21.11.2009 B7-0141/2009 PASIŪLYMAS DĖL REZOLIUCIJOS siekiant užbaigti diskusijas dėl Tarybos ir Komisijos pareiškimų
pagal Darbo tvarkos taisyklių 110 straipsnio 2 dalį
dėl ES strategijos Kopenhagos konferencijoje klimato kaitos klausimu (angl. COP 15)
Jo Leinen
,
Karl-Heinz Florenz
,
Dan Jørgensen
,
Chris Davies
,
Satu Hassi
,
Bas Eickhout
,
Martin Callanan
,
Bairbre de Brún
Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komiteto vardu
PE428.759v02-00 B7‑0141/2009 Europos Parlamento rezoliucija dėl ES strategijos Kopenhagos konferencijoje klimato kaitos klausimu (angl. COP 15)
Europos Parlamentas ,
– atsižvelgdamas į Jungtinių Tautų bendrąją klimato kaitos konvenciją (JT BKKK) ir JT BKKK Kioto protokolą,
– atsižvelgdamas į Balio veiksmų planą (Sprendimas Nr. 1/COP13),
– atsižvelgdamas į 2009 m. gruodžio 7–18 d. Kopenhagoje (Danija) vyksiančią 15-ąją JT BKKK šalių konferenciją (angl. COP 15) ir į 5-ąjį Kioto protokolo šalių susitikimą (angl. COP/MOP 5),
– atsižvelgdamas į klimato ir energetikos teisės aktų rinkinį, kurį Parlamentas patvirtino 2008 m. gruodžio 17 d., visų pirma į 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2009/29/EB, iš dalies keičiančią Direktyvą 2003/87/EB, siekiant patobulinti ir išplėsti Bendrijos šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemą OL L 140, 2009 6 5, p. 63.
, taip pat į 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimą Nr. 406/2009/EB dėl valstybių narių pastangų mažinti jų šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijas, Bendrijai siekiant įvykdyti įsipareigojimus iki 2020 m. sumažinti šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijas OL L 140, 2009 6 5, p. 136.
,
– atsižvelgdamas į 2008 m. lapkričio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2008/101/EB, iš dalies keičiančią Direktyvą 2003/87/EB, kad į šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos leidimų prekybos sistemą Bendrijoje būtų įtrauktos aviacijos veiklos rūšys OL L 8, 2009 1 13, p. 3.
,
– atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą „Tarptautinio kovos su klimato kaita finansavimo didinimas. Europos pasiūlymai Kopenhagos susitarimui“ ( COM(2009)0475 ),
– atsižvelgdamas į savo ankstesnes rezoliucijas dėl klimato kaitos, ypač į 2009 m. vasario 4 d. rezoliuciją „2050 m.: ateitis prasideda šiandien – rekomendacijos dėl būsimos integruotos ES kovos su klimato kaita politikos“ Priimti tekstai , P6_TA(2009)0042 .
ir į 2009 m. kovo 11 d. rezoliuciją dėl ES strategijos ruošiantis išsamiam klimato kaitos susitarimui Kopenhagoje ir tinkamo kovos su klimato kaita politikos finansavimo Priimti tekstai , P6_TA(2009)0121 .
,
– atsižvelgdamas į 2005 m. gruodžio 20 d. Tarybos, Taryboje posėdžiavusių valstybių narių vyriausybių atstovų, Europos Parlamento ir Komisijos bendrą pareiškimą dėl Europos Sąjungos vystymosi politikos „Europos konsensusas“, ypač jo 22, 38, 75, 76 ir 105 punktus,
– atsižvelgdamas į savo 2008 m. spalio 21 d. rezoliuciją dėl Europos Sąjungos ir skurdžių labiausiai klimato kaitos pažeidžiamų besivystančių šalių Pasaulinio klimato kaitos aljanso (PKKA) sukūrimo Priimti tekstai , P6_TA(2008)0491 .
,
– atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 110 straipsnio 2 dalį,
A. kadangi 2009 m. gruodžio mėn. Kopenhagoje turėtų baigtis derybos dėl išsamaus tarptautinio susitarimo dėl klimato kaitos laikotarpiui po 2012 m.; kadangi šio susitarimo nuostatos turi derėti su naujausiais moksliniais duomenimis, pagal kuriuos įrodoma, kad klimatas keičiasi daug sparčiau ir didesniu mastu negu numatyta remiantis ankstesnėmis prognozėmis, ir su tikslu užtikrinti, kad bendra vidutinė metinė žemės paviršiaus temperatūra nepakiltų daugiau negu 2 °C laipsniais, palyginti su prieš industrializaciją buvusiu lygiu (vadinamasis 2 °C tikslas),
B. kadangi norint įgyvendinti šį 2 °C tikslą, būtina, kad išsivysčiusios šalys imtųsi iniciatyvos ženkliai sumažinti savo išmetamą teršalų kiekį, o besivystančios šalys taip pat prisidėtų prie šio tikslo siekimo,
C. kadangi besivystančios šalys mažiausiai prisidėjo prie klimato kaitos sukėlimo, bet susiduria su labai neigiamais jos padariniais; kadangi dėl klimato kaitos kyla pavojus 40 proc. tarptautinių investicijų, skirtų skurdui mažinti, taigi menksta vystomosios veiklos veiksmingumas ir tvarumas; kadangi būtina geriau koordinuoti su klimato kaita susijusias iniciatyvas ir vystymosi iniciatyvas, taip pat būtina, kad šios iniciatyvos viena kitą papildytų ir būtų darnios,
D. kadangi klimato kaita gali padidinti konfliktų dėl gamtinių išteklių galimybę sumažėjus žemės ūkio naudmenims, didėjant vandens trūkumui, naikinant miškus ar dėl klimato kaitos paveiktos migracijos,
E. kadangi dėl miškų naikinimo pasaulyje išmetama maždaug 20 proc. visų šiltnamio efektą sukeliančių dujų, sparčiai nyksta biologinė įvairovė ir tai kelia didelę grėsmę vystymuisi, ypač neturtingų asmenų pragyvenimui,
F. kadangi reikia skirti daug daugiau finansinių išteklių, kad besivystančios šalys, siekdamos mažinti klimato kaitos poveikį ir prisitaikyti prie jos, galėtų imtis būtinų veiksmų, taigi reikia įsipareigoti skirti maždaug tiek išteklių su klimato kaita susijusioms problemoms spręsti, kiek jų buvo skirta su dabartine finansų krize susijusioms problemoms spręsti,
G. kadangi daugiausia kovai su klimato kaita pažadėtų lėšų skiriama iš Oficialios vystymosi pagalbos (OVP) biudžetų, taigi menksta vystymosi pagalbai skiriamos lėšos ir skurdo mažinimo galimybės, be to, kyla pavojus, kad nebus pasiekti Tūkstantmečio vystymosi tikslai (TVT),
H. kadangi ES yra vienintelis regioninis subjektas pasaulyje, kuris įsipareigojo siekti privalomų tikslų siekiant sumažinti išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį, ir šiuo tikslu patvirtino minėtąjį klimato ir energetikos teisės aktų rinkinį, kurį sudaro teisinės priemonės siekiant įgyvendinti vienašalį įsipareigojimą iki 2020 m. išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį sumažinti 20 proc., palyginti su 1990 m. lygiu, taip pat įsipareigojimą šį kiekį mažinti 30 proc. arba daugiau, atsižvelgiant į naujausius mokslo duomenis, jei Kopenhagoje būtų susitarta dėl pakankamai ambicingo ir privalomo tarptautinio susitarimo, tačiau tam būtina, kad kitos išsivysčiusios šalys dėtų panašias pastangas ir kad pagal savo atsakomybę ir galimybes tinkamai prisidėtų ekonomiškai labiau pažengusios besivystančios šalys,
I. kadangi norint, kad spartėtų naujovių pažanga ir didėtų jų demonstracinės veiklos ir diegimo mastas ir kad visos šalys galėtų naudotis prieinamomis tvariomis technologijomis, būtini pasauliniai technologiniai pokyčiai ir technologinis bendradarbiavimas,
J. kadangi veiksmingas energijos vartojimas, visų pirma pastarosios pastatų energinio naudingumo iniciatyvos ir energijos ženklinimo taisyklės, – labai svarbus išskiriamo CO 2 kiekio mažinimo veiksnys,
K. kadangi patvirtinus ambicingas kovos su klimato kaita priemones būtų prisidedama prie dabartinės ekonomikos krizės įveikimo, nes būtų kuriamos darbo vietos ir didėtų ekonominės veiklos mastas; kadangi Tarptautinė energetikos agentūra laikosi nuomonės, kad Kopenhagoje būtina pasirašyti ambicingą susitarimą, kad dėl krizės atidėtas investicijas būtų galima panaudoti kaip aplinkos apsaugos požiūriu tvarias investicijas,
L. kadangi daugelis trečiųjų šalių jau ėmėsi kovos su klimato kaita priemonių, pvz., išmetamo nustatomi šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio mažinimo tikslai,
M. kadangi Kopenhagoje būtina pasirašyti išsamų susitarimą siekiant spręsti anglies junginių išlakų šaltinio perkėlimo problemą ir sudaryti vienodas galimybes siekiant pereiti prie tikslo mažinti išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį 30 proc.,
N. kadangi siekiant veiksmingai sumažinti išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį reikia laikytis visa apimančio požiūrio, kuris apimtų gamybos ir transporto sektorius, kurie išmeta šias dujas, be to, į tai reikia atsižvelgti norint sėkmingai pereiti prie tvaraus ekonomikos modelio, kuris pagrįstas principu, kad aplinkos kokybė glaudžiai susijusi su ekonomikos augimu, gerovės kūrimu ir technologine pažanga,
Tikslas
1. ragina ES toliau plėtoti išorės klimato politiką ir laikytis bendros pozicijos, kad ES per derybas Kopenhagos konferencijoje klimato kaitos klausimu (angl. COP 15) ir toliau atliktų svarbiausią vaidmenį, ir neatsisakyti didelių siekių diskutuojant su tarptautiniais partneriais, kad Kopenhagoje būtų pasirašytas ambicingas tarptautinis susitarimas, kurio nuostatos atitiktų naujausius mokslo duomenis ir derėtų su 2°C tikslu;
2. ragina visų COP 15 konferencijoje dalyvaujančių šalių valstybių ir vyriausybių vadovus suteikti šiam klausimui kiek galima didesnę pirmenybę ir įrodyti, kad esama iš tiesų tvirto politinio vadovavimo, taip pat pabrėžia, jog svarbu, kad minėtieji valstybių ir vyriausybių vadovai atvyktų į tuos COP 15 konferencijos renginius, kurie vyks aukščiausiuoju lygiu, siekiant išvengti bet kokios galimybės, kad susitarimo, pagal kurį būtų prisiimami svarbūs ilgalaikiai nacionaliniai įsipareigojimai, nepavyks pasiekti dėl to, kad dalyvaujantys derybininkai neturi reikiamų politinių įgaliojimų arba atitinkamų galių;
3. pabrėžia, kad siekiant užtikrinti įsipareigojimų tęstinumą pasibaigus pirmajam Kioto protokolo įsipareigojimų laikotarpiui labai svarbu, kad derybos Kopenhagoje norint sudaryti susitarimą dėl laikotarpio po 2012 m. būtų baigtos, ir pažymi, kad dėl tolesnio pasaulinio lygio veiksmų atidėliojimo gali susidaryti padėtis, kai ateities kartos nebegalės suvaldyti klimato kaitos;
Įsipareigojimai mažinti išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį
4. pabrėžia, kad tarptautinis susitarimas turėtų būti grindžiamas bendros, bet diferencijuotos atsakomybės principu, pagal kurį išsivysčiusios valstybės imtųsi iniciatyvos mažinti teršalų išmetimą šalies viduje, o besivystančios šalys ir sparčiai besivystančios ekonomikos šalys, visų pirma Kinija, Indija ir Brazilija, vadovaudamosi Balio veiksmų planu ir siekdamos užtikrinti tvarų vystymąsi, taip pat įsipareigotų nacionaliniu lygmeniu imtis tinkamų klimato kaitos poveikio mažinimo veiksmų, o išsivysčiusios valstybės jas remtų ir sudarytų joms sąlygas naudodamos priemones, kurias būtų galima įvertinti, nurodyti ataskaitose ir patikrinti, t. y. teiktų technologijas ir finansavimą ir ugdytų šių šalių gebėjimus;
5. mano, kad pagal Kopenhagos susitarimą šalys turi būti įpareigojamos privalomai mažinti taršą ir turi būti tarptautiniu lygmeniu numatytos sankcijos už įsipareigojimų nesilaikymą (šių sankcijų pobūdį dar reikia nustatyti);
6. primena, kad turi būti sudarytas toks tarptautinis susitarimas, pagal kurį būtų užtikrinama, kad iki 2020 m. išsivysčiusios šalys bendrai sumažintų išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį procentiniu dydžiu (palyginti su 1990 m. lygiu), kuris būtų artimas viršutinei 25–40 proc. intervalo ribai, kaip rekomenduoja Tarptautinė klimato kaitos komisija savo 4-joje įvertinimo ataskaitoje, ir kad remiantis naujausių mokslinių tyrimų duomenimis išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį reikia mažinti bent 40 proc.; ragina siekti, kad šis kiekis būtų mažinamas šalies viduje; primena, kad ilgalaikis tikslas, kurio siekti įsipareigotų ES ir kitos išsivysčiusios šalys, turėtų būti siekis 2050 m. sumažinti išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį 80 proc., palyginti su 1990 m. lygiu; primena, kad visuotiniu mastu šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekis turėtų pradėti mažėti vėliausiai iki 2015 m.; pabrėžia, kad į tarptautinį susitarimą įrašyti išmetamo šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio mažinimo tikslai turi derėti su 2° C tikslu ir naujausių mokslinių tyrimų rezultatais; taigi ragina į susitarimą įtraukti nuostatas, pagal kurias būtų reikalaujama kas penkerius metus atlikti reguliarias peržiūras, siekiant užtikrinti, kad išmetamo šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio mažinimo tikslai būtų pakankamai ambicingi, kad būtų pasiektas 2° C tikslas, ir kad šie tikslai atitiktų naujausius mokslo duomenis; ragina sukurti pasaulinę išmetamo anglies dioksido apskaitos sistemą;
7. ragina į Kopenhagos susitarimą įtraukti ataskaitų rengimo reikalavimus, pagal kuriuos I priede išvardytos susitarimo šalys privalėtų pateikti veiksmų planus, kuriais siekiama laikotarpiu iki 2050 m. mažinti išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį ir kurie derėtų su 2 °C riba;
8. vertina Japonijos įsipareigojimą iki 2020 m. sumažinti savo išmetamų dujų kiekį 25 proc. ir džiaugiasi dėl teigiamų signalų, gautų iš Kinijos; atsižvelgdamas į šiuos pasikeitimus, ragina JAV nustatyti, kad rinkimų kampanijos metu iškelti tikslai taptų privalomi, tuo aiškiai pažymint pirmaujančių išsivysčiusių šalių ryžtą imtis kovoti su klimato kaita; todėl pabrėžia, jog labai svarbu, kad taip pat prisidėtų Indija;
9. primena, kad pagal tarptautinį susitarimą taip pat turėtų būti užtikrinama, kad besivystančių šalių grupė ribotų išmetamo šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio augimą, t. y. kad šio kiekio augimas būtų 15–30 proc. mažesnis negu tuo atveju, jeigu besivystančios šalys nieko nekeistų, norint užtikrinti, kad būtų pasiektas 2° C tikslas;
10. ragina ES pasiūlyti Kopenhagos konferencijos klimato kaitos klausimu (angl. COP 15) dalyviams parengti bendrą 2050 m. ir vėlesnio laikotarpio viziją;
11. be to, primena savo rekomendaciją, kad tam tikri klimato ir energetikos teisės aktų rinkinyje įtvirtinti principai turėtų būti naudojami kaip pagrindas sudarant tarptautinį susitarimą, visų pirma numatant išsivysčiusių valstybių įsipareigojimų kitimą pagal privalomą linijinę trajektoriją ir diferencijavimą remiantis patikrintu šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekiu ir atsižvelgiant į bendrąjį vidaus produktą (BVP), taip pat numatant griežtesnį metinio mažinimo koeficiento laikymosi režimą;
Finansavimas
12. pabrėžia, kad priėmus susitarimą Kopenhagoje būtų suteikta reikiamų paskatų Naujajam tvariam planui parengti, pagal kurį būtų skatinamas tvarus socialinis ir ekonomikos augimas, propaguojamos ekologiniu požiūriu tvarios technologijos, energijos iš atsinaujinančių šaltinių naudojimas, veiksmingas energijos vartojimas, mažinamas energijos sunaudojimas, užtikrinamas naujų darbo vietų kūrimas ir socialinė sanglauda ir išsivysčiusiose, ir besivystančiose šalyse; primena N. Sterno klimato kaitos ekonomių pasekmių apžvalgą, kurioje nurodoma, kad esama akivaizdžių ekonominių paskatų tarptautinei bendrijai nedelsiant imtis veiksmų, kad būtų kovojama su klimato kaita; pripažįsta, kad viešojo sektoriaus tiesioginės investicijos į tvarios energijos infrastruktūrą ir papildomus mokslinius tyrimus ir technologinę plėtrą sumažins klimato kaitos socialines sąnaudas;
13. pabrėžia, kad aktyvus visų šalių dalyvavimas sprendžiant su klimato kaita susijusias problemas bus įmanomas tik tuomet, jei besivystančiose ir sparčiai besivystančios ekonomikos šalyse toliau vyks tvarus ekonominis augimas; taigi ragina vykdyti iš tiesų integruotą politiką, kad būtų galimą spręsti su plėtra ir klimato kaita susijusias problemas;
14. pažymi, kad klimato kaita yra iššūkis, kuriam išspręsti nėra vienintelio politinio sprendimo, tačiau derinant esamas galimybes ir didelį veiksmingumo padidėjimą visose išsivysčiusių ir besivystančių šalių ekonomikos ir visuomenės srityse būtų prisidedama prie išteklių ir paskirstymo problemos sprendimo bei ruošiama dirva trečiajai pramonės revoliucijai;
15. pabrėžia, kad besivystančių šalių gyventojai patirs dar sunkesnes klimato kaitos pasekmes, todėl ir šios šalys taip pat turėtų būti suinteresuotos prisidėti prie sėkmingo klimato kaitos konvencijos priėmimo;
16. pabrėžia išsivysčiusių šalių atsakomybę teikti tinkamą, tvarią ir nuspėjamą finansinę ir techninę paramą besivystančioms šalims, kad pastarosios galėtų įsipareigoti mažinti savo išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį, prisitaikyti prie klimato kaitos pasekmių ir mažinti išmetamų dujų kiekį, susijusį su miškų kirtimu ir nykimu, taip pat galėtų stiprinti savo pajėgumus, kad galėtų vykdyti įsipareigojimus, prisiimtus pagal būsimą tarptautinį susitarimą dėl klimato kaitos;
17. reikalauja užtikrinti, kad pagal minėtuosius įsipareigojimus teikti patikimą finansinę pagalbą, kurios reikia siekiant mažinti klimato kaitos poveikį ir prie jos prisitaikyti pagal JT Bendrąją klimato kaitos konvenciją, numatytos lėšos būtų naujai skirtos lėšos, kurios nebūtų Oficialios vystymosi pagalbos (OVP) lėšų dalis, o jų skyrimas nepriklausytų nuo metinių valstybių narių biudžeto procedūrų; taip pat primena, kad šie ištekliai turi būti skiriami ne kaip lengvatinės paskolos, o kaip subsidijos; primena apie jau prisiimtus Oficialios vystymosi pagalbos (OVP) įsipareigojimus, kurių lygis iki 2015 m. turėtų pasiekti 0,7 proc. BVP;
18. primena, kad iki 2020 m. bendras ES indėlis, siekiant padėti besivystančioms šalims mažinti klimato kaitos poveikį ir prie jos prisitaikyti, neturėtų būti mažesnis nei 30 mlrd. eurų per metus ir kad šis skaičius dar gali būti didinamas sukaupus daugiau žinių apie klimato kaitos problemos rimtumą ir apie su klimato kaita susijusių sąnaudų mastą;
19. ragina tarptautinę bendruomenę ženkliai padidinti finansinę paramą, kurią jos skiria besivystančioms šalims, kad šios šalys galėtų prisitaikyti prie klimato kaitos ir mažinti jos poveikį, ir ieškoti kitų naujoviškų finansavimo priemonių (pvz., užsienio skoloms apmokėti skirtos lėšos pervedamos į aplinkos apsaugos fondus arba tarptautinių finansinių sandorių apmokestinimas);
20. pabrėžia, kad didelė dalis pajamų, gautų pardavus leidimus ES prekybos taršos leidimais sistemos aukcione, įskaitant aviacijos ir jūrų transporto sektoriams skirtus leidimus, turėtų būti skirta padėti besivystančioms šalims kovoti su klimato kaita ir prie jos prisitaikyti; tačiau pabrėžia, kad 50 proc. ES išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų nėra įtraukta į 2005 m. pradėjusią veikti ES prekybos taršos leidimais sistemą; taigi primena, kad būtina kurti alternatyvias strategijas, kad ne tik pramonė, bet ir visi kiti ekonomikos sektoriai ir tuo labiau valstybės narės prisiimtų savo atsakomybės dalį ir išmetamų dujų kiekio mažinimo naštą;
21. pabrėžia, kad per būsimą ES biudžeto persvarstymą dėmesį reikia skirti tam, kad būtų skiriama pakankamai išteklių priemonėms, kuriomis siekiama kovoti su klimato kaita ir prie jos prisitaikyti;
22. rekomenduoja, kad išsivysčiusios šalys numatytų tam tikrą savo bendrojo vidaus produkto procentinę dalį skirti bendradarbiavimo fondo, kuris diegtų ekologiškas energijos technologijas ir kuris būtų nepriklausomas nuo esamų paramos vystymuisi fondų, sukūrimui;
23. remia Norvegijos pasiūlymą dėl nustatytosios normos vienetų ir Danijos bei Meksikos pasiūlymus;
24. ragina pagal Kopenhagos susitarimą numatytų finansavimą skirstančių institucijų valdymo organus užtikrinti, kad išsivysčiusios ir besivystančios šalys turėtų po vienodą skaičių atstovų; be to pažymi, jog siekiant užtikrinti, kad pervedamos finansinės lėšos būtų naudojamos tvariai, reikia pasinaudoti patirtimi, sukaupta įgyvendinant vystymosi politiką, taip pat taikyti jau įtvirtintus principus, pvz., gero valdymo principą; pabrėžia, kad pagalbą teikiančios šalys turi investuoti į besivystančių šalių lėšų įsisavinimo gebėjimų ugdymą, kad šios sugebėtų veiksmingai panaudoti išteklius;
Bendradarbiavimas su besivystančiomis šalimis
25. ragina ES ir valstybes nares sutvirtinti savo dabartines partnerystes su besivystančiomis šalimis, skirtas klimato kaitos klausimams spręsti, ir sudaryti naujas partnerystes, jei jos dar nesudarytos, siekiant teikti daug didesnę finansinę paramą technologijų plėtrai ir perdavimui, pasirašyti intelektinės nuosavybės teisių apsaugos susitarimus ir ugdyti institucinius gebėjimus, įskaitant nacionalines prisitaikymo prie klimato kaitos veiksmų programas kaip svarbias prisitaikymo prie klimato kaitos priemones, kuriomis siekiama ugdyti atsakomybės jausmą;
26. tvirtina, kad tarptautiniame klimato kaitos susitarime laikotarpiui po 2012 m. turėtų būti atsižvelgiama į dabartinius vystymosi procesus ir tarptautiniu, ir nacionaliniu lygmenimis; ragina Komisiją ir valstybes nares tinkamai susieti klimato kaitą ir Tūkstantmečio vystymosi tikslus (TVT), t. y., į projektus ir programas, kuriomis siekiama TVT, ir į visas skurdo mažinimo strategijas įtraukti prisitaikymo prie klimato kaitos ir jos poveikio mažinimo tikslus;
27. ragina Komisiją ir valstybes nares ženkliai padidinti Pasaulinio klimato kaitos aljanso (PKKA) biudžetą ir siūlo, kad vienas iš finansavimo šaltinių galėtų būti pajamos, kurių tikimasi gauti pardavus leidimus ES prekybos taršos leidimais sistemos aukcione; ragina Komisiją užtikrinti, kad PKKA atliktų prisitaikymo prie klimato kaitos finansavimo besivystančiose šalyse tarpuskaitos sistemos funkciją, taigi nereikėtų kurti naujų dvišalių ES iniciatyvų;
28. mano, kad dėl klimato kaitos perkeliami žmonės, taigi dėl klimato kaitos kyla nauja priverstinės migracijos banga, o tarptautinė bendruomenė turi skirti tinkamą dėmesį šiai problemai spręsti; ragina tarptautinę bendruomenę nustatyti ir šalinti esamus teisinius trūkumus, kurie susiję su asmenų, emigruojančių dėl klimato kaitos, apsauga, ir pradėti kurti specialias pagalbos šiems asmenims ir jų apsaugos sistemas;
29. pabrėžia, kad institucijos turi būti atskaitingos ir jomis turi būti pasitikima, taigi pagalbą teikiančioms ir ją gaunančioms šalims turi būti tinkamai atstovaujama institucijų, kurios finansuoja prisitaikymą prie klimato kaitos, valdymo organuose;
Energija ir veiksmingas energijos vartojimas
30. laikosi nuomonės, kad pasauliniai pokyčiai, t. y. perėjimas prie našios ir tvarios ekonomikos, ne tik būtini siekiant užkirsti kelią pavojingai klimato kaitai mažinant išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį, bet kartu suteikia galimybę didinti investicijas, užimtumą, skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą bei gerinti gyvenimo kokybę neatsisakant tikslo sudaryti visiems gyventojams sąlygas naudotis šiuolaikinėmis energetikos paslaugomis; atsižvelgdamas į tai, pabrėžia, kad reikia nedelsiant pasauliniu mastu pagerinti energijos vartojimo veiksmingumą ir padidinti atsinaujinančiųjų energijos išteklių dalį,
31. ragina visas vyriausybes, įskaitant ES ir jos valstybių narių vyriausybes, skatinti veiksmingą energijos vartojimą; ragina ES valstybes nares užsibrėžti ambicingesnius tikslus kalbant apie teisės aktų, susijusių su veiksmingu energijos vartojimu, rinkinį, ypač persvarstant pastatų energinio naudingumo direktyvą, kad būtų sudarytos sąlygos pasiekti dinamišką ir darnų susitarimą su Taryba, ir tokiu būdu būtų parodyta aiški pozicija dėl ES įsipareigojimų siekiant Kopenhagos susitarimo bei sudarytos palankesnės sąlygos pereiti prie tikslo sumažinti išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį 30 proc.;
32. pabrėžia, kad energijai gaminti dideliu mastu naudojamas iškastinis kuras – pagrindinis visame pasaulyje išmetamo CO 2 šaltinis; pripažįsta, kad vidutinės trukmės laikotarpiu iškastinis kuras ir toliau bus svarbi apsirūpinimo energija dalis; ragina derybose dalyvaujančias šalis ypatingą dėmesį skirti tam, kad būtų toliau tobulinamos ir pritaikomos tvarios, kurą tausiai naudojančios ir mažiau šiltnamio efektą sukeliančių dujų išskiriančios technologijos, kurias taikant iškastinis kuras naudojamas elektros energijai gaminti;
33. ragina ES paaiškinti, kokiomis sąlygomis ji sutiktų įsipareigoti didesniu dydžiu sumažinti išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį, atsižvelgiant į tai, kad pagal naujausias mokslininkų rekomendacijas raginama įsipareigoti išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį mažinti 40 proc., taip pat į tai, jog atrodo, kad ir besivystančių, ir išsivysčiusių šalių visuomenės nuomonė yra palanki tam, kad būtų prisiimtas šis įsipareigojimas;
34. laikosi nuomonės, kad ir išmetamo šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio mažinimo tikslams, ir finansiniams įsipareigojimams turi būti taikomas griežtesnis įsipareigojimų laikymosi priežiūros režimas, įskaitant išankstinio įspėjimo sistemą ir baudas, pvz., skirtų būsimųjų nustatytosios normos vienetų atšaukimas;
Prisitaikymas prie klimato kaitos
35. pabrėžia, kad istorinė atsakomybė už negrįžtamą klimato kaitą tenka išsivysčiusioms šalims, ir primena pareigą padėti besivystančioms ir mažiausiai išsivysčiusios šalims prisitaikyti prie šių pokyčių;
36. taigi ragina ES ir valstybes nares padėti besivystančioms šalims ugdyti savo gebėjimus, kad jos galėtų prisitaikyti prie klimato kaitos, ir teikti pakankamą technologinę pagalbą toms šalims, kurioms daromas didžiausias besikeičiančios aplinkos poveikis;
37. pabrėžia, kad ES ir jos valstybės narės taip pat turi imtis ryžtingesnių priemonių siekdamos skubiai ES viduje įgyvendinti prisitaikymo prie klimato kaitos veiksmus, kad būtų tausojami ištekliai, kuriuos vėliau būtų galima naudoti tarptautiniams veiksmams;
Technologinis bendradarbiavimas ir moksliniai tyrimai
38. įsitikinęs, kad reikia ieškoti naujų technologinio bendradarbiavimo formų, kad būtų galima užtikrinti būtiną didesnę inovacijų spartą ir plėtros mastą, siekiant visoms šalims sudaryti galimybes naudoti prieinamas klimatui žalos nedarančias technologijas ir tuo pat metu gerbti intelektinės nuosavybės teises;
39. laikosi nuomonės, kad pagal Kopenhagos susitarimą turi būti numatytos technologinės veiksmų programos, skirtos pagrindinėms klimato kaitos poveikio mažinimo ir prisitaikymo prie jos technologijoms skatinti, kad būtų galima teikti paramą visoms technologinės grandinės dalims siekiant įgyvendinti tokius tikslus, kaip daug didesnis mokslinių tyrimų, plėtros ir demonstracinės veiklos, kurie susiję su klimato kaitos poveikio mažinimu ir prisitaikymu prie jos, finansavimas; turėdamas tai mintyje, pritaria Komisijos vertinimams, kad iki 2012 m. mokslinių tyrimų, plėtros ir demonstracinės veiklos, kurie susiję su energetika, mastas visame pasaulyje turėtų didėti bent du kartus (palyginti su dabartiniu mastu), o iki 2020 m. šis mastas turėtų didėti keturis kartus;
40. ragina išsivysčiusias valstybes daugiau investuoti į naujų ir pažangių technologijų mokslinius tyrimus siekiant užtikrinti gamybos procesus, kurie yra tvarūs ir kurių metu energija vartojama veiksmingai; mano, kad itin svarbu 7-oje bendrojoje programoje daugiau lėšų skirti tarptautiniam su klimato kaita susijusiam bendradarbiavimui;
Pasaulinė anglies dioksido rinka
41. pabrėžia, kad rinkos sprendimai, įskaitant pasaulinės anglies dioksido rinkos plėtrą numatant didžiausio leidžiamo išmetamųjų teršalų kiekio nustatymo ir leidimų prekybos sistemas ar mokesčių sistemas išsivysčiusiose šalyse, nėra tinkami sprendimai besivystančioms šalims netolimoje ateityje, tačiau tai turi išlikti ilgalaikis visų derybų tikslas; ragina ES ir jos pasaulinius partnerius artimiausiu metu ieškoti veiksmingesnių būdų, kuriais būtų galima susieti ES šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimo leidimų prekybos sistemą su regioninėmis arba federalinėmis leidimų prekybos sistemomis JAV ir kitose šalyse, kadangi taip būtų užtikrinama didesnė taršos mažinimo būdų įvairovė, plečiama rinka ir didėtų jos likvidumas, be to būtų veiksmingiau paskirstomi ištekliai;
42. atkreipia dėmesį į tai, kad veikianti pasaulinė anglies dioksido rinka yra labai svarbi ES ekonomikai, kad būtų galima įgyvendinti ambicingus ES įsipareigojimus iki 2020 m. sumažinti išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį; pabrėžia, kad reikalingas išsamus tarptautinis susitarimas laikotarpiui po 2012 m., kuriame būtų nustatyta, jog kitos išsivysčiusios šalys turi dėti panašias pastangas, siekiant išvengti anglies dioksido šaltinių perkėlimo pavojaus, ypač atsižvelgiant į ilgalaikius išmetamo šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio mažinimo tikslus; atsižvelgdamas į tai pabrėžia svarbų glaudaus sparčiai augančios ekonomikos šalių ir išsivysčiusių šalių bendradarbiavimo vaidmenį;
43. palankiai vertina Kioto protokolo Švarios plėtros mechanizmą (angl. CDM) kaip priemonę, kuria pasinaudojusios besivystančios šalys galėtų dalyvauti anglies dioksido rinkoje ir įgytų galimybę diegti naujas ir veiksmingas technologijas; tačiau pabrėžia, kad kompensavimo priemonės, kurias išsivysčiusios šalys taiko, siekdamos įgyvendinti savo išmetamų dujų kiekio mažinimo tikslus, pagal tarptautinį klimato kaitos susitarimą negali būti laikomos besivystančių šalių indėliu, susijusiu su jų įsipareigojimu mažinti išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį, taip pat pabrėžia, kad šios priemonės negali pakeisti finansinės ir techninės paramos, teikiamos besivystančioms šalims, kad jos galėtų vykdyti savo klimato kaitos mažinimo veiksmus;
44. taigi primygtinai reikalauja, kad būsimoms kompensavimo priemonėms būtų taikomi griežti projektų kokybės standartai, siekiant, jog išsivysčiusios šalys iš besivystančių šalių neatimtų galimybių pigiai mažinti išmetamų dujų kiekį ir, be to, turi būti užtikrinami aukšto lygio standartai tokiems projektams, kuriais būtų patikimai, patikrinamai ir tikrai sumažinamas išmetamų dujų kiekis ir kuriais būtų remiama tvari plėtra tokiose šalyse;
45. mano, kad Švarios plėtros mechanizmas ir Bendro įgyvendinimo mechanizmas (angl. JI) turėtų būti pertvarkyti atsižvelgiant į šiuos projektų kokybės kriterijus ir paversti veiksminga klimato apsaugos ir tvaraus besivystančių šalių vystymosi priemone;
46. primygtinai reikalauja, kad ES ir jos valstybės narės įsipareigojimus mažinti klimato kaitos poveikį įgyvendintų visų pirma ES viduje, ir primena visoms šalims, kad lanksčios priemonės turėtų būti naudojamos kuo rečiau;
Žemės naudojimo paskirties keitimas, miškų kirtimas, miškų ir gamtos išteklių nykimas
47. mano, kad reikia skirti didelę finansinę paramą, taip pat teikti techninę ir administracinę pagalbą besivystančioms šalims siekiant vėliausiai iki 2020 m. pristabdyti didelio masto atogrąžų miškų naikinimą, taip pat mano, kad būtų itin svarbu pademonstruoti šį įsipareigojimą tarptautinėse derybose dėl pasaulinio išsamaus susitarimo dėl klimato laikotarpiui po 2012 m.;
48. ragina ES atkreipti dėmesį į pasaulio miškų kaip anglies absorbentų vaidmenį skatinant tvarią miškininkystę ir miškų valdymą;
49. pabrėžia, kad miškų apsauga itin svarbi siekiant užtikrinti sėkmingą visuotinę klimato apsaugą, ir ragina ES ir valstybes nares pripažinti būtinybę išsaugoti miškus ir šį aspektą įtraukti į tarptautinį susitarimą;
50. pritaria Komisijos požiūriui, kad viešasis finansavimas yra realiausia priemonė skatinti kovą su miškų naikinimu 2013–2020 m. laikotarpiu; be to, ragina ES ir jos valstybes nares 2010–2012 m. laikotarpiu teikti finansavimą išankstiniams veiksmams besivystančiose šalyse ir pritaria Komisijos pasiūlymui laikantis Jungtinių Tautų bendrosios klimato kaitos konvencijos (JT BKKK) sukurti nuolatinio finansavimo sistema paremtą pasaulinį miškų anglies mechanizmą (angl. GFCM); ragina valstybes nares laikytis savo įsipareigojimo stabdyti miškų kirtimą, miškų nykimą, dirvožemio blogėjimą pasaulio mastu ir dykumėjimą ir šiuo tikslu skirti didelę dalį pajamų, gautų pardavus leidimus ES prekybos taršos leidimais sistemos aukcione, kad besivystančiose šalyse mažėtų miškų kirtimas ir miškų nykimas; ragina valstybes nares pritarti Komisijos pasiūlymui priimti Norvegijos pasiūlymą dėl finansavimo ir dalį nustatytosios normos vienetų aukcionuose gautų pajamų skirti pasauliniam miškų anglies mechanizmui;
51. pabrėžia, kad būsimas pasaulinis miškų anglies mechanizmas turi būti susijęs su Konvencijos dėl biologinės įvairovės sprendimais ir prisidėti prie jos tikslų ir kad į poveikį biologinei įvairovei turi būti visapusiškai atsižvelgiama JT programos, kuria siekiama sumažinti dėl miškų kirtimo ir nykimo išmetamų dujų kiekį (angl. Reducing Emissions from Deforestation and Degradation (REDD)), veiksmuose, taisyklėse ir metoduose; mano, kad pasaulinis miškų anglies mechanizmas visų pirma turi užtikrinti senų miškų apsaugą; pabrėžia, kad taikant pasaulinį miškų anglies mechanizmą neturi būti finansuojama pramoninės miškininkystės veikla, kurią vykdant gali būti labai nedaug sumažinta klimato kaita ir kuri gali kelti grėsmę biologinei įvairovei;
52. pabrėžia, kad taikant bet kokį būsimą pasaulinį miškų anglies mechanizmą turi būti gerbiamos vietinių gyventojų ir vietos bendruomenių teisės ir prisidedama prie visapusiško ir veiksmingo jų dalyvavimo ir galios priimti sprendimus visais lygmenimis, įskaitant nacionalinių REDD planų kūrimą ir įgyvendinimą bei finansavimo skyrimą ar skirstymą;
53. ragina ES skatinti taikyti griežtus socialinius ir aplinkosaugos standartus siekiant įgyvendinti REDD programą; ragina ES remti REDD priemones, kuriomis būtų siekiama didesnių tikslų nei pagal galiojančio Švarios plėtros mechanizmo projektus ir kurias taikant būtų šalinamos miškų nykimo priežastys, pvz., netinkamas valdymas, skurdas, korupcija ir nepakankamas teisės aktų įgyvendinimas, taip pat remiama politinė ir institucinė reforma vietos ir nacionaliniu lygmenimis;
54. pabrėžia, kad daugelyje sektorių, įskaitant vandens valdymą, ekologinių sistemų išsaugojimą, žemės ūkio gamybą, dirvožemio būklę, sveikatą, apsirūpinimą maistu ir nelaimių riziką, taikoma praktika paskatino klimato kaitą ir ją pablogino, tačiau tuo pačiu metu šiuose sektoriuose taip pat buvo jaučiamos rimtos neigiamos klimato kaitos poveikio pasekmės; mano, kad abi šios dimensijos kartu su tikslingomis priemonėmis turėtų būti įtrauktos į Kopenhagos susitarimą, kad būtų užtikrintas aukštas klimato kaitos pasekmių šiems sektoriams mažinimo ir jų pritaikymo prie klimato kaitos lygis;
Tarptautinė aviacija ir jūrų transportas
55. primygtinai reikalauja, kad atsižvelgiant į nepavykusias derybas, kuriose dalyvavo Tarptautinė civilinės aviacijos organizacija ir Tarptautinė jūrų organizacija, tarptautinė aviacija ir laivyba būtų įtrauktos į susitarimą pagal Jungtinių Tautų bendrąją klimato kaitos konvenciją (JTBKKK);
56. ragina, kad susitarimuose aviacijos ir jūrų transporto sektoriuose būtų nustatyti tokie patys privalomi tikslai, kaip ir kituose pramonės sektoriuose; be to, ragina, kad mažiausiai 50 proc. leidimų šioje srityje būtų parduodama aukcione;
57. primena, kad aviacijos sektorius sukelia daug su anglies dioksido išskyrimu nesusijusių pasekmių, dėl kurių maždaug dvigubai padidėja jo įtaka visuotiniam klimato atšilimui; ragina ES užtikrinti, kad į šį aspektą būtų atsižvelgiama Kopenhagos susitarime;
Pilietinės visuomenės įtraukimas
58. pabrėžia, kad labai svarbu, jog vietos piliečiai gautų išsamią informaciją, su jais būtų konsultuojamasi ir kad jie dalyvautų sprendimų priėmimo procese, ir ypač skatina miestų centrus, regionus ir miestų aglomeracijas remiant vyriausybei pradėti savo informavimo kampanijas, kurios gali būti susijusios su specialiais išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo tikslais;
59. atsižvelgdamas į tai, jog 2030 m. du trečdaliai žmonijos bus miestų gyventojai, pripažįsta, kad miestų, vietos ir regionų valdžios institucijos atliks labai svarbų vaidmenį imantis praktinių kovos su klimato kaita veiksmų; palankiai vertina įsipareigojimus, kurie prisiimti pagal Pasaulio merų ir vietos valdžios institucijų klimato apsaugos susitarimą, ir ragina ES skatinti miestus, vietos ir regionų valdžios institucijas dalyvauti rengiant ir įgyvendinant nacionalines kovos su klimato kaita strategijas, įskaitant klimato kaitos poveikio mažinimo veiksmų planus ir prisitaikymo prie klimato kaitos veiksmų programas;
Europos Parlamento delegacija
60. mano, kad ES delegacija šiose derybose dėl klimato kaitos atlieka svarbų vaidmenį, taigi mano, jog nepriimtina, kad šiai delegacijai priklausantys Europos Parlamento nariai negalėjo dalyvauti ES koordinatorių posėdžiuose ankstesnės Konvencijos šalių konferencijos metu; tikisi, kad tokiuose posėdžiuose Kopenhagoje Europos Parlamento atstovai galės dalyvauti bent stebėtojų teisėmis su teise pareikšti savo nuomonę ar be jos;
61. primena Pagrindų susitarimą dėl Parlamento ir Komisijos santykių ir ragina Komisiją Parlamento, kaip bendro teisės aktų leidėjo, delegacijai suteikti tinkamas priemones, visų pirma posėdžių salę ES paviljone, nes tai užtikrintų geresnes delegacijos darbo sąlygas vykstant Kopenhagos konferencijai klimato kaitos klausimu;
62. paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai, Komisijai, valstybių narių vyriausybėms ir parlamentams ir Jungtinių Tautų Bendrosios klimato kaitos konvencijos sekretoriatui, prašydamas toliau perduoti šią rezoliuciją visoms Konvencijos šalims narėms, kurios nėra ES šalys narės.
