GALUTINIS
A6-0009/2006
27.1.2006
PRANEŠIMAS
dėl 2005–2009 m. valstybės pagalbos reformos
(2005/2165(INI))
Ekonomikos ir pinigų politikos komitetas
Pranešėjas:
Gunnar Hökmark
PE 364.780v02-00
TURINYS
EUROPOS PARLAMENTO TEISĖKŪROS REZOLIUCIJOS PROJEKTAS...........................3
EXPLANATORY STATEMENT..............................................................................................12
Regioninės plėtros komiteto NUOMONĖ..............................................................17
PROCEDŪRA...........................................................................................................................22
EUROPOS PARLAMENTO TEISĖKŪROS REZOLIUCIJOS PROJEKTAS
dėl 2005–2009 m. valstybės pagalbos
( 2005/2165(INI) )
Europos Parlamentas ,
– atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą „Valstybės pagalbos veiksmų planas– mažesnė ir tikslingesnė valstybės pagalba: 2005–2009 m. valstybės pagalbos reformos programa ( KOM(2005)0107 )“,
– atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą „Konsultacinis dokumentas dėl valstybės pagalbos naujovių diegimo srityje ( KOM(2005)0436 )“,
– atsižvelgdamas į 2004 m. vasario 18 d. Komisijos sprendimo projektą dėl EB sutarties 86 straipsnio 2 dalies taikymo valstybės pagalbai kompensacijos už viešąją paslaugą forma skiriamai tam tikroms įmonėms, kurioms patikėta teikti bendros ekonominės svarbos paslaugas
Dabar - 2005 m. lapkričio 28 d. Komisijos sprendimas, OL L 312, 2005 11 29, p. 67. , kuris 2004 m. rugsėjo 8 d. buvo perduotas Europos Parlamentui, kad jis pateiktų savo nuomonę,
– atsižvelgdamas į 2004 m. vasario 18 d. Komisijos direktyvos, iš dalies keičiančios direktyvą 80/723/EEB dėl finansinių santykių tarp valstybių narių ir valstybės įmonių skaidrumo, projektą
Dabar - 2005 m. lapkričio 28 d. Komisijos direktyva Nr. 2005/81/EB, iš dalies keičianti direktyvą Nr. 80/723/EEB dėl finansinių santykių tarp valstybių narių ir valstybės įmonių skaidrumo bei dėl finansinio skaidrumo tam tikrose įmonėse, OL L 312, 2005 11 29, p. 47. , kuris 2004 m. rugsėjo 8 d. buvo perduotas Europos Parlamentui, kad jis pateiktų savo nuomonę,
– atsižvelgdamas į Komisijos darbo dokumentą dėl Bendrijos bendrųjų nuostatų dėl valstybės pagalbos kompensacijos už viešąją paslaugą forma, kuris 2004 m. rugsėjo 8 d. buvo perduotas Europos Parlamentui, kad jis pateiktų savo nuomonę,
– atsižvelgdamas į 2005 m. gruodžio 21 d. Komisijos komunikato projektą „2007–2013 m. valstybių narių regioninės pagalbos gairės“,
– atsižvelgdamas į Lisabonos strategijos uždavinius,
– atsižvelgdamas į 2002 m. kovo 15-16 d. Barselonoje vykusios Europos Vadovų Tarybos ir 2001 m. birželio 15-16 d. Geteborge vykusios Europos Vadovų Tarybos pirmininkaujančios šalies išvadas ir ypač į nuostatas, pagal kurias nuspręsta mažinti valstybės pagalbos valstybėse narėse mastą ir skirti ją bendros svarbos tikslams siekti,
– atsižvelgdamas į EB sutarties 2, 5, 16, 73, 86, 87 ir 88 straipsnius,
– atsižvelgdamas į savo ankstesnes rezoliucijas dėl bendros svarbos paslaugų, ypač į 1997 m. gruodžio 17 d. rezoliuciją dėl Komisijos komunikato dėl bendro intereso paslaugų Europoje
OL C 14, 1998 1 19, p. 74. , 2000 m. gegužės 18 d. rezoliuciją dėl direktyvos, iš dalies keičiančios Direktyvą 80/723/EEB dėl finansinių santykių tarp valstybių narių ir valstybės įmonių skaidrumo, projekto
OL C 59, 2001 2 23, p. 238. , 2001 m. lapkričio 13 d. rezoliuciją dėl Komisijos komunikato dėl bendro intereso paslaugų Europoje
OL C 140 E, 2002 6 13, p. 153. , 2004 m. sausio 14 d. rezoliuciją dėl Žaliosios knygos dėl bendro intereso paslaugų
OL C 92 E, 2004 4 16, p. 294. ir 2005 m. vasario 22 d. rezoliuciją dėl valstybės pagalbos, teikiamos kompensacijų už viešąsias paslaugas forma
Priimti tekstai, P6_TA(2005)0033 . ,
– atsižvelgdamas į 2001 m. sausio 12 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 69/2001 dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo de minimis valstybės pagalbai
OL L 10, 2001 1 13, p. 30. ,
– atsižvelgdamas į 2004 m. spalio 29 d. Romoje valstybių narių pasirašytos Sutarties dėl Konstitucijos Europai I-3, I-5, II-96, III-122, III-166, III-167 ir III-238 straipsnius,
– atsižvelgdamas į Europos Teisingumo Teismo precedento teisę dėl bendros svarbos paslaugų ir ypač į 2003 m. liepos 24 d. Europos Teisingumo Teismo sprendimą byloje C-280/00, Altmark Trans GmbH ir Regierunspräsidium Magdeburg prieš Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH , dalyvaujant Oberbundesanwalt beim Bundesverwaltungsgericht
[2003] ECR I-7747. ,
– atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 45 straipsnį,
– atsižvelgdamas į Ekonomikos ir pinigų politikos komiteto pranešimą ir Užimtumo ir socialinių reikalų komiteto, Pramonės, mokslinių tyrimų ir energetikos komiteto, Vidaus rinkos ir vartotojų apsaugos komiteto, Transporto ir turizmo komiteto ir Regioninės plėtros komiteto nuomones ( A6‑0009/2005 ),
A. kadangi nuostatos dėl valstybės pagalbos turėtų būti paprastos, skaidrios ir veiksmingos,
B. kadangi rinkos ekonomika yra veiksmingiausias būdas paskirstyti ribotus išteklius; kadangi dėl to valstybės pagalba turėtų teikiama tik kaip paskutinė priemonė,
C. kadangi skiriant valstybės pagalbą visuomet turėtų būti numatyti aiškiai apibrėžti tikslai, ši pagalba turi būti proporcinga ir ypač svarbu, kad ji būtų laikina,
D. kadangi kiekvienais metais Europos Sąjungoje suteikiamos valstybės pagalbos apimtis net pačiais konservatyviausiais vertinimais sudaro daugiau kaip 50 % metinio ES biudžeto; kadangi valstybės pagalbos dydis valstybėse narėse labai skiriasi ir 2003 m. svyravo nuo 0,10 % iki 2,76 % valstybių narių BVP ir tai sudarė potencialias sąlygas dideliems rinkos iškraipymams,
E. kadangi valstybės pagalba yra finansuojama mokesčių mokėtojų, todėl turėtų būti naudojama racionaliai ir rentabiliai,
F. kadangi pagrindas teikti valstybės pagalbą įmonėms turėtų būti nuolat ir tam tikrais laiko tarpais apsvarstomas iš naujo ir kadangi užduotis nuolat prižiūrėti ir tikrinti, kaip naudojama valstybės parama, neturėtų būti perduota valstybių narių audito tarnyboms;
G. kadangi siekiant užtikrinti sąžiningą konkurenciją ir skaidrumą ir vengti diskriminacijos, reikalingos veiksmingos ir griežtos valstybės pagalbos kontrolės priemonės,
H. kadangi, taikydama subsidiarumo ir proporcingumo principus, Komisija turėtų atkreipti dėmesį į pažeidimus, kurie daro didelę žalą vidaus rinkai, kadangi pagal Sutarties 87 straipsnį valstybės pagalba nesuderinama su bendrąja rinka, „kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai“,
I. kadangi valstybės pagalbos kontrolės politikos veiksmingumas priklauso nuo geresnio informavimo apie jos poveikį suinteresuotiems asmenims;
J. kadangi, jei valstybės subsidija naudojama racionaliai ir jei atliekams išsami sąnaudų ir naudos analizė, valstybės pagalbos teikiama nauda gali būti daug didesnė nei sąnaudos;
K. kadangi valstybėse narėse nėra valstybės pagalbos priežiūros mechanizmų, kurie būtų lygiaverčiai Bendrijos lygmens priežiūrai;
L. kadangi Europos Parlamentas savo ankstesnėse rezoliucijose dėl valstybės pagalbos ir nuolatiniuose debatuose su Komisijos atstovu Ekonomikos ir pinigų politikos komitete ne kartą reikalavo imtis priemonių didesniam skaidrumui užtikrinti;
Bendroji dalis
1. remia Komisijos tikslą atnaujinti valstybės pagalbos teikimo tvarką ir procedūras, kaip skelbiama valstybės pagalbos reformos gairėse,
2. pritaria Komisijai, kad iš tikrųjų reikia iš esmės reformuoti valstybės pagalbos politiką;
3. pažymi, kad valstybės pagalbos politika yra sudėtinė konkurencingumo politikos dalis ir kad vykdant valstybės pagalbos kontrolę būtina kurti lygiavertę veiksmų erdvę visoms įmonėms, vykdančioms savo veiklą bendrojoje Europos rinkoje; tačiau atkreipia dėmesį į tai, kad pagal Sutarties 87 straipsnį valstybės pagalba gali padėti siekti kitų ES tikslų, ypač minimų Sutarties 2 straipsnyje;
4. atkreipia dėmesį į tai, kad EB sutarties 86 ir 87 straipsniuose aiškiai leidžiamos tam tikros išimtys iš bendro draudimo teikti valstybės pagalbą, kai siūloma pagalba teikia akivaizdžios naudos gyventojams ir aplinkai ir nekenkia bendrai Europos Sąjungos veiklai; taigi mano, kad vertinant, ar valstybės pagalba neprieštarauja Sutarčiai, labai svarbu rasti pusiausvyrą tarp valstybės pagalbos neigiamų padarinių konkurencijai ir jos teigiamų padarinių visuotiniams Bendrijos interesams;
5. pažymi, kad, siekiant išvengti teisinio neapibrėžtumo, Komisijos sprendimai turi būti suderinti su atitinkamais Teisingumo Teismo sprendimais; mano, kad Valstybės pagalbos veiksmų planas, jei reikia, turėtų būti lydimas įstatymų leidybos iniciatyvos, kuri padėtų reformuoti valstybės pagalbą siekiant įgyvendinti ES užsibrėžtus tikslus ir gerinti teisinį aiškumą;
6. siūlo Komisijai parengti išsamias ir kuo nuoseklesnes gaires dėl Teisingumo Teismo sprendimų dėl valstybės pagalbos teikimo tvarkos, nesvarbu, ar šios pagalbos teikimas grindžiamas Sutarties, ar antrinių teisės aktų nuostatomis;
7. pabrėžia, kad reikia atsižvelgti į praeityje nesėkmingus valstybės pagalbos atvejus ir tuos atvejus, kai tai pasirodė esanti veiksminga priemonė nustatytiems tikslams siekti; pažymi, kad neturėtų būti teikiama konkurenciją iškraipanti valstybės pagalba;
8. išreiškia pageidavimą, kad Komisija paskelbtų Parlamentui ir Tarybai skirtą metinę valstybėse narėse suteiktos valstybės pagalbos ataskaitą;
9. prašo Komisijos taikyti griežtą tvarką, pagal kurią valstybės narės ir naudos gavėjai privalėtų teikti ataskaitas; atsižvelgdamas į tai, prašo Komisijos pakeisti valstybės pagalbos rezultatų lentelę;
10. mano, kad šiandieninėje pasaulinėje ekonomikoje labai svarbu, kad Bendrijos lygmeniu nustatomose taisyklėse būtų atsižvelgiama į tarptautinės konkurencijos sąlygas;
11. pritaria Valstybės pagalbos veiksmų plane skelbiamai Komisijos nuostatai, kad vieni pagrindinių Bendrijos tikslų - aukštas užimtumo lygis, tvarus augimas, ekonominė ir socialinė sanglauda;
Didesnis dėmesys ekonominiam aspektui
12. pritaria Komisijos tikslui labiau atsižvelgti į ekonominį aspektą teikiant valstybės pagalbą ir sutelkti dėmesį į tuos atvejus, kurie gali labiausiai iškraipyti konkurenciją ir prekybą;
13. ragina Komisiją aiškiai apibrėžti savo poziciją ekonominiu aspektu, kad suinteresuotoms šalims būtų užtikrintas teisinis aiškumas; mano, kad ekonominė analizė turėtų būti paremta tiksliais kriterijais, pagrįstais kitose konkurencijos teisės srityse galiojančiamis procedūromis, ir užtikrinta, kad procedūros nebūtų pernelyg sudėtingos;
14. ragina Komisiją visuose savo sprendimuose pateikiamai ekonominei analizei taikyti du neteisėtos valstybės pagalbos vertinimo kriterijus, kaip tai numatyta Sutarties 87 straipsnio 1 dalyje (iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti / daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai); prašo Komisijos patvirtinti ir tiksliai apibrėžti savo požiūrį į abu minėtus kriterijus atitinkamose gairėse;
15. siūlo Komisijai pateikti išsamesnį „rinkos nepakankamumo“ sąvokos apibrėžimą, įskaitant paaiškinimus, kokiais atvejais gali būti vartojama ši sąvoka, ir atitinkamą metodologiją; primygtinai reikalauja sukurti veiksmingą koncepciją tam, kad valstybės narės ir naudos gavėjai galėtų ją praktiškai taikyti ir naudoti; primygtinai reikalauja, kad procedūros pagal naująją tvarką būtų trumpesnės; prašo Komisijos išaiškinti rinkos nepakankamumo sąvokos ir valstybės pagalbos draudimo pagrindų, numatytų Sutarties 87 straipsnyje, tarpusavio ryšį;
16. atkreipia dėmesį į Komisijos pirmininko pavaduotojo Siimo Kallaso pasiūlymą didinti skaidrumą teikiant subsidijas žemės ūkio srityje, kai valstybės narės privalo skelbti internete informaciją apie visus gavėjus ir suteiktas jiems lėšas, ir rekomenduoja šią tvarką taikyti visoms valstybės subsidijoms; rekomenduoja valstybėms narėms reikalauti, kad visos įmonės išsamiai praneštų apie gautas subsidijas ir taip suteiktų galimybę akcininkams geriau įvertinti tikrąją įmonės padėtį, ypač tuo atveju, jei valstybės subsidijos būtų sumažintos;įspėja, kad valstybės pagalba gali būti ir žalinga, nes gali paskatinti potencialiai naudingas įmones persikelti iš vienos valstybės narės į kitą vaikantis subsidijų, o tai neduotų jokios realios naudos siekiant bendrų ES tikslų;
Naujovės, moksliniai tyrimai ir technologijų plėtra (MTTP)
17. pabrėžia naujovių ir MTTP svarbą siekiant, kad ES būtų konkurencinga pasaulio ekonomikoje;
18. pabrėžia, kad valstybės pagalba MTTP turėtų būti vertinama atsižvelgiant į Lisabonos strategijos tikslus ir leistų valstybėms narėms tuo pat metu spręsti rinkos nepakankamumo problemą ir parengti priemonių, kuriomis įmonės būtų labiau skatinamos investuoti į mokslinius tyrimus ir technologijų plėtrą; vis dėlto pabrėžia, kad pagalba MTTP neturi sudaryti sąlygų teikti rinką iškraipančią pagalbą, ypač teikiant pirmenybę įsitvirtinusiems rinkos dalyviams; atsižvelgdamas į tai, pabrėžia, kad valstybėse narėse reikia įveikti reguliavimo ir fiskalines kliūtis, kurios stabdo naujo ir pažangaus verslo plėtrą;
19. itin remia valstybės pagalbos lankstumą, susijusį su pažangių idėjų pasiūla ir skatinimu viešojo sektoriaus mokslinių tyrimų įstaigose ir universitetuose, taip pat remia aiškias ir paprastas taisykles, padedančias pritaikyti tokias idėjas ir technologijas verslo įmonėse; atsižvelgdamas į tai, remia tolesnes pastangas sukurti naujovių naudojantis valstybės ir privataus sektoriaus bendradarbiavimu ir partneryste;
20. pabrėžia principą, kad skiriant pagalbą MTTP neturėtų būti teikiama pirmenybė atskiroms įmonėms; ragina Komisiją skirti pagalbą MTTP inovacijų grupėms;
21. pritaria Komisijos ketinimui padidinti valstybės pagalbos sistemos lankstumą siekiant paremti naujovių kūrimą taip, kad parama būtų proporcinga naujovių nutolimui nuo rinkos;
Rizikos kapitalas
22. mano, kad dėl netinkamo reguliavimo ir mokesčių sistemų, kurios nenumato lengvatų, tam tikrose valstybėse narėse nepakanka galimybių pasinaudoti rizikos kapitalu, ypač smulkiajam verslui; todėl džiaugiasi Komisijos komunikato dėl valstybės pagalbos ir rizikos kapitalo
OL C 235, 2001 8 21, p. 3. persvarstymu;
23. pabrėžia, kad reikia skatinti steigti naujas įmones ir plėsti neseniai įsteigtas pažangias MVĮ, inter alia , suteikiant atitinkamų mokesčių lengvatų;
24. pabrėžia, kad reikia mažiau apsunkinančių, greitesnių patvirtinimo procedūrų; atsižvelgdamas į tai, pritaria siūlymui taikyti bendrąsias išimtis nedidelei pagalbai, skiriamai MVĮ;
Bendros ekonominės svarbos paslaugos
25. ragina Komisiją pagaliau užtikrinti teisinį aiškumą dėl pagalbos, skirtos bendros ekonominės svarbos paslaugoms teikti;
26. mano, kad pernelyg didelis kompensavimas yra svarbiausias kriterijus, todėl bendros ekonominės svarbos paslaugų finansavimas laikytinas valstybės pagalba tik tais atvejais, kai pateisinamo kompensavimo kriterijaus nepaisoma arba neįmanoma įrodyti, kad jo paisoma;
27. apgailestauja, jog vis dar kyla didelių nesutarimų dėl to, kaip Komisija ketina praktiškai interpretuoti „Altmark“ byloje priimtą Teisingumo Teismo sprendimą; ragina Komisiją paskelbti suprantamą ir tikslų aiškinamąjį komunikatą ir jame paaiškinti ketvirtąjį kriterijų, išdėstytą „Altmark“ byloje priimtame sprendime;
28. žinant didėjančią valstybės ir privataus sektoriaus partnerystės svarbą kuriant infrastruktūrą mažiau išsivysčiusiuose regionuose, prašo Komisiją skirti ypatingą dėmesį klausimui, susijusiam su valstybės pagalbos teikimu tokiai partnerystei, paaiškinti visus teisinius aspektus, susijusius su valstybės pagalbos taisyklių taikymu minėtu atveju, ir ypač ragina tinkamomis taisyklėmis užtikrinti, kad būtų paprasčiau naudotis valstybės ir privataus sektoriaus partnerystės priemone; pareiškia, kad atsižvelgiant į tai reikėtų skirti ypatingą dėmesį siekiui išlaikyti skaidrumą;
29. pažymi, kad mažesnėms viešųjų paslaugų įmonėms numatytos valstybės pagalbos taisyklių išimtys; vis dėlto nėra įsitikinęs, kad valstybės pagalbos taisyklėse tinkamai atskirtos mažų ir didelių įmonių sampratos; todėl prašo Komisiją, kad ji savo vertinimą grįstų valstybės pagalbos priemonių poveikiu atitinkamai rinkai, o ne atitinkamų viešųjų paslaugų įmonių dydžiu;
Bendrosios išimtys
30. remia Komisijos bendrąsias išimtis nustatančio reglamento priėmimą siekiant supaprastinti ir sutelkti esamas bendrąsias išimtis (visų pirma taikomas mokymui, MVĮ ir užimtumui) ir įtraukti daugiau išimčių (visų pirma dėl valstybės pagalbos remiant MVĮ ir MTTP), jei tik bus stebimas ir prireikus uždraustas kryžminis didelių įmonių subsidijavimas mažų įmonių sąskaita; remia Komisijos tikslą sutelkti išteklius siekiant atsisakyti labiausiai rinką iškraipančių pagalbos rūšių; mano, kad pranešimo procedūra ir su ja susijęs atidėjimas turėtų būti proporcingas rinkos iškraipymų, kylančių dėl tokios pagalbos, grėsmei; pareiškia, kad viena teisinė priemonė taip pat galėtų padėti ateityje plėsti bendrosios išimties sąvoką taip, kad apie mažesnes kiekvienos rūšies pagalbos sumas nebereikėtų pranešti;
31. pabrėžia, jog reikia užtikrinti, kad bendrąsias išimtis nustatantis reglamentas iš tikrųjų supaprastintų procedūrą ir nustatydamas aiškias, išsamias ir nedviprasmiškas nuostatas, kurios neprieštarautų svarbiausiam uždaviniui – bendrai mažinti valstybės pagalbą;
32. džiaugiasi pasiūlymu padidinti sumą, kurios neviršydamos valstybės narės gali suteikti de minimis pagalbą; siūlo šią sumą padidinti du kartus – iki 200 000 eurų; atsižvelgdamas į tai, prašo Komisiją spręsti sąveikos kontrolės problemą;
Pagalba regionams
33. džiaugiasi, kad Komisija pasiūlė persvarstyti savo gaires, skirtas valstybių narių teikiamai regioninei pagalbai; ragina šį persvarstymą glaudžiai susieti su 2007–2013 m. laikotarpio struktūrinių fondų taisyklių reforma; pabrėžia, kad, įgyvendinant regioninės pagalbos reformą, didesnis dėmesys turėtų būti skiriamas teritoriniams kriterijams, siekiant atskirti geografines ES sritis, pasižyminčias gera ekonomine padėtimi, patiriančias su verslo pokyčiais susijusių sunkumų ir susiduriančias su nuolatinėmis gamtinėmis kliūtimis; mano, kad sanglaudos ir valstybės pagalbos priemonės viena kitą papildo; patirtis rodo, kad valstybės pagalbos priemonėmis buvo veiksmingai siekiama tikros pajamų konvergencijos visoje Europos Sąjungoje;
34. mano, kad teikti valstybės pagalbą turėtų būti leidžiama tik tuomet, jei užtikrinama nauda, kurios neįmanoma užtikrinti jokiomis kitomis politinėmis priemonėmis, ir pagalba yra naudinga regionui; todėl remia požiūrį dėl veiksmingesnės pagalbos regionams, skiriant daugiau dėmesio investicijoms į infrastruktūrą ir horizontalią pagalbą atsilikusiuose arba mažiau išsivysčiusiuose Europos Sąjungos regionuose, įskaitant palankių mokestinių sąlygų nustatymą pereinamuoju laikotarpiu, kuris negali būti ilgesnis nei penkeri metai; atsižvelgdamas į tai, pažymi, kad reikia ir toliau taikyti atitinkamas paramos priemones „statistinio poveikio“ paliestuose regionuose;
35. mano, kad turėtų būti persvarstytas sprendimas sumažinti valstybės pagalbą „statistinio poveikio“ paliestiems regionams, kuriuose gaunamos pajamos santykinai padidėjo dėl plėtros, tačiau juose nebuvo realaus augimo ar konvergencijos ir jie susiduria su aukšto nedarbo lygio problema;
36. ragina Komisiją atsižvelgiant į ES tikslus ir jos sanglaudos politiką, skirtą pasiekti ekonominę ir socialinę konvergenciją imantis priemonių ES regionų skirtumams mažinti, užtikrinti, kad valstybės pagalba neiškraipytų konkurencijos tarp valstybių narių regionų ir nefinansuotų įmonių persikėlimo iš vienos ES vietos į kitą, nes tai visų pirma paskatintų darbo vietų praradimą vienuose ir atsiradimą kituose regionuose;
37. ragina Komisiją, vadovaujantis Lisabonos ir Geteborgo strategijomis, nuodugniau ir išsamiau įvertinti įvairias valstybės pagalbos rūšis ir jų veiksmingumą tam, kad Komisija galėtų nurodyti, ar tam tikros pagalbos rūšys yra naudingesnės už kitas pagal ilgalaikį teigiamą poveikį, kurį jos gali daryti regionų plėtrai;
38. prašo Komisiją taikyti valstybės pagalbos reformos programoje išdėstytus principus ir specialioms taisyklėms, taikomoms tam tikruose (pvz., žemės ūkio, žuvininkystės, anglių gavybos ir transporto) sektoriuose, kurie dažnai yra sutelkti teisę naudotis struktūrinių fondų parama turinčiuose regionuose, ir pateikti konkretesnių pasiūlymų, kaip šias specialias taisykles pakeisti.
Pagalba aplinkos apsaugos srityje
39. mano, kad valstybės pagalba aplinkos apsaugos srityje, jei ji yra skiriama sąžiningai ir skaidriai, gali atlikti esminį vaidmenį siekiant tvarios ES plėtros, visų pirma skatindama ilgalaikes investicijas į technologijas ir tokių technologijų patentavimą Europos Sąjungoje, atitikdama JT Bendrojoje klimato kaitos konvencijoje nustatytą tikslą – stabilizuoti šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijas;
40. mano, kad, kaip teigiama 2004 m. sausio 28 d. Komisijos komunikate „Technologijų skatinimas siekiant darnaus vystymosi: Europos Sąjungos aplinkosaugos technologijų veiksmų planas“ ( KOM(2004)0038 ), dabartinės valstybės pagalbos aplinkos apsaugos srityje gairės „nėra tinkamai pritaikytos atsižvelgiant į vis sudėtingesnes investicijas į aplinkos apsaugos technologijas ir naujas valstybės ir privataus sektoriaus partnerystės formas“
4.2.3 dalis. ;
41. todėl džiaugiasi, kad suinteresuotos šalys pradėjo šių gairių, kurios turėtų galioti iki 2007 m. pabaigos, persvarstymą;
Geresnis valdymas
42. mano, kad galiojanti valstybės pagalbos tvarka ir procedūros turi tam tikrų trūkumų ir yra pernelyg biurokratinės;
43. todėl džiaugiasi, kad siekiant sukurti greitesnes ir veiksmingesnes pranešimo procedūras, valstybės pagalbos procedūroms pradėtos taikyti pažangiosios patirties gairės; atsižvelgdamas į tai, abejoja, ar siekiant šio tikslo nebūtų geriau priimti reglamentą, o ne gaires;
44. labai pritaria minčiai kurti glaudesnį valstybių narių priežiūros institucijų, pvz., audito rūmų, tinklą, kuris galėtų leisti lengviau užtikrinti valstybės pagalbos taisyklių taikymo nuoseklumą;
45. pabrėžia, jog siekiant, kad taisyklės būtų nuosekliai taikomos visose valstybėse narėse, reikia atidžiai stebėti ir koordinuoti kompetencijos perdavimą valstybių narių institucijoms; mano, jog dėl kompetencijos perdavimo gali kilti problemų, kad valstybės pagalbos taisyklės bus taikomos skirtingai, ypač turint mintyje nevienodą kompetentingų valstybių narių institucijų struktūrą ir patirties bei žinių lygį; pabrėžia, jog svarbu, kad veiktų kompetentingų valstybių narių institucijų tinklas;
46. ragina Komisiją nustatyti tikslius su valstybės pagalba susijusių veiksmų, įskaitant atitiktį taisyklėms, terminus;
47. reiškia nepasitenkinimą dėl to, kad sankcijos dėl pagalbos, apie kurią nebuvo pranešta, šiuo metu taikomos naudos gavėjams, o ne valstybėms narėms; todėl remia Komisijos pastangas ieškoti naujų atgrasymo priemonių, siekiant išspręsti neteisingo valstybės pagalbos taisyklių taikymo valstybėse narėse problemą, ir ragina Komisiją numatyti tam tinkamų sankcijų;
48. pakartoja prašymą, kad sprendžiant visus klausimus, kuriais Taryba priima sprendimą kvalifikuota balsų dauguma, būtų taikoma bendro sprendimo procedūra;
0
0 0
49. paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai ir Komisijai.
EXPLANATORY STATEMENT
In the perspective of the Lisbon process the European Union's competition policy is of crucial importance. European companies must be able to merge, invest and develop in order to strengthen and improve their competitiveness. It is essential that innovation and entrepreneurship are preconditions for companies' success.
It is also of utmost importance that new markets, new products and new services be developed in the European economy. Investments of this kind require more than anything else a level-playing field, where bigger companies aren't unduly favoured at the expense of smaller ones, where political decisions don’t favour any single company,.
In a dynamic a market economy, stable institutions foster equal conditions for newcomers as well as for traditional businesses, for entrepreneurs with the new ideas as well as for established companies launching traditional products. It is inherent to successful business innovations that only very few companies manage to grasp and profit from real opportunities.
New innovations that have changed markets and sometimes the world, like Tetra Pak, the light bulb, IKEA, Apple or Internet-services, had very rarely the backing of public institutions or political majorities.
This is even more striking regarding the knowledge- and information society. We can see very few examples where new inventions have had broad political support. More often the political interest has been focussed on already existing industries. The ship-yards of the seventies, the steel-industry and the airlines, not to mention the textile industry are some examples on how huge amounts of money have been invested in industries of the past, damaging thereby future growth and the emergence of new jobs.
State aid has a clear tendency to maintain uncompetitive industries with low wages. In this respect State aid runs the risk of protecting old industries which will continuously need support. A development like that would be contrary to the aims of the Lisbon process. In the end we would maintain low-competitive industries with low wages instead of fostering emerging new ones. There is no prosperity and social security in a Europe supporting its non-competitive sectors while underinvesting in its true competitiveness.
The following rules are important in this respective:
· competitive industries do not need State aid,
· it is difficult for any public institution to define future business opportunities better than entrepreneurs continuously testing their products and services on the market itself,
· State aid tends to change the behaviour and management of subsidised companies, as they are more dependent on State aid than on the market which erodes their competitiveness,
· State aid tends to create a demand for new claims for support,
· State aid finally has more often delayed change than supported it.
The companies and the jobs of the future do rarely have advocates and interest groups supporting them and are never a political issue during election campaigns. The future business life has no trade unions, no employers' federations and no political interest groups that are standing up for them today but they should have the freedom of establishment, dynamic capital markets, and fair legislation on competition and State aid.
The European experience of State aid is not one that calls for more of it. It has contributed to low competitiveness, low wages, slow innovation and slow growth more than the opposite. It tends to change the balance between, not only companies, but also between different markets and Member States.
Markets that are supported for political reasons have an advantage over other markets, regardless of whether the economy's future lies with ship-yards or computers. Products and services that have this special treatment tend to defend their markets at the expense of other products and services.
Member States that are distributing State aid to their companies tend to give them an advantage at the cost of companies from other countries operating in the same market. The competitiveness of the European economy as a whole is the main looser with this approach.
State aid also does have the effect of hiding the real cost for consumers, and even increases costs. State aid is financed by taxpayers, which means that other public spending is reduced or tax reductions in favour of jobs and companies are made impossible.
It is from this perspective that your Rapporteur welcomes the Commissions road map for less but better targeted State aid. It is important to state that the overriding goal is to reduce the total amount of State aid in the Union. It is also important to put the question of State aid in the perspective of other political measures, which can fulfil political ambitions better. It is important to achieve uniformity in the Member States bringing State aid to more or less the same level in all countries. It is crucial to compare State aid with the risk of State aid failure and government failure and not only with the so-called market failures.
State aid is normally motivated by the ambition to correct market failures, in order to improve the functioning of markets and thereby enhance European competitiveness. State aid has also been motivated by the aim of influencing income- and wealth distribution within the EU (for example social and regional cohesion), even if such ambitions, in many cases, are in conflict with aspects like efficiency and competitiveness.
In economic theory, when markets are allowed to function freely, market failures of various kinds may exist, which may in turn produce socially inefficient economic outcomes. The origin of market failures can be of various kinds:
Externalities imply that market agents can have negative or positive effects on other actors in the market that is not reflected in the pricing system. It is not obvious whether such externalities should best be solved by a subsidy or a tax. Sometimes a negative externality, like pollution can be more efficiently solved by allowing emission trading rights. Positive externalities, like education, generally lead to underinvestment in the activity. A subsidy can in this case correct the problem, but care must be taken to avoid wasteful subsidies.
Imperfect information is another market failure that might call for intervention if the imperfection needs to be removed. Such market failures may exist in financial markets or in the area of R and D. There may be underinvestment in the market, from the social point of view, if market actors have less information than is socially desirable. In some cases this may call for subsidies, but in other cases a first-best solution would be to act against the malfunctioning banking system.
Public goods is another market failure where a good or service can be beneficial to society, but the market cannot provide the service since it is impossible to exclude anyone from using the good and making them pay for it.
Against this background the following principles can be laid out for the use of State aid:
· The EU should be very restrictive when using State aid. It can in many cases be a fact that a subsidy is not the first best solution when curing a market failure .A subsidy is in many cases a second best solution when a market failure cannot be solved at its origin. Subsidies may have negative secondary effects when influencing market behaviour of various agents, besides the ones originally targeted.
· Since subsidies in many cases make the recipient of State aid dependent of the specific measure it should be made clear from the start that the subsidy is of a temporary character, limited in time. A new decision has to be taken if it should be prolonged (similar to a "sun-set clause").
· A subsidy should not be larger than the underlying market failure it is supposed to correct. All enterprises in the same sector should be permitted support, on equal terms.
· State aid must not give advantage to state-owned companies or public services operating on the market
· State aid must be general in its character, not favouring any special company or market solution
· State aid shall be based on an analysis that it is the best way to go, and that the goals will be achieved. The fact that so much of State aid has been counterproductive to its aims underlines the need to analyze State aid with the experience of State aid projects as a base.
· The Commission should take the initiative of a follow-up procedure, summarizing the effects of European State aid projects and present State aid activities.
· When State aid is applied there must be an added value that no other political measures can achieve and which is to the benefit of a region, the research and development sector, the environment or the economy as a whole.
· State aid should be given in a way that does not distort the market, hinders new entrepreneurs or favours specific companies.
· The Commission has to make a follow-up, ensuring that Member States do not increase State aid by using loopholes. Companies that receive State aid should present their figures in annual reports consolidating their received State aid in the EU in total. Owners have a fair reason to be informed about how much of turnover and profits are dependant on State aid rules.
Total State Aid as percentage of GDP
Source: Eurostat
1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003
EU (15 countries) 1.09 1.18 1.10 1.00 0.95 1.15 0.74 0.63 0.60 0.59 0.61 0.57
Euro-zone 1.24 1.37 1.26 1.12 1.06 1.35 0.85 0.73 0.70 0.69 0.70 0.63
Euro-zone (12 countries) 1.26 1.37 1.27 1.13 1.07 1.36 0.84 0.73 0.70 0.69 0.70 0.63
Belgium 0.96 0.92 0.64 0.61 0.64 0.46 0.49 0.50 0.48 0.52 0.53 0.40
Czech Republic : : : : : : : : 2.60 1.82 3.87 2.76
Denmark 0.49 0.72 0.68 0.67 0.79 0.80 0.82 0.84 0.96 0.96 0.88 0.67
Germany 1.64 2.02 1.87 1.40 1.17 1.02 0.90 0.89 0.86 0.88 0.88 0.77
Estonia : : : : : : : : 0.07 0.12 0.13 0.12
Greece 2.23 1.34 1.31 1.58 1.36 1.41 0.73 0.59 0.70 0.60 0.41 0.40
Spain 0.68 0.76 0.85 1.07 0.89 0.84 0.83 0.65 0.80 0.76 0.69 0.54
France 0.82 0.96 0.96 0.82 1.03 2.76 0.82 0.65 0.60 0.56 0.60 0.57
Ireland 0.77 0.85 0.85 0.64 0.60 0.61 1.13 1.27 1.10 1.10 0.86 0.69
Italy 1.71 1.54 1.23 1.26 1.24 1.02 0.86 0.54 0.48 0.49 0.55 0.54
Cyprus : : : : : : : : 2.65 3.08 3.30 2.36
Latvia : : : : : : : : 0.54 0.31 0.12 0.10
Lithuania : : : : : : : : 0.33 0.11 0.39 0.13
Luxembourg 0.84 0.60 0.59 0.57 0.56 0.52 0.50 0.40 0.36 0.33 0.41 0.30
Hungary : : : : : : : : 1.15 1.07 1.09 0.86
Malta : : : : : : : : 3.29 4.01 4.28 :
Netherlands 0.41 0.38 0.37 0.38 0.44 0.67 0.47 0.57 0.51 0.41 0.45 0.33
Austria : : : 1.05 0.97 0.89 0.79 0.71 0.64 0.66 0.62 0.66
Poland : : : : : : : : 0.98 0.84 0.71 2.76
Portugal 0.83 0.89 1.44 0.95 1.41 2.07 1.23 1.22 0.89 1.17 1.15 1.24
Slovenia : : : : : : : : 0.83 0.86 0.49 0.58
Slovakia : : : : : : : : 0.64 0.59 0.36 0.46
Finland : : : 2.84 1.95 1.88 1.73 1.49 1.40 1.41 1.42 1.41
Sweden : : : 0.45 0.43 0.39 0.42 0.41 0.40 0.38 0.38 0.60
United Kingdom 0.28 0.21 0.31 0.39 0.40 0.33 0.32 0.19 0.19 0.18 0.26 0.26
Bulgaria : : : : : : : : 0.85 0.50 0.45 0.65
Croatia : : : : : : : : : : : :
Romania : : : : : : : : 2.93 5.03 1.78 :
Turkey : : : : : : : : : : : :
Iceland : : : : : : : : : : : :
Norway : : : : : : : : : : : :
United States : : : : : : : : : : : :
Japan : : : : : : : : : : : :
23.1.2006
Regioninės plėtros komiteto NUOMONĖ
teikiama Ekonomikos ir pinigų politikos komitetui
dėl 2005–2009 m. valstybės pagalbos reformos
( 2005/2165(INI)
Nuomonės referentas:
Miloš Koterec
PASIŪLYMAI
Regioninės plėtros komitetas ragina atsakingą Ekonomikos ir pinigų politikos komitetą į savo pasiūlymą dėl rezoliucijos įtraukti šiuos pasiūlymus:
1. džiaugiasi reformos tikslu – sumažinti valstybės pagalbą, tačiau padidinti jos tikslingumą;
2. pritaria Komisijai, kad iš tikrųjų reikia iš esmės reformuoti valstybės pagalbos politiką;
3. primena, jog labai svarbu, kad ES lygmeniu taikoma valstybės pagalbos tvarka būtų teisinga, proporcinga, pastovi ir prognozuojama ir leistų iš esmės išvengti konkurencijos iškraipymų ir sudarytų palankias sąlygas tvariai regionų plėtrai skatinti;
4. džiaugiasi valstybės pagalbos reformos programoje pateiktu Komisijos ketinimu atnaujinti valstybės pagalbos tvarką ir procedūras;
5. pabrėžia, kad reikia mažinti valstybės pagalbos taisyklių ir procedūrų biurokratiškumą ir didinti jų skaidrumą, paprastumą naudoti ir nuspėjamumą;
6. atsižvelgdamas į tai, atkreipia dėmesį į Komisijos ketinimą padidinti sumą (palyginti su dabartiniu 100 000 eurų lygiu), kurios neviršydamos valstybės narės gali suteikti de minimis pagalbą, ir rekomenduoja pakeisti sąveikos taisyklę;
7. ragina Komisiją, vadovaujantis Lisabonos ir Geteborgo strategijomis, nuodugniau ir išsamiau įvertinti įvairias valstybės pagalbos rūšis ir jų veiksmingumą tam, kad Komisija galėtų nurodyti, ar tam tikros pagalbos rūšys yra naudingesnės už kitas pagal jų ilgalaikį teigiamą poveikį regionų plėtrai;
8. pabrėžia, kaip svarbu, kad valstybės pagalbos taisyklėse subsidiarumo principas būtų pripažintas tuo požiūriu, kaip vietos ir regionų valdžios institucijos užtikrina bendros ekonominės svarbos paslaugas, kurios, kaip svarbiausia Europos socialinės aprūpinimo sistemos sudedamoji dalis, yra būtinos siekiant užtikrinti socialinę ir teritorinę sanglaudą;
9. žinant didėjančią valstybės ir privataus sektoriaus partnerystės svarbą kuriant infrastruktūrą mažiau išsivysčiusiuose regionuose, prašo Komisiją skirti ypatingą dėmesį klausimui, susijusiam su valstybės pagalbos teikimu valstybės ir privataus sektoriaus partnerystei, paaiškinti visus teisinius aspektus, susijusius su valstybės pagalbos taisyklių taikymu minėtu atveju, ir ypač ragina tinkamomis taisyklėmis užtikrinti, kad būtų paprasčiau naudotis valstybės ir privataus sektoriaus partnerystės priemone; pareiškia, kad atsižvelgiant į tai reikėtų skirti ypatingą dėmesį siekiui išlaikyti skaidrumą;
10. prašo Komisiją taikyti valstybės pagalbos reformos programoje išdėstytus principus ir specialioms taisyklėms, skirtoms tam tikriems (pvz., žemės ūkio, žuvininkystės, anglių gavybos ir transporto) sektoriams, kurie dažnai yra sutelkti teisę naudotis struktūrinių fondų parama turinčiuose regionuose, ir pateikti konkretesnių pasiūlymų, kaip šias specialias taisykles pakeisti.
EXPLANATORY STATEMENT
The Road map for State aid reform 2005-2009 outlines the guiding principles for a comprehensive reform of State aid rules and procedures over the next five years. This overall reform aims at implementing the European Council commitment to "less, but better targeted" State aid.
The main four elements of the reform consist of:
1. less and better targeted State aid, which clearly meets identified objectives of common interest,
2. a refined economic approach including an assessment of the appropriateness and proportionality of aid granted,
3. more effective procedures and enforcement, greater predictability, less bureaucracy and more transparency
4. greater recognition of the shared responsibility of the European Commission and Member States in this field.
The Action Plan outlines in general terms the objectives and main issues of the following different specific State aid rules:
· State aid and innovation, research and development,
· State aid and investment in human capital,
· State aid and services of general economic interest,
· Block exemptions,
· Regional Aid Guidelines,
· Environmental Aid Guidelines,
Furthermore, it makes a series of suggestions for modernising the practise and procedures of State aid.
This State aid action plan embeds the current reform of the Regional Aid Guidelines (RAG) in view of adopting new RAG to be applied from 2007 onwards in the overall reform process of the EU State aid regime. The document sets the framework for the reform of horizontal rules, which is complementary to the use of State aid in less-developed regions eligible for Regional aid.
The document is seen as a consultation document and all stakeholders are invited to send their comments to the European Commission by September 2005.
The rapporteur believes that the Committee on Regional Development should seize this opportunity to reemphasis its position on State aid as a tool for regional development. State aids impact on territorial cohesion and the way in which State aids are allocated will make a difference in terms of regional development.
Transparent and predictable procedures and practises for notifying State aid provide certainty to investors thus facilitating investment decisions. The rapporteur therefore encourages the European Commission to make concrete proposals based on the principles and ideas outlined in the Road Map for making the procedures more transparent and predictable. The procedures for notifying State aid should not deteriorate companies from investing in areas, where they can receive State aid. The internet can be an important tool for increasing transparency and speeding-up procedures further.
Furthermore, the risk of being obliged to pay back State aids, since they were allocated illegally, have to be minimised. Regional development needs stable and predictable investment conditions.
Legal uncertainty has also to be avoided in the context of public-private partnerships. These partnerships have an increasing importance for regional development. Large infrastructure projects in the field of transport, energy and information rely more and more often on Public-Private-Partnerships given the budgetary situation of most Member States. It is thus important that State aid rules for assessing public resources involved in Public-Private-Partnerships are clear. The European Commission should provide more legal guidance on this matter.
The reduction of bureaucracy is another crucial element to create a more enterprise-friendly legal environment. The increase of the de-minimis threshold is a very positive step for reducing the procedure to the cases of major importance.
The European Commission has underlined in the past constantly that the reform of horizontal guidelines for State aid is complementary to reforming the Regional Aid Guidelines. Thus, regions lagging economically behind have to be particularly able to benefit from horizontal State aids. If these regions are not sufficiently taking into account by the new horizontal guidelines, which will be revised, in order to bring them better in line with the Lisbon Strategy, the Lisbon Strategy risks to undermine the Cohesion objectives. Consequently, the rapporteur believes that substantial, differentiated and fair regional bonuses in State aid rules for horizontal purposes should be granted to regions eligible for Regional State aid.
The Action plan does not address the reform of the rules for special sectors like agriculture, fisheries, coal production and transport. These sectors play often an important role in areas eligible for structural funds. Thus, these rules are also of particular importance for regional development. The European Commission should apply the same principles for rules in these special sectors and bring the sector specific rules in line with the ideas outlined in the road map.
Last but not least, the rapporteur welcomes the intention of the European Commission to assess further in depth and detail the different impact of different types of State aid in terms of effectiveness and distortion of competition. This assessment might also give some indications, which type of State aid is most beneficial for regional development.
PROCEDŪRA
Pavadinimas
2005–2009 m. valstybės pagalbos reforma
Procedūros numeris
2005/2165(INI)
Atsakingas komitetas
ECON
Nuomonę pateikė: Paskelbimo per plenarinį posėdį data
REGI 29.9.2005
Glaudesnis bendradarbiavimas - pranešimo plenarinėje sesijoje data
-
Nuomonės referentas(-ė) Paskyrimo data
Miloš Koterec 11.7.2005
Svarstymas komitete
1.12.2005
23.1.2005
Priėmimo data
23.1.2006
Galutinio balsavimo rezultatai
+:
–:
0:
37
1
1
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavę nariai
Alfonso Andria, Stavros Arnaoutakis, Elspeth Attwooll, Jean Marie Beaupuy, Rolf Berend, Jana Bobošíková, Graham Booth, Giovanni Claudio Fava, Gerardo Galeote Quecedo, Iratxe García Pérez, Eugenijus Gentvilas, Ambroise Guellec, Zita Gurmai, Gábor Harangozó, Marian Harkin, Konstantinos Hatzidakis, Gisela Kallenbach, Miloš Koterec, Constanze Angela Krehl, Jamila Madeira, Miroslav Mikolášik, Francesco Musotto, Lambert van Nistelrooij, Jan Olbrycht, Markus Pieper, Francisca Pleguezuelos Aguilar, Elisabeth Schroedter, Alyn Smith, Grażyna Staniszewska, Margie Sudre, Kyriacos Triantaphyllides, Oldřich Vlasák, Vladimír Železný
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavę pavaduojantys nariai
Inés Ayala Sender, Simon Busuttil, Brigitte Douay, Emanuel Jardim Fernandes, László Surján, Henri Weber
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavę pavaduojantys nariai (178 straipsnio 2 dalis)
Pastabos (galimos tik viena kalba)
PROCEDŪRA
Pavadinimas
2005–2009 m. valstybės pagalbos reforma
Procedūros numeris
2005/2165(INI)
Pagrindas Darbo tvarkos taisyklėse
45 straipsnis
Atsakingas komitetas Paskelbimo per plenarinį posėdį data
ECON
29.9.2005
Nuomonę teikiantis(-ys) komitetas(-ai) Paskelbimo per plenarinį posėdį data
EMPL
29.9.2005
ITRE
29.9.2005
IMCO
29.9.2005
TRAN
29.9.2005
REGI
29.9.2005
Nuomonė(-s) nepareikšta(-os) Sprendimo data
EMPL
12.7.2005
ITRE
5.10.2005
IMCO
21.11.2005
TRAN
29.8.2005
Glaudesnis bendradarbiavimas Paskelbimo per plenarinį posėdį data
Į pranešimą įtrauktas(-i) pasiūlymas(-ai) dėl rezoliucijos(-ų)
Pranešėjas(-ai) Paskyrimo data
Gunnar Hökmark
4.10.2005
Pakeistas(-i) pranešėjas(-ai)
Svarstymas komitete
10.10.2005
29.11.2005
23.1.2006
Priėmimo data
24.1.2006
Galutinio balsavimo rezultatai
Už:
Prieš:
Susilaikė:
42
1
1
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavę nariai
Zsolt László Becsey, Pervenche Berès, Sharon Margaret Bowles, Udo Bullmann, Ieke van den Burg, David Casa, Jan Christian Ehler, Jonathan Evans, Elisa Ferreira, Jean-Paul Gauzès, Robert Goebbels, Gunnar Hökmark, Karsten Friedrich Hoppenstedt, Ian Hudghton, Sophia in 't Veld, Othmar Karas, Piia-Noora Kauppi, Wolf Klinz, Christoph Konrad, Guntars Krasts, Enrico Letta, Astrid Lulling, Gay Mitchell, Joseph Muscat, John Purvis, Alexander Radwan, Bernhard Rapkay, Eoin Ryan, Manuel António dos Santos, Peter Skinner, Margarita Starkevičiūtė, Ivo Strejček,.
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavę pavaduojantys nariai
Jan Andersson, Harald Ettl, Werner Langen, Jules Maaten, Thomas Mann, Giovanni Pittella, Gilles Savary, Corien Wortmann-Kool,.
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavę pavaduojantys nariai (178 straipsnio 2 dalis)
Graham Booth, Willem Schuth, Antonio Tajani, Thomas Wise.
Pateikimo data – A6
27.1.2006
A6-0009/2006
50.