*)
(7)
23593-75-1
245-764-8
Klotrimazolas
X(**)
(8)
84-74-2
201-557-4
Dibutilftalas (DBP)
X(**)
(9)
15307-86-5
Diklofenakas
(*)
(10)
115-32-2
204-082-0
Dikofolis
X(**)
(11)
67-43-6
200-652-8
DTPA
X(**)
(12)
60-00-4
200-449-4
EDTA
X(**)
(13)
637-92-3
211-309-7
ETBE
X(**)
(14)
57-12-5
Laisvasis cianidas
(*)
(15)
1071-83-6
213-997-4
Glifosatas
X(**)
(16)
1222-05-5
214-946-9
HHCB
X(**)
(17)
60166-93-0
262-093-6
Jopamidolis
(*)
(18)
7085-19-0
230-386-8
Mekopropas (MCPP)
X(**)
(19)
36861-47-9
253-242-6
4-metilbenziliden kamparas
X(**)
(20)
81-14-1
201-328-9
Muskuso ketonas
X(**)
(21)
81-15-2
201-329-4
Muskuso asilenas
X(**)
(22)
1634-04-4
16-653-1
MTBE
X(**)
(23)
81-04-9
201-317-9
Naftalen-1,5-disulfonatas
(24)
5466-77-3
226-775-7
Oktilmetoksicinamatas
X(**)
(25)
–
1763-23-1
2795-39-3
29081-56-9
29457-72-5
70225-39-5
335-67-1
3825-26-1
–
217-179-8
220-527-1
249-415-0
249-644-6
–
206-397-9
223-320-4
Perfluorinti junginiai (PFC)
Perfluoroktano sulfoninė rūgštis (PFOS)
Kalio druska
Amonio druska
Ličio druska
Dietanolamino (DEA) druska
Perfluoroktaninė rūgštis (PFOA)
Amonio perfluoroktanoatas (APFO)
X(**)
(26)
124495-18-7
Chinoksifenas (5,7-dichlor-4-(p-fluor-fenoksi) chinolinas)
X(**)
(27)
79-94-7
201-236-9
Tetrabrombisfenolis A (TBBP-A)
X(**)
(28)
21145-77-7
244-240-6
Tonalidas (AHTN)
X(**)
(*) Ši medžiaga bus iš naujo svarstoma, kad ji būtų nustatyta kaip galima "prioritetinė medžiaga". Komisija pateiks Europos Parlamentui ir Tarybai pasiūlymą dėl galutinės klasifikacijos iki ...
*
12 mėnesių nuo šios direktyvos įsigaliojimo.
, nepažeidžiant Direktyvos 2000/60/EB 16 straipsnyje numatyto Komisijos pasiūlymų dėl kontrolės priemonių grafiko.
(**) Ši prioritetinė medžiaga bus iš naujo svarstoma, kad ji būtų nustatyta kaip galima "prioritetinė pavojinga medžiaga". Komisija pateiks Europos Parlamentui ir Tarybai pasiūlymą dėl galutinės klasifikacijos iki ...
*
, nepažeidžiant Direktyvos 2000/60/EB 16 straipsnyje numatyto Komisijos pasiūlymų dėl kontrolės priemonių grafiko.
