GALUTINIS
A6-0251/2007
27.6.2007
PRANEŠIMAS
dėl prašymo ginti Alessandros Mussolini imunitetą ir privilegijas
(2006/2301(IMM))
Teisės reikalų komitetas
Pranešėjas:
Klaus-Heiner Lehne
PE 390.584v02-00
TURINYS
PASIŪLYMAS DĖL EUROPOS PARLAMENTO SPRENDIMO.............................................3
AIŠKINAMOJI DALIS..............................................................................................................4
PROCEDŪRA.............................................................................................................................8
PASIŪLYMAS DĖL EUROPOS PARLAMENTO SPRENDIMO
dėl prašymo ginti Alessandros Mussolini imunitetą ir privilegijas
( 2006/2301(IMM) )
Europos Parlamentas ,
– atsižvelgdamas į bylą nagrinėjančios teisėjos Annos Marios Pagliari 2006 m. liepos 24 d. prašymą, paskelbtą per 2006 m. lapkričio 16 d. plenarinį posėdį, kad Europos Parlamentas priimtų sprendimą, ar parlamento nario imunitetas taikomas Alessandros Mussolini pareiškimams apie Giuseppę Pisanu, dėl kurių pastarasis pateikė A. Mussolini civilinį ieškinį Romos apygardos teisme, siekdamas, kad būtų atlyginta dėl šmeižto padaryta žala (procedūra Nr. R.G. 54191/05),
– susipažinęs su Alessandros Mussolini paaiškinimais, pateiktais pagal Darbo tvarkos taisyklių 7 straipsnio 3 dalį,
– atsižvelgdamas į 1965 m. balandžio 8 d. Protokolo dėl Europos Bendrijų privilegijų ir imunitetų 9 ir 10 straipsnius bei 1976 m. rugsėjo 20 d. Akto dėl Europos Parlamento narių rinkimų, remiantis tiesiogine visuotine rinkimų teise, 6 straipsnio 2 dalį,
– atsižvelgdamas į Europos Bendrijų Teisingumo Teismo 1964 m. gegužės 12 d. ir 1986 m. liepos 10 d. sprendimus
Byla 101/63, Wagner prieš Fohrmann ir Krier, 1964 m. Rink. p. 383 ir byla 149/85, Wybot prieš Faure ir kitus, 1986 m. Rink. p. 2391. ,
– atsižvelgdamas į Italijos Respublikos Konstitucijos 68 straipsnį,
– atsižvelgdamas į Italijos Respublikos 2003 m. birželio 20 d. įstatymo Nr. 140 3 straipsnį,
– atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 6 straipsnio 1 dalį ir 7 straipsnio 13 dalį,
– atsižvelgdamas į Teisės reikalų komiteto pranešimą ( A6‑0251/2007 ),
1. mano, kad Parlamento nario imunitetas pagal 1965 m. balandžio 8 d. Protokolo dėl Europos Bendrijų privilegijų ir imunitetų 9 ir 10 straipsnius ir Italijos Konstitucijos 68 straipsnį (tiek, kiek jis taikomas) apima visus Alessandros Mussolini pareiškimus ir todėl nusprendžia ginti jos imunitetą ir privilegijas;
2. paveda Pirmininkui nedelsiant perduoti šį sprendimą ir atsakingo komiteto pranešimą atitinkamoms Italijos Respublikos institucijoms.
AIŠKINAMOJI DALIS
I. FAKTAI
Per 2006 m. lapkričio 16 d. posėdį Parlamento Pirmininkas paskelbė gavęs teisėjos Annos Marios Pagliari, nagrinėjančios bylą Romos apygardos teisme (procedūros Nr. R.G. 54191/05), 2006 m. liepos 24 d. prašymą, kad Europos Parlamentas priimtų sprendimą, ar parlamento nario imunitetas taikomas Alessandros Mussolini pareiškimams.
Teismo prašymas, deramai perduotas Teisės reikalų komitetui, susijęs su civiliniu ieškiniu, kurį tuometinis Italijos vidaus reikalų ministras Giuseppė Pisanu pateikė Romos apygardos teismui, siekdamas, kad būtų nustatytas tam tikrų Europos Parlamento narės Alessandros Mussolini pareiškimų apie jį, 2005 m. kovo 13–19 d. paskelbtų ar nurodytų spaudoje, neteisėtas pobūdis, taip pat, kad A. Mussolini atlygintų dėl šių pareiškimų padarytą žalą.
2005 m. kovo 4 d. koalicijos Alternativa Sociale con Alessandra Mussolini (toliau – Alternativa Sociale ) regioninis sąrašas buvo pateiktas Romos apeliacinio teismo centriniam regioniniam skyriui, siekiant, kad koalicija dalyvautų Lacijo regiono valdžios rinkimuose, kuriuos buvo numatyta surengti 2005 m. balandžio 3–4 d.
Po to, kai buvo pateiktas Alternativa Sociale sąrašas, svarbiausiose nacionalinėse žiniasklaidos priemonėse buvo pranešta apie rimtus pažeidimus, susijusius su parašų rinkimu siekiant paremti į Alternativa Sociale sąrašą įtrauktus kandidatus per minėtuosius regiono valdžios rinkimus.
Paaiškėjus šiems faktams įvairūs asmenys ir politinės partijos pateikė Romos, Latinos ir Bolonijos prokuratūroms skundus dėl parašų, surinktų siekiant pateikti Alternativa Sociale kandidatų sąrašą, autentiškumo.
Vėliau 2005 m. kovo 12 d. nutarimu Romos apeliacinio teismo centrinis regioninis skyrius neleido Alternativa Sociale sąrašo kandidatams dalyvauti naujo Lacijo regiono vyriausybės pirmininko ir naujos regiono tarybos rinkimuose.
2005 m. kovo 13 d. nacionalinės žiniasklaidos priemonės paskelbė Alessandros Mussolini pareiškimus dėl tariamo, tačiau faktais nepagrįsto, sąmokslo prieš ją. A. Mussolini nuomone, tuometinis Lacijo regiono pirmininkas Francescas Storacė, padedamas tuometinio vidaus reikalų ministro Giuseppės Pisanu, surengė politinį sąmokslą, skirtą pakenkti Alternativa Sociale sąrašo kandidatams ir padėti F. Storacės koalicijai, į kurios sąrašą buvo įtrauktas ieškovo sūnus Dr. Angelas Pisanu.
Remiantis šaukimu į teismą, kurį Giuseppės Pisanu vardu pateikė jo advokatai, laikraščiai ir naujienų agentūros be kitų pareiškimų paskelbė šiuos A. Mussolini pareiškimus dėl minėtųjų įvykių:
· akivaizdu, kad F. Storacė užsiėmė informaciniu piratavimu, o kompiuteriniai įsilaužėliai pažeidė įstatymus. Visa tai vyko bendrininkaujant ministrui G. Pisanu (ANSA, 2005 m. kovo 16 d., 20.02 val.);
· turiu pateikti laišką, G. Pisanu parašytą Romos apeliacinio teismo pirmininkui, kuris jo klausė, kaip galėtų atmesti Alternativa Sociale sąrašą, jei parašų autentiškumą nustatė pareigūnai. Tiesą sakant ministras leido teisėjui, kuris paklausė jo, kaip galėtų atmesti Alternativa Sociale sąrašą, nesilaikyti taisyklių. Tiesa pradeda aiškėti: F. Storacė neteisėtai susipažino su šiais dokumentais kompiuterinio piratavimo priemonėmis ir pasiūlius ministrui G Pisanu, o tai – kriminalinis nusikaltimas (ADNKRONOS, 2005 m. kovo 16 d., 21.21 val.);
· visiškai akivaizdu, kad F. Storacės sąrašo atstovai, bendradarbiaudami su ministru G. Pisanu, su kompiuterių įsilaužėlių pagalba parengė skundą, kurį pateikė prokuratūrai, kad man nebūtų leista dalyvauti rinkimuose Lacijuje. Siekdamas nepralaimėti rinkimų F. Storacė parengė skundą, pagrįstą kompiuterinių įsilaužėlių pavogtais duomenimis, leidžiančiais manyti, kad tam tikri mūsų surinkti parašai negalioja. Tai darant jam padėjo G. Pisanu, kuris nusiuntė nurodymą apeliaciniam teismui, o apeliacinis teismas pasinaudojo Vidaus reikalų ministerijos patarimu ir mus neleido dalyvauti rinkimuose („La Repubblica“, 2005 m. kovo 17 d.);
· ministras, panaudojęs savo įgaliojimus neteisėtais tikslais, apgavo Italijos piliečius (ANSA, 2005 m. kovo 17 d., 12.46 val.).
II. TEISĖS NORMOS IR BENDROS PASTABOS DĖL EUROPOS
PARLAMENTO NARIŲ IMUNITETO
A. Procedūra
Aktualios Darbo tvarkos taisyklių nuostatos yra 6 ir 7 straipsniai, ypač 6 straipsnio 1 dalis ir 7 straipsnio 13 dalis:
6 straipsnis: Imuniteto atšaukimas
1. Parlamentas, vykdydamas savo įgaliojimus, susijusius su privilegijomis ir imunitetais, pirmiausia siekia išlikti vientisa demokratiška teisės aktų leidybos asamblėja ir užtikrinti Parlamento narių nepriklausomumą, einant savo pareigas.
[...]
7 straipsnis: Su imunitetu susijusios procedūros
[...]
13. Visi kompetentingų valdžios institucijų atsiųsti prašymai, susiję su Parlamento nario privilegijų ar imunitetų taikymu, nagrinėjami pagal pirmiau išdėstytas nuostatas.
Parlamento Pirmininkas, manydamas, kad Italijos teismo prašymas yra nacionalinės valdžios institucijos prašymas pagal 7 straipsnio 13 dalį, pradėjo minėtosiose taisyklėse išdėstytą konsultacijų dėl A. Mussolini imuniteto procedūrą, ir apie prašymą buvo paskelbta Parlamente.
Taigi buvo patenkinti formalūs reikalavimai, kad klausimas būtų perduotas svarstyti Teisės reikalų komitetui.
B. Taikytinos nuostatos
Protokolo dėl Europos Bendrijų privilegijų ir imunitetų (PPI)
Prie originalių sutarčių pridėti protokolai yra pirminės Bendrijos teisės dalis ir turi tą patį teisinį statusą kaip ir sutartys. Sprendime dėl bylos, susijusios su Bendrijų pareigūnų atsakomybe dėl nuosavybės mokesčių, paaiškinta, kad PPI nuostatų pažeidimas yra įsipareigojimų pagal sutartis pažeidimas (1988 m. vasario 24 d. sprendimas, Komisija prieš Belgiją, byla 260/86, Rink. p. 966). 9 ir 10 straipsniuose numatyta:
9 straipsnis
Europos Parlamento nariai negali būti apklausiami, sulaikomi ar traukiami atsakomybėn dėl einant pareigas pareikštos nuomonės ar balsavimo.
10 straipsnis
Europos Parlamento nariai sesijų metu:
a) naudojasi savo valstybės teritorijoje - imunitetais, kurie toje valstybėje yra suteikiami parlamento nariams;
b) negali būti sulaikyti ar patraukti atsakomybėn visų kitų valstybių narių teritorijose;
Imunitetas taip pat galioja Europos Parlamento nariams vykstant į Europos Parlamento susitikimų vietą arba grįžtant iš jos.
Imunitetu negali naudotis narys, užkluptas darant nusikaltimą, taip pat joks imunitetas negali sukliudyti Europos Parlamentui pasinaudoti savo teise atšaukti vieno iš narių imunitetą.
Žinoma, šios dvi nuostatos negali būti taikomos kartu. Kadangi kalbama apie tariamai šmeižikišką nuomonę, kurią pareiškė Europos Parlamento narys, savaime suprantama, kad taikomas tik Protokolo 9 straipsnis.
Italijos teismas nusprendė kreiptis į Europos Parlamentą dėl konsultacijos pagal 2003 m. birželio 20 d. įstatymo Nr. 140 3 straipsnį. Pastarajame iš esmės numatyta, kad tuo atveju, kai civilinio ar baudžiamojo teismo teisėjas (-a) nusprendžia neatsižvelgti į gynybos pareiškimą, grindžiamą parlamento nario imunitetu, jis (ji) turi gauti atitinkamo parlamento sprendimą dėl to, ar nario pareiškimams, kurie, ieškovo ar prokuratūros teigimu, yra šmeižikiški, taikomas parlamento nario imunitetas, arba, jei tokio sprendimo dar nėra, jo paprašyti.
Ši nuostata tiesiogiai susijusi su nacionalinio parlamento narių imunitetu pagal Italijos Konstitucijos 68 straipsnio pirmą pastraipą, kurioje numatyta:
68 straipsnio pirma pastraipa
Parlamento nariai negali atsakyti dėl vykdant savo pareigas pareikštos nuomonės ar balsavimo.
Italijos teismas atsižvelgė į Italijos Konstitucijos 68 straipsnį ir į 2003 m. įstatymą Nr. 140, nes Europos Bendrijų privilegijų ir imunitetų taisyklės (Protokolo Nr. 34, pridėto prie 1965 m. balandžio 8 d. sutarties, 10 straipsnis) dėl faktų ir patraukimo atsakomybėn, susijusių su savo valstybe, suteikia Europos Parlamento nariams tokį patį imunitetą, kuriuo naudojasi tos valstybės parlamento nariai, o nagrinėjamos nuostatos ir turinio, ir procedūros požiūriais verčia grįžti prie Konstitucijos 68 straipsnio.
A. Mussolini yra Europos Parlamento, o ne nacionalinio parlamento narė. Taigi šiuo atveju teismas teisingai nusprendė, kad sprendimą, apie kurį kalbama, turi priimti Europos Parlamentas.
III. SIŪLOMO SPRENDIMO PAGRINDIMAS
Protokolo dėl Europos Bendrijų privilegijų ir imunitetų 9 straipsnyje numatyta, kad Europos Parlamento nariams užtikrinamas visiškas imunitetas bylose dėl einant pareigas pareikštos nuomonės .
Savo pareiškimais, kuriuos paskelbė spauda, A. Mussolini iš esmės tik pakomentavo faktus viešojoje erdvėje. Pareiškimai turėjo europinį politinį atspalvį, nes buvo tiesiogiai susiję su rinkėjų teise į sąžiningą konkurenciją rinkimų metu ir su rinkėjų interesu, kad rinkimuose būtų tinkamai leista dalyvauti visiems kandidatams. Nepaisant Italijos regioninės valdžios rinkimų vietinio pobūdžio, kuo didesnės galimybės pasinaudoti minėtąja teise aktualios kiekvienam Europos piliečiui, nes tai bendrųjų ir pagrindinių laisvių, kurios garantuojamos ES sutarties 6 straipsnyje, konkreti išraiška.
A. Mussolini pareiškė nuomonę savo rinkėjams apie visuomeninės svarbos reikalą ir tai darydama atliko savo, kaip Europos Parlamento narės, pareigą. Tai, kad jos pareiškimų tema buvo politiko ir valstybines pareigas einančio asmens elgesys, taip pat rodo, kad vyko politinės diskusijos.
Be to, siekis nutildyti parlamento narius ir neleisti jiems reikšti savo nuomonės su teisėtais visuomenės interesais susijusiais ir visuomenei rūpimais klausimais bei kelti jiems bylas yra nepriimtinas demokratinėje visuomenėje ir aiškiai pažeidžia Protokolo 9 straipsnį, kuriuo siekiama apginti Europos Parlamento narių išraiškos laisvę, kai jie eina savo pareigas ir dirba Parlamento, kaip institucijos, labui.
IV. IŠVADOS
Teisės reikalų komitetas, remdamasis pirmiau išdėstytomis priežastimis, mano, kad Parlamento nario imunitetas pagal 1965 m. balandžio 8 d. Protokolo dėl Europos Bendrijų privilegijų ir imunitetų 9 ir 10 straipsnius ir Italijos Konstitucijos 68 straipsnį (tiek, kiek jis taikomas) apima visus Alessandros Mussolini pareiškimus ir todėl nusprendžia ginti jos imunitetą ir privilegijas civilinėje byloje Nr. R.G. 54191/05.
PROCEDŪRA
Pavadinimas
Prašymas ginti Alessandros Mussolini imunitetą ir privilegijas
Procedūros numeris
2006/2301(IMM)
Prašymas atšaukti imunitetą Pateikė* Prašymo pateikimo data Paskelbimo plenariniame posėdyje data *Pateikiamas tik viena kalba
District Court of Rome 24.7.2006 16.11.2006
Atsakingas komitetas Paskelbimo plenariniame posėdyje data
JURI 16.11.2006
Pranešėjas (-ai) Paskyrimo data
Klaus-Heiner Lehne 18.12.2006
Pakeistas (-i) pranešėjas (-ai)
Svarstymas komitete
10.4.2007
11.6.2007
25.6.2007
Priėmimo data
25.6.2007
Galutinio balsavimo rezultatai
+
-
0
10 0 0
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavę nariai
Carlo Casini, Cristian Dumitrescu, Giuseppe Gargani, Lidia Joanna Geringer de Oedenberg, Othmar Karas, Piia-Noora Kauppi, Klaus-Heiner Lehne, Manuel Medina Ortega, Francesco Enrico Speroni
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavęs (-ę) pavaduojantis (-ys) narys (-iai)
Kurt Lechner
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavęs (-ę) pavaduojantis (-ys) narys (-iai) (178 straipsnio 2 dalis)
Pastabos (pateikiamos tik viena kalba)
