Tinklaraščiai: žiniasklaidos laisvės šaukliai ar grėsmė demokratijai?
Žinių visuomenė
2008-06-12 - 10:35
Savo nuomonę reikšti internete tampa vis paprasčiau Skaitmeniniame amžiuje visi galime lengvai išsakyti savo nuomones rašydami straipsnių komentarus, palikdami žinutes socialinių tinklų portaluose ir tinklaraščiuose. Ar interneto dienoraščių rašytojai kuria pridėtinę vertę, ar tik teršia virtualią erdvę? Kur yra riba tarp pliuralizmo, gilios analizės, paviršutiniško burnojimo ir užslėptų interesų gynimo? Ar vertėtų reglamentuoti „blogerių“ veiklą? Atsakymų į šiuos klausimus ieškoma buvusios žurnalistės Marianne Mikko parengtame pranešime.
Kokybiški interneto dienoraščiai – tai saviraiškos laisvė, nuoširdumas, įžvalgos, idėjos, įvairovė, lankstumas ir aktualumas. Deja, tarp anoniminių interneto dienoraščių randame ir betikslių, prasto skonio įrašų, šmeižto, neapykantos kurstymo ir paslėptos reklamos „perlų“. Kas anarchiškame ir chaotiškame internete leistų atsijoti grūdus nuo pelų?
Daug neatsakytų klausimų
Ar internetas turi tapti reguliuojama erdve, o už joje platinamos informacijos teisingumą numatyta atsakomybė, ar geriausias vaistas – savireguliacija? Ar kiekvienas tinklaraštininkas yra žurnalistas? Ar verta kurti informacijos pateikimo blogosferoje taisykles, o vartotojų internete kuriamą turinį prilyginti tradicinei žiniasklaidai?
Marianne Mikko (Socialistų frakcija, Estija) parengtame pranešime dėl žiniasklaidos pliuralizmo, kurį Kultūros komitetas patvirtino birželio 3 d., šnekama apie priemones, kurios leistų užtikrinti žiniasklaidos plačiąja prasme laisvę ir išvengti jos koncentracijos.
Europarlamentare tapusios žurnalistės Marianne Mikko pranešime tvirtinama, kad tinklaraščiai prisideda prie žiniasklaidos pliuralizmo, tačiau jų rengėjų ir leidėjų padėtis yra neapibrėžta ir kelia nemaža klausimų dėl autorių teisių apsaugos, nešališkumo, šaltinio apsaugos, etikos ir teisinės atsakomybės.
Pranešimo projekte M. Mikko siūlė panaikinti teisinį neapibrėžtumą, numatant savanorišką „blogų“ žymėjimą pagal jų kūrėjų ir leidėjų profesionalumą, finansinę atsakomybę ir interesus. Kultūros komitetas nepritarė šiai idėjai ir pasiūlė tinklaraščius, kaip ir bet kokį kitą vartotojų kuriamą turinį (angl. user generated content ), teisiniais tikslais prilyginti kitoms viešosios saviraiškos formoms.
Ivo Belet (Europos liaudies partijos ir Europos demokratų frakcija, Belgija) nuomone, žiniasklaidos įvairiapusiškumą užtikrinančių tinklaraščių nevertėtų riboti, tačiau būtina išspręsti asmeninio gyvenimo apsaugos bei galimybės atsakyti užtikrinimo klausimus.
Didėjanti „blogosferos“ tarša
„Ar interneto dienoraščiai didina žiniasklaidos įvairovę, ar kaip tik kelia grėsmę jos demokratiškumui?“ – klausėme europarlamentarų.
„Žinoma, tinklaraštininkai nekelia grėsmės, tačiau jie turi galimybių gerokai užteršti kibernetinę erdvę. Joje yra per daug brukalų, klaidinančios informacijos ir nedorų ketinimų. Iki šiol blogosfera iš esmės išliko sąžininga gerų ketinimų erdve, tačiau principų neturintys asmenys anksčiau ar vėliau bandys ją panaudoti savo interesams“, – aiškina M. Mikko. Ji siūlo nelaukti teismų sprendimų ir precedentų, iš anksto numatant iškilsiančių problemų sprendimo būdus.
EP narė primena, jog blogosfera nėra vienalytė – vieni asmenraščių kūrėjai kasdien fiksuoja įvykius ir savo apmąstymus, kiti atvirai deklaruoja politines idėjas, treti slepia tikruosius savo ketinimus ar net gauna pinigus už tai, ką ir kaip rašo. Asmeninius „blogus“ rašo ir žurnalistai, ir pilietinę pareigą jaučiantys žmonės.
Estų parlamentarei pritaria ir Jorgo Chatzimarkakis (Liberalų ir demokratų aljansas, Vokietija), tvirtinantis, kad asmenraščiai nekelia grėsmės, tačiau jie yra galingi ginklai, kuriais gali pasinaudoti pačios įvairiausios interesų grupės. „Palikti be priežiūros, jie gali kelti pavojų žiniasklaidos pliuralizmui“, – mano EP narys.
Daugiau skaidrumo ir atsakomybės
„Turime visišką painiavą. Visuomenė vis dar labai pasitiki tinklaraščių turiniu, jie laikomi nuoširdžia žiniasklaidos atmaina. Ji turi tokia ir išlikti“, – pabrėžia M. Mikko, gynusi komiteto atmestą asmenraščių kokybės ženklo, kuris leistų atskirti, kas ir kodėl juose rašo, idėją. M. Mikko ragina žiniasklaidos ombudsmeno dar neturinčias ES šalis apmąstyti panašių žiniasklaidos laisvės gynimo institucijų, kurios gintų ir tinklaraštininkų laisvę, įsteigimo galimybę.
Pranešime pritariama nuolatinėms leidėjų ir žurnalistų atstovų pastangoms parengti žiniasklaidos laisvės chartiją. J. Chatzimarkakio nuomone, chartija turėtų apimti ir tinklaraštininkų veiklą. Jis yra įsitikinęs, kad vertėtų kurti žiniasklaidos pliuralizmo stebėsenos sistemas, kurios apimtų ir tinklaraščiuose atspindimus finansinius, komercinius ir profesinius interesus.
Dėkojame už visos Europos internautų šia tema išsakytas nuomones ir diskusijas. Prie tinklaraščių temos grįšime metų pabaigoje, kuomet Europos Parlamentas išsakys savo galutinę nuomonę dėl „blogerių“ teisių ir jų veiklos reglamentavimo bei balsuos dėl M. Mikko pranešimu paremtos rezoliucijos.
Iki šiol blogosfera iš esmės išliko sąžininga gerų ketinimų erdve, tačiau principų neturintys asmenys anksčiau ar vėliau bandys ją panaudoti savo interesams
Marianne Mikko
20080605STO30955 M. Mikko pranešimo projektas [pdf] Anonimiškas naršymas internete: tikrovė ar iliuzija? Tarp piratavimo ir interneto laisvės: interviu su G. Bono Kultūra ir jaunimas: visi straipsniai
LT
1
PHOTO
20080610PHT31191.jpg
LT
2
LINK
/meetdocs/2004_2009/documents/pr/712/712320/712320lt.pdf
LT
5
LINK
/news/public/documents_par_theme/906/default_lt.htm
-//EP//TEXT IM-PRESS 20080121STO19257 0 NOT XML V0//LT
-//EP//TEXT IM-PRESS 20080415STO26612 0 NOT XML V0//LT
-//EP//DTD IM-PRESS 20050901 STO DOC XML V0//EN
-//EP//STYLESHEET IM-PRESS 20050901 STO DOC XML V0//EN
