13.2.2007
PASIŪLYMAS DĖL REZOLIUCIJOS
siekiant baigti diskusijas dėl Tarybos ir Komisijos pareiškimų
pagal Darbo tvarkos taisyklių 103 straipsnio 2 dalį
pateikė Thierry Cornillet, Philippe Morillon, Marielle De Sarnez ir Marios Matsakis
ALDE frakcijos vardu,
dėl humanitarinės padėties Darfure
Europos Parlamento rezoliucija dėl humanitarinės padėties Darfure
Europos Parlamentas ,
-
atsižvelgdamas į savo ankstesnes rezoliucijas dėl padėties Darfure, ypač į 2004 m. rugsėjo 16 d., 2005 m. birželio 23 d., 2006 m. balandžio 6 d. ir 2006 m. rugsėjo 28 d. rezoliucijas;
-
atsižvelgdamas į Jungtinių Tautų priimtą „pareigos ginti“ koncepciją, pagal kurią tuo atveju, kai „nacionalinės valdžios institucijos akivaizdžiai neužtikrina savo gyventojų apsaugos nuo genocido, karo nusikaltimų, etninio valymo ir nusikaltimų žmogiškumui“, Jungtinių Tautų Saugumo Taryba, remdamasi Jungtinių Tautų Chartijos VII skyriumi, gali nuspręsti siųsti karines pajėgas;
-
atsižvelgdamas į visas Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos rezoliucijas dėl Sudano, o ypač į rezoliuciją Nr. 1706, kuria leidžiama Darfure dislokuoti naujas taikos palaikymo pajėgas;
-
atsižvelgdamas į Jungtinių Tautų konvenciją dėl vaiko teisių, kuri yra privaloma ir taikoma be nukrypimų;
-
atsižvelgdamas į 1983 m. Nobelio taikos premijos laureato Desmondo Tutu raginimą suburti stiprias Jungtinių Tautų pajėgas, turinčias veiksmingus įgaliojimus ginti Darfuro civilius gyventojus;
A.
labai susirūpinęs tuo, kad nepaisant 2006 m. gegužės 5 d. Abudžoje (Nigerija) pasirašyto Darfuro taikos susitarimo, Darfure vykstančio konflikto tarp reguliariosios kariuomenės, vyriausybę remiančių kovotojų ir maištininkų metu per pastaruosius trejus metus žuvo mažiausiai 400 000 žmonių ir daugiau kaip 2,5 mln. žmonių tapo pabėgėliais ir buvo perkelti;
B.
kadangi, Jungtinių Tautų stebėtojų duomenimis, daugiau kaip 2,5 mln. pabėgėlių ir perkeltųjų asmenų nebegali gauti tarptautinės pagalbos ir miršta dėl prastos mitybos ir ligų;
C.
susirūpinęs tuo, kad daug humanitarinių organizacijų, nebegalėdamos užtikrinti savo darbuotojų saugumo, buvo priverstos palikti Darfuro teritoriją,
D.
mano, kad dėl tokios ilgai trunkančios padėties Darfure stipriai destabilizuojamas visas regionas ir tai lemia kitas humanitarines krizes Čade ir Centrinės Afrikos Respublikoje;
E.
mano, kad aukų skaičius kasdieną didėja ir todėl tarptautiniai veiksmai tampa vis labiau būtini;
1.
prašo Europos Sąjungos valstybių narių vyriausybių, Tarybos ir Komisijos dėti visas galimas pastangas ir prisiimti atsakomybę už veiksmingą Darfuro gyventojų apsaugą nuo humanitarinės krizės;
2.
ragina Tarybą ir Komisiją vykdant Europos saugumo ir gynybos politiką ir vadinamuosius Petersbergo uždavinius bei gavus aiškius Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos įgaliojimus vėl pradėti taikyti, vadovaujantis Jungtinių Tautų Chartijos VII skyriumi, „pareigos ginti“ principą ir, bendradarbiaujant su Jungtinėmis Tautomis ir Afrikos Sąjunga, atkurti saugios humanitarinės pagalbos koridorius, kuriais humanitarinės organizacijos galėtų patekti pas pabėgėlius ir perkeltuosius asmenis Darfure bei pasienio su Čadu ir Centrinės Afrikos Respublika zonoje ir suteikti jiems būtiną humanitarinę pagalbą;
3.
ragina virš viso Darfuro nustatyti neskraidymo zoną ir leisti skraidyti tik humanitarinės pagalbos lėktuvams;
4.
ragina Tarybą ir Komisiją sudaryti palankias sąlygas naujoms politinėms deryboms, kuriose dalyvautų visos konflikto šalys, ir būtų leista visiems perkeltiesiems gyventojams ir pabėgėliams saugiai grįžti į savo kaimus ir regionus;
5.
paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai, Komisijai, Europos Sąjungos valstybių narių vyriausybėms ir parlamentams, Afrikos Sąjungos Generaliniam Sekretoriui, Arabų Lygos Generaliniam Sekretoriui, Jungtinių Tautų Generaliniam Sekretoriui ir Jungtinių Tautų Saugumo Tarybai.
