P6_TA(2006)0240
Euro zonos plėtra
A6-0191/2006
Europos Parlamento rezoliucija dėl euro zonos plėtros ( 2006/2103(INI) )
Europos Parlamentas
, –
atsižvelgdamas į EB Sutarties 121 straipsnį,
–
atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą dėl viešųjų finansų Ekonominėje ir pinigų sąjungoje (EPS) 2005 m. ( KOM(2005)0231 ),
–
atsižvelgdamas į Komisijos konvergencijos ataskaitą 2004 m. ( KOM(2004)0690 ),
–
atsižvelgdamas į Europos centrinio banko 2004 m. konvergencijos ataskaitą,
–
atsižvelgdamas į Komisijos antrąjį pranešimą apie praktinį pasirengimą būsimai euro zonos plėtrai ( KOM(2005)0545 ),
–
atsižvelgdamas į savo 2005 m. liepos 5 d. rezoliuciją dėl Euro ir Ekonominės ir pinigų sąjungos informacijos ir komunikacijos strategijos įgyvendinimo Priimti tekstai, P6_TA(2005)0270 .
,
–
atsižvelgdamas į savo 2005 m. gruodžio 1 d. rezoliuciją dėl pasiūlymo dėl Tarybos reglamento, iš dalies keičiančio Reglamentą (EB) Nr. 974/98 dėl euro įvedimo Priimti tekstai, P6_TA(2005)0457 .
,
–
atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 45 straipsnį,
–
atsižvelgdamas į Ekonomikos ir pinigų politikos komiteto pranešimą ( A6-0191/2006 ),
A.
kadangi Ekonominė ir pinigų sąjunga (EPS) turi būti stiprinama, kad būtų įvykdyti jos augimo ir užimtumo tikslai,
B.
kadangi euro zonoje ekonomikos augimas siekia 1,8 proc., o visos Europos Sąjungos ekonomikos augimas per metus sudaro 2 proc.,
C.
kadangi valstybės narės – tiek priklausančios, tiek nepriklausančios euro zonai – yra politiniu ir ekonominiu požiūriu atsakingos už euro zonos plėtrą,
D.
kadangi valstybės narės, įstojusios į ES 2004 m. (naujosios valstybės narės), planuoja įsivesti eurą, kai atitiks Sutartyje nustatytas sąlygas; kadangi Jungtinė Karalystė ir Danija naudojasi atsisakymo išlyga,
E.
kadangi daugumos naujųjų valstybių narių ekonomika greitai augo, ir tai leido šiek tiek pasivyti senąsias; kadangi jų tikrosios konvergencijos lygį dar reikia pasiekti,
F.
kadangi paaiškėjo, kad euras yra svarbus ES pasiekimas, padedantis vidiniam ir išoriniam ekonomikos stabilumui,
G.
kadangi Jungtinei Karalystei ir šešioms naujosioms valstybėms narėms – Kiprui, Čekijos Respublikai, Maltai, Vengrijai, Lenkijai ir Slovakijai – taikoma perviršinio deficito procedūra, o dviejų iš jų – Kipro ir Maltos – valstybės skola sudaro daugiau nei 60 proc. jų BVP,
H.
kadangi infliacijos kriterijui taikomi du skirtingi "kainų stabilumo" apibrėžimai; kadangi pagal Europos centrinio banko (ECB) "kainų stabilumo" apibrėžimą infliacijos rodiklis turėtų būti nedaug mažesnis nei 2 proc., ir jis pripažįstamas visoje ekonomikos ir pinigų sąjungoje, tuo tarpu savo konvergencijos ataskaitoje ECB ir Komisija naudojo kitokį apibrėžimą, pagal kurį geriausias rodiklis kainų stabilumo požiūriu yra mažiausia įmanoma infliacija, bet ne defliacija
,
Bendri reikalavimai būsimai euro zonos plėtrai
1.
primena, kad, norint prisijungti prie euro zonos, reikia visiškai įvykdyti Sutartyje ir Sutarties protokole dėl 121 straipsnio nustatytus Mastrichto kriterijus, kurie apima didelį kainų stabilumą, valstybės biudžeto poziciją be perviršinio deficito, mažiausiai dvejų metų narystę naujajame valiutos kurso mechanizme (VKM II) ir normalių kitimo ribų laikymąsi, ilgalaikių palūkanų normų konvergenciją, įstatymų sistemos atitiktį Mastrichto sutarčiai, nepriklausomą centrinį banką ir ekonominę konvergenciją;
2.
primena, kad visos valstybės narės, turinčios išlygą, prieš prisijungdamos prie euro zonos, turi įvykdyti Mastrichto kriterijus, o Stabilumo ir augimo pakto reikalavimai taikomi visoms valstybėms narėms; įsitikinęs, kad valstybių pasirengimas įvesti eurą bus vertinamas pagal tuos pačius reikalavimus ir principus, kaip nurodyta ankstesnėse konvergencijos ataskaitose, siekiant užtikrinti tęstinumą ir vienodą visų valstybių narių vertinimą;
3.
ragina Komisiją, vertinant ekonominius ir fiskalinius duomenis, naudoti bendrus griežtus kriterijus; pabrėžia Komisijos atsakomybę dėl statistinių duomenų patikimumo ir reikalauja nepriimti sprendimo tol, kol bus abejonių dėl jų teisingumo; pabrėžia, kad analizuojant kainų stabilumą reikia visapusiškai įvertinti metodus, kuriais nustatomos pamatinės vertės, nes nuo 1993 m. Komisija taikė įvairias koncepcijas konvergencijos ataskaitoms;
4.
griežtai nepritaria specialioms nuostatoms dėl Mastrichto kriterijų įvykdymo ir narystės VKM II; ragina Komisiją griežtai įvertinti atitikimą konvergencijos kriterijams pagal Sutartį ir jos 121 straipsnio protokolą bei šiame kontekste pabrėžia ilgalaikio euro zonos stabilumo įvertinimo svarbą
5.
pažymi, kad kiekvieną kartą, kai atliekamas įvertinimas, Komisija privalėtų paskelbti savo išvadas dėl šalių, kurios laikomos dar nepasirengusiomis prisijungti prie euro zonos, ir pateikti išvadas Parlamentui, kad būtų užtikrintas aukštas skaidrumo ir atskaitomybės lygis ES sprendimų priėmimo procese;
6.
mano, kad ilgalaikį euro zonos stabilumą taip pat reikėtų vertinti atsižvelgiant į jos galimybes priimti naujas nares; pabrėžia, kad euro zonos plėtra turėtų būtų išnaudota kaip galimybė sustiprinti ekonominį valdymą euro zonoje;
7.
ragina valstybių narių, norinčių prisijungti prie euro zonos, institucijas užtikrinti priimamų politinių sprendimų, pavyzdžiui, nustatant valiutų keitimo kursus ir numatant prisijungimo datas, priimtų ir iki narystės VKM II, ir jau tapus narėmis skaidrumą; taip pat ragina šias institucijas viešai paskelbti turimus su aptariamais klausimais susijusius poveikio vertinimus, tyrimus ir kitą informaciją;
8.
kad galima būtų iš tiesų pagerinti ekonomikos konvergenciją ir sumažinti asimetrinio šoko pinigų sąjungoje grėsmę, pabrėžia, kad būtina, jog euro zonos valstybės narės stengtųsi veiksmingiau koordinuoti ekonomikos ir pinigų politiką, ypač stiprinant savo bendras strategijas Eurogrupėje; pažymi, kad būtų galima pradėti nuo biudžeto kalendorių derinimo ir biudžetų rengimo remiantis ta pačia hipoteze dėl euro ir dolerio kursų ir naftos kainų pokyčių;
9.
pabrėžia, kad euro įvedimas neturėtų būti sprendžiamas ar vertinamas kaip paprastas techninis valiutos pakeitimas, nes tai yra svarbus pasikeitimas, turintis didelį ekonominį, monetarinį ir socialinį poveikį;
Techniniai reikalavimai euro zonos plėtrai
10.
pabrėžia, kad siekiant sklandžiai įvesti eurą reikia detalių nacionalinių planų, kuriuose būtų numatomi pakeitimai; mano, kad šiuose planuose turi būti išvardijamos vietos ir nacionalinės įstaigos, atsakingos už euro įvedimo procesą, ir nurodomi išsamūs nacionalinių įstatymų ir administracinių taisyklių keitimo ir valstybės įstaigų prisitaikymo prie jų terminai; mano, kad turi būti visokeriopai atsižvelgta į pirmojo narystės euro zonoje etapo metu įvedus eurą įgytą patirtį, taip pat perėjimo prie euro ypatumus, nors ši valiuta šiuo metu jau įtraukta į prisijungti prie euro zonos norinčių valstybių narių apyvartą ir plačiai naudojama;
11.
prašo prie euro zonos prisijungti norinčių valstybių narių užtikrinti, kad bankams pakankamai anksti būtų prieinami eurų banknotai, kuo labiau sutrumpinti dvigubos valiutos cirkuliacijos laikotarpį ir griežtai organizuoti nacionalinės valiutos vienetų išėmimą iš apyvartos siekiant, kad perėjimas būtų sklandus;
12.
prašo prie euro zonos prisijungti norinčių valstybių narių atkreipti ypatingą dėmesį į vartotojų apsaugą pereinamuoju laikotarpiu; prašo jas įgyvendinti teisės aktus, kuriais būtų reikalaujama privalomai skelbti kainas abiem valiutomis pakankamai ilgai ir nustatyti veiksmingas procedūras, kurias vykdant vartotojai būtų apsaugoti nuo nepagrįstai padidėjusių kainų pereinamuoju laikotarpiu; kviečia rengti aiškias visuomenės informavimo kampanijas, per kurias būtų pabrėžiama, kad vienintelis ginklas prieš nepagrįstai išaugusias kainas yra vartotojų galia laisvai rinktis savo tiekėjus; pabrėžia, kad ypatingas dėmesys turėtų būti skiriamas nustatant kainas, kai esama valstybės ar privačios monopolijos ir kai kainas nustato valdžios institucijos; ragina valstybes nares mažiausiai dvejus metus stebėti, kaip keičiasi maždaug dešimties itin svarbių vartotojams prekių kainos, ir skelbti šią informaciją;
13.
primena būtinybę prie euro zonos prisijungti norinčiose valstybėse iš anksto pradėti plačias piliečių informavimo kampanijas, skirtas sukurti pasitikėjimą pakeitimo procesu ir užtikrinti, kad pakeitimo proceso metu visi suinteresuoti subjektai elgtųsi sąžiningai ir siektų, kad euro įvedimas būtų sėkmingas; mano, kad reikia mažinti piliečių jaučiamą informacijos trūkumą ir iš anksto organizuoti žiniasklaidos dalyvavimą informavimo kampanijose;
Specialūs reikalavimai siekiantiems prisijungti kandidatams
14.
nurodo, kad per ankstyvas prisijungimas prie euro zonos gali sutrikdyti ekonominės konvergencijos procesą;
15.
pažymi, kad euro zonos išplėtimas palengvina ekonominės konvergencijos procesą ir padeda stiprinti visą euro zoną;
16.
pažymi, kad ekonominė konvergencija daugumoje prie euro zonos prisijungti norinčių valstybių dar yra nepakankama greitam prisijungimui dėl didelės infliacijos ir perviršinio fiskalinio deficito; pripažįsta, kad kelios valstybės narės padėjo tvirtus pamatus euro įvedimui užtikrindamos ilgalaikį fiskalinį tvarumą;
17.
prašo prieš įvedant eurą visiškai įvykdyti visus kriterijus ir pabrėžia, kad ne visos septynios VKM II dalyvaujančios valstybės narės, kurios neturi atsisakymo išlygos, yra įvykdžiusios prisijungimo sąlygas;
18.
sveikina Slovėniją, tapusią nauja euro zonos nare, ir mano, kad ši euro zonos plėtra turės teigiamą poveikį visai Europos ekonomikai;
19.
apgailestauja dėl neigiamų rekomendacijų, paskelbtų Lietuvos atžvilgiu, ir prašo pateikti aiškų ir išsamų paaiškinimą apie tai, koks yra skaičiavimų, panaudotų pritaikyti infliacijos kriterijus, pagrindas; ragina Komisiją papildyti savo 2006 m. konvergencijos ataskaitą apie Lietuvą, ir bendradarbiaujant su Lietuvos valdžios institucijomis sudaryti ekspertų darbo grupę, kuri sukurtų greito prisijungimo prie euro zonos strategiją;
20.
ragina Estiją, kuri neatitiko tik infliacijos kriterijų, ir toliau stengtis įvykdyti prisijungimo kriterijus ir greitai pasiekti, kad ji atitiktų euro zonos narystės kriterijus;
21.
ragina valstybes nares suteikti Komisijai galimybę tikrinti atitikimą Mastrichto kriterijams remiantis tiksliais, atnaujintais, patikimais ir aukštos kokybės duomenimis;
22.
primena, kad nesant atsisakymo išlygos, Sutartyje numatytas automatinis Mastrichto kriterijų įvertinimas išlyga besinaudojančioms valstybėms narėms kartą per dvejus metus; pažymi, kad valstybės narės gali prašyti, kad būtų atliktas vertinimas nepasibaigus numatytam terminui; ragina valstybes nares to nedaryti, jei nėra įsitikinusios, kad įvykdė visus kriterijus;
23.
pastebi, kad, nepaisant nuolatinio didelio ekonomikos augimo per pastaruosius dešimt metų, tikroji konvergencija dar maža;
24.
mano, kad sprendimas dėl pavienių valstybių narių prisijungimo turėtų būti pagrįstas aukštos kokybės duomenimis ir įvertinimu vadovaujantis EB sutarties ir atitinkamų protokolų nuostatomis; todėl ragina Komisiją ir ECB atlikti išsamų įvertinimą, kuris būtų ne vien formalus skaičių ir sumų palyginimas, bet jame būtų atsižvelgiama ir į pasiektus rezultatus konvergencijos srityje bei pasiekimus užtikrinant makroekonominį stabilumą;
25.
mano, kad naujosios valstybės narės ir euro zona apskritai turi būti suinteresuotos iš anksto kruopščiai išanalizuoti euro įvedimo sąnaudas ir naudą, ypač atsižvelgdamos į tai, kad narystė euro zonoje turi svarbius padarinius pinigų politikos priemonėms, ir reikalauja tam tikros erdvės mokesčių politikai, kuri lieka prieinama makroekonominė priemonė; ragina viešai paskelbti šios analizės rezultatus;
26.
mano, kad prisijungus prie VKM II pasirengimas narystei euro zonoje savaime gali suteikti didelę naudą, kad stojimo datai neturi būti skiriama daugiausia dėmesio ir kad labai svarbi yra patikima ir darni pažanga siekiant užtikrinti, kad euro įvedimas naujosiose valstybėse narėse būtų sėkmingas;
27.
nurodo, kad infliacijos kriterijumi reikalaujama, kad infliacijos lygis daugiau nei 1,5 procentinių punktų neviršytų trijų geriausią šį rodiklį turinčių valstybių narių kainų stabilumo lygio vidurkio; vidurkio nustatymo pagrindas yra praėjusių 12 mėnesių vartotojų kainos remiantis Komisijos pateiktais duomenimis;
28.
susirūpinęs tuo, kad naudojami du kainų stabilumo apibrėžimai: ECB pinigų politikos kontekste naudojamas apibrėžimas (infliacija turi būti mažesnė, bet nedaug, nei 2 proc.) ir ECB konvergencijos ataskaitose naudojamas apibrėžimas (mažiausia įmanoma infliacija, bet ne defliacija); kadangi Sutartyje tokios diferenciacijos nėra; mano, kad šios dvi Sutartyje apibrėžto termino "kainų stabilumas" interpretacijos yra klaidinančios ir gali turėti neigiamų padarinių rinkai ir jos dalyviams visose valstybėse narėse;
29.
pažymi, kad prie euro zonos prisijungti norinčios šalys privalo turėti vidutinę nominalią ilgalaikių palūkanų normą, išliekančią bent vienerių metų laikotarpiu prieš joms pateikiant paraiškas ir daugiau nei dviem procentiniais punktais neviršijančią trijų geriausią šį rodiklį turinčių valstybių narių kainų stabilumo lygio vidurkio, remiantis Komisijos bendradarbiaujant su ECB pateiktais duomenimis;
30.
pažymi, kad reikėtų paaiškinti, kaip buvo nustatytos trys geriausius rezultatus kainų stabilumo požiūriu pasiekusios valstybės narės, ir nustatytų verčių apskaičiavimo metodą, kad būtų atspindima tai, jog dvylika ES valstybių narių dabar sudaro pinigų sąjungą ir naudoja vieną valiutą, kuriai taikoma bendra pinigų politika, ir kad kiekvienos jų infliacijos rezultatų skirtumai atspindi struktūrinius, o ne makroekonomikos politikos pozicijų skirtumus; tačiau mano, kad svarbu atsižvelgti į vadinamąjį Balassa-Samuelson efektą naujų valstybių narių infliacijos kriterijų atžvilgiu;
31.
primygtinai ragina Komisiją, paskelbusią pirmuosius du sprendimus dėl naujųjų valstybių narių, siekiančių netolimoje ateityje tapti euro zonos narėmis, konvergencijos programų vertinimo, užmegzti glaudų ir sistemingą bendradarbiavimą su prisijungti prie euro zonos norinčiomis šalimis, siekiant nustatyti ekonomikos politikos priemones, kurios labiausiai padeda pagerinti su infliacija susijusius rodiklius nepakenkdamos ekonomikos augimui;
o
o o
32.
paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai, Komisijai ir ECB.
