A6-0090/2008
1.4.2008
PRANEŠIMAS
dėl organų donorystės ir transplantacijos: politikos veiksmai ES lygiu
(2007/2210(INI))
Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komitetas
Pranešėjas:
Adamos Adamou
PE 398.666v03-00
TURINYS
PASIŪLYMAS DĖL EUROPOS PARLAMENTO REZOLIUCIJOS.........................................3
AIŠKINAMOJI DALIS............................................................................................................13
Teisės reikalų komiteto NUOMONĖ.........................................................................17
Piliečių laisvių, teisingumo ir vidaus reikalų komiteto NUOMONĖ.......20
GALUTINIO BALSAVIMO KOMITETE REZULTATAI........................................................24
PASIŪLYMAS DĖL EUROPOS PARLAMENTO REZOLIUCIJOS
dėl organų donorystės ir transplantacijos: politikos veiksmai ES lygiu
( 2007/2210(INI) )
Europos Parlamentas ,
– atsižvelgdamas į EB sutarties 152 straipsnio 4 dalį,
– atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą „Organų donorystė ir transplantacija: politikos veiksmai ES lygiu“, COM (2007)0275, ir į kartu su šiuo komunikatu paskelbtą Komisijos tarnybų darbinį dokumentą „Poveikio vertinimas“, SEC(2007)0705 ,
– atsižvelgdamas į 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2004/23/EB, nustatančią žmogaus audinių ir ląstelių donorystės, įsigijimo, ištyrimo, apdorojimo, konservavimo, laikymo bei paskirstymo kokybės ir saugos standartus
OL L 102, 2004 4 7, p. 48. ,
– atsižvelgdamas į 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo
OL L 281,1995 11 23, p. 31. ,
- atsižvelgdamas į 2002 m. liepos 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/58/EB dėl asmens duomenų tvarkymo ir privatumo apsaugos elektroninių ryšių sektoriuje
OL L 201, 2002 7 31, p. 37. ,
- atsižvelgdamas į 2001 m. balandžio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2001/20/EB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su geros klinikinės praktikos įgyvendinimu atliekant žmonėms skirtų vaistų klinikinius tyrimus, suderinimo
OL L 121, 2001 5 1, p. 34. ,
– atsižvelgdamas Pasaulio sveikatos organizacijos pagrindinius principus dėl žmogaus organų transplantacijos,
– atsižvelgdamas į Europos Tarybos konvenciją dėl žmogaus teisių ir biomedicinos ir į jos papildomą protokolą dėl žmogaus organų ir audinių transplantacijos,
– atsižvelgdamas į Europos Tarybos pranešimą „Organų trūkumo panaikinimas. Esama padėtis ir organų donorystės tobulinimo strategijos“ (1999 m.),
– atsižvelgdamas į Europos Tarybos pranešimą „Organų, audinių ir ląstelių saugos ir kokybės užtikrinimo vadovas“
Antras leidimas, 2004 m. ,
– atsižvelgdamas į 2007 m. rugsėjo 13 d. dokumentą SANCO C6 EFZ/gsc D (2007) 360346, parengtą po pirmojo nacionalinių ekspertų susitikimo organų donorystės ir transplantacijos klausimais Bendrijos lygmeniu,
– atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 45 straipsnį,
– atsižvelgdamas į Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komiteto pranešimą ir Teisės reikalų komiteto bei Piliečių laisvės, teisingumo ir vidaus reikalų komiteto nuomones ( A6-0090/2008 ),
A. kadangi organų transplantacijos poreikis Europoje nuolat auga ir auga sparčiau nei aukojamų organų skaičius, kadangi Europoje į donorų laukiančiųjų sąrašus įrašyta daugiau kaip 60 000 pacientų, kuriems reikalinga organų transplantacija, ir kadangi daug pacientų miršta dėl nuolatinio organų trūkumo, kadangi donorų skaičiaus didėjimas nebūtinai reiškia transplantacijos laukiančių pacientų sąrašų trumpėjimą,
B. kadangi sparčiai auga neteisėta prekyba organais, žmogaus organų prekyba ir „transplantacijos turizmas“, o tai nesuderinama su pagarba žmogaus orumui, kadangi esama ryšio tarp organų stokos ir neteisėtos prekybos organais, kadangi reikia daugiau duomenų apie neteisėtą prekybą organais,
C. kadangi verčiantis neteisėta komercine organų transplantacija nekreipiama dėmesio į saugą ir dėl to gali kilti pavojus donoro ir recipiento gyvybei,
D. kadangi keturios valstybės narės iki šiol neratifikavo Jungtinių Tautų konvencijos prieš tarptautinį organizuotą nusikalstamumą, penkios valstybės narės neratifikavo jos papildomo Protokolo dėl prekybos žmonėmis, ypač moterimis ir vaikais, prevencijos, sustabdymo bei baudimo už vertimąsi ja (Palermo protokolas) ir devynios valstybės narės neratifikavo JT neprivalomojo protokolo dėl prekybos vaikais, vaikų prostitucijos ir vaikų pornografijos,
E. kadangi neseniai apskaičiuota, kad prekybos organais atvejų, palyginti su visų kitų formų nelegalios prekybos atvejais, yra žymiai mažiau, tačiau prekyba organais ir audiniais – tai didėjanti pasaulinio masto problema, su kuria susiduriama nacionaliniu ir tarptautiniu lygmenimis ir kuri grindžiama paklausa (Europoje apskaičiuota 150–250 atvejų per metus);
F. kadangi prekyba organais ir audiniais yra viena iš prekybos žmonėmis formų – o tai yra rimtas pagrindinių žmogaus teisių pažeidimas, ypač atsižvelgiant į žmogaus orumą ir fizinę neliečiamybę, dėl kurio gali būti pakenkta piliečių pasitikėjimui teisėta transplantacijos sistema ir todėl toliau gali būti stokojama savanoriškai dovanojamų organų ir audinių;
G. kadangi kokybė, sauga, veiksmingumas ir skaidrumas yra esminiai aspektai, lemiantys, kad transplantacija kaip gydymas būtų naudinga visuomenei,
H. kadangi organų transplantacija yra vienintelis įmanomas tokių organų kaip kepenys, plaučiai ir širdis nepakankamumo paskutinėmis stadijomis gydymas ir ekonominiu požiūriu efektyviausias paskutinės stadijos inkstų nepakankamumo gydymo būdas; kadangi organų transplantacija leidžia gelbėti gyvybes ir gerinti gyvenimo kokybę,
I. kadangi transplantacijų skaičiai, organų šaltiniai (gyvas ir miręs donoras), ir netgi organų donorystės ir transplantacijos kokybės ir saugos reikalavimai valstybėse narėse ir tarp jų yra labai skirtingi, skiriasi ir transplantacijos organizavimo tvarka, todėl ES taikomi nevienodi standartai,
J. kadangi valstybėse narėse galioja skirtinga teisinė tvarka (sutikimas, atsisakymas) ir skirtingų valstybių narių patirtis rodo, kad teisinės sistemos įtaka donorų skaičiui yra gana maža,
K. kadangi dažna alternatyva transplantacijai yra intensyvi priežiūra, kuri yra nemaloni pacientui ir užkrauna naštą sveikatos priežiūros sistemoms ir pacientų šeimoms bei slaugytojams,
L. kadangi organų donorystė ir transplantacija yra opūs kompleksiniai klausimai, apimantys ne tik medicininius, bet ir teisinius bei etinius aspektus, o jiems plėtoti reikia visapusiško pilietinės visuomenės dalyvavimo,
M. kadangi organų naudojimas gydyti yra susijęs su užkrečiamųjų ir kitų ligų perdavimo pavojumi,
N. kadangi tarp valstybių narių jau vyko organų mainai ir jau esama įvairių Europos organų mainų organizacijų (pvz., „Scandiatransplant“, „Eurotransplant“),
O. kadangi esama patirtis (pvz., Ispanijos modelis, Belgijos „GIFT“ projektas, „DOPKI“, „Alliance-O“) rodo teigiamus rezultatus ir į ją turėtų būti atsižvelgiama,
P. kadangi visuomenės informuotumas, konkreti teigiama informacija ir specializuotas specialistų parengimas bei jų komunikaciniai gebėjimai turi atlikti svarbų vaidmenį didinant norą būti donoru,
1. palankiai vertina Komisijos komunikatą „Organų donorystė ir transplantacija: politikos veiksmai ES lygiu“, kuriame siūlomas labai gerai įvertintas kompleksinis trijų ramsčių metodas;
TEISĖS AKTAS
2. laukia Komisijos pasiūlymo dėl direktyvos, kurioje būtų nustatomi organų donorystės, įsigijimo, ištyrimo, konservavimo, vežimo ir paskirstymo visoje ES kokybės ir saugos standartai ir šiems kokybės ir saugos standartams vykdyti reikalingi ištekliai; tačiau pabrėžia, kad šis būsimas teisės aktas turėtų neužkrauti valstybėms narėms ar paslaugų teikėjams papildomos administracinės naštos ir kelti grėsmės esamai gerai praktikai ar praktikai, pritaikytai prie individualiose valstybėse narėse vyraujančių sąlygų ir aplinkybių, ar nustatyti tokius reikalavimus, dėl kurių sumažėtų potencialių ir faktinių donorų skaičius;
3. pažymi, kad šis naujas teisės aktas turėtų papildyti ir sustiprinti valstybių narių pastangas siekiant įtvirtinti aktyvų ir veiksmingą koordinavimo metodą ir nedrausti pradėti taikyti ar išsaugoti griežtesnes priemones;
4. pabrėžia, kad direktyvoje turėtų būti atsižvelgta į medicinos mokslo padarytą pažangą;
VALSTYBIŲ NARIŲ BENDRADARBIAVIMAS
5. išreiškia susirūpinimą, kad transplantacijai turimų žmogaus organų nepakanka pacientų poreikiams patenkinti; mano, kad organų (ir donorų) trūkumas yra pagrindinis valstybėms narėms tenkantis iššūkis organų transplantacijos srityje; primena, kad šiuo metu Europoje transplantacijos laukiančių sąrašuose yra tūkstančiai pacientų ir jų mirtingumo rodiklis didžiulis;
6. pažymi, kad organai turėtų būti skiriami atsižvelgiant į pacientų medicininį gebėjimą priimti organą; mano, kad neturėtų būti toleruojama diskriminacija, nesusijusi su paciento galimybėmis priimti organą;
7. pabrėžia, kad organų donorystė yra dovana; todėl pabrėžia, kad nors labai svarbu rasti didžiulio organų trūkumo Europoje problemos sprendimą, turi būti gerbiama ir ginama laisvė pačiam spręsti, aukoti organą ar ne;
8. atkreipia dėmesį, kad ES esama didelių skirtumų organų šaltinių požiūriu (mirę ar gyvi donorai), taip pat kad valstybėms narėms labai skirtingai sekasi didinti savo donorų skaičių, kad valstybėse narėse taikomi skirtingi kokybės ir saugos reikalavimai, skirtinga organų donorystės ir transplantacijos organizavimo tvarka ir skirtingas medikų ir paramedikų ugdymas ir rengimas ; mano, kad šiuos skirtumus iš dalies galima paaiškinti ekonominiais, struktūriniais, administraciniais, kultūriniais, etiniais, religiniais, istoriniais ir socialiniais veiksniais, is dėlto esminis veiksnys, ko gero, yra viso proceso iki pat donorystės ir transplantacijos organizavimas;
9. todėl tvirtai įsitikinęs, kad esama didelių galimybių ES valstybėms narėms dalytis patirtimi ir kad tai padidins donorų skaičių ir visoje ES sudarys vienodas sąlygas gauti organą persodinimui; todėl laukia Komisijos veiksmų plano dėl stipresnio valstybių narių bendradarbiavimo, kad:
· padidėtų organų prieinamumas,
· pagerėtų transplantacijos sistemų veiksmingumas ir prieinamumas,
· padidėtų visuomenės informuotumas,
· būtų užtikrinta kokybė ir sauga;
10. todėl pabrėžia, kad ypač svarbu sukurti gerai suplanuotas veiklos sistemas ir skatinti valstybėse narėse ir tarp jų bei prireikus tarptautiniu lygiu pasiteisinusius modelius; siūlo, kad veiklos sistemas turėtų sudaryti tinkama teisinė sistema, techninė ir logistinė infrastruktūra, psichologinė ir organizacinė pagalba, taip pat tinkama organizacinė struktūra bei tinkama ligoninių ir kitų gydymo įstaigų su aukštos kvalifikacijos personalu organizacinė struktūra, taip pat aiškios nuostatos dėl atsekamumo bei sąžininga, veiksminga ir teisinga organų paskirstymo ir prieigos prie jų sistema;
ORGANŲ PRIEINAMUMO DIDINIMAS
11. pažymi, kad valstybės narės pačios renkasi teisinį modelį; pažymi, kad ES taikomi du skirtingi modeliai; mano, kad teisines sistemas nebūtina adaptuoti ar suderinti; kviečia valstybes nares savo teisės aktuose numatyti galimybę paskirti teisinį atstovą, kuris po žmogaus mirties spręstų donorystės klausimą;
12. ragina valstybes nares panaudoti visą donorystės po mirties potencialą; todėl ragina valstybes nares kuo daugiau investuoti į savo organizacinės sistemos patobulinimą:
· didinant jautrumą, mokant ir rengiant medikus ir paramedikus,
· finansiškai remiant ligonines, kad jos galėtų skirti „etatinius transplantacijos koordinatorius“ (gydytojus, kurie dirbtų intensyvios priežiūros skyriuose ir turėtų savo medikų komandą). jų funkcija būtų aktyviai ieškoti potencialių donorų ir susisiekti su jų šeimomis,
· kiekvienoje Europos ligoninėje ar ligoninių grupėje, kur tik yra organų donorystės galimybių, vykdant kokybės gerinimo programas;
13. prašo valstybių narių įvertinti „išplėstinio donorų rato“ donorų (senyvo amžiaus donorų, tam tikromis ligomis sergančių donorų) organų panaudojimo galimybę, kad padidėtų organų prieinamumas, atsižvelgiant į kokybės ir saugos aspektus;
14. mano, kad gali būti persodinamas ne visai tinkamas organas; tada sprendimus dėl organų persodinimo konkretiems pacientams, pagrįstus rizikos ir naudos santykio analize, priimtų transplantacijos specialistų grupė, pasitarusi su pacientu ir (arba) jo šeima;
15. taip pat pažymi, kad norint kuo greičiau nustatyti, ar organas tinkamas, svarbu, kad tie, kurie nėra tinkami donorai, nešiotųsi tai patvirtinančią kortelę;
16. prašo valstybių narių, kuriose gyviesiems leidžiama aukoti organus, atsižvelgti į kokybės ir saugos aspektus; tačiau pabrėžia, kad gyvų žmonių organų donorystė turėtų būtų traktuojama tik kaip papildanti mirusių žmonių organų donorystę;
17. pripažįsta, kad išplėtus donorų ratą, gydytojus gali neraminti padidėjusi persodinto organo atmetimo ir laipsniško jo funkcijos sunykimo tikimybė, todėl prašo Komisijos ir valstybių narių remti organų atmetimo prevencijos ir gydymo metodus, kad gydytojai galėtų be baimės persodinti „išplėstinio organų rato“ donorų organus;
18. pripažįsta, kad biotechnologijos jau siūlo persodintų organų atmetimo pavojaus klausimo sprendimo būdus, pavyzdžiui, atmetimo tikimybę mažinantį gydymą, kuris, be kita ko, padės didinti organų prieinamumą, nes leis gydytojams sumažinti ar netgi visiškai panaikinti atmetimo pavojų; tikina, kad tai padės didinti „išplėstinio donorų rato“ donorų skaičių, nes sumažins išplėstinių donorų organų programų riziką;
19. prašo valstybių narių iki 2010 m. sausio mėn. atšaukti teisės aktus, pagal kuriuos donorų organai gali būti persodinami tik toje šalyje;
20. prašo valstybių narių imtis būtinų priemonių transplantacijos chirurgų švietimo ir parengimo, komandinio darbo ir atlyginimų srityje;
21. pabrėžia, kad svarbu finansuoti organų įsigijimą ir transplantaciją pagal atskirą biudžeto eilutę siekiant, kad transplantacija netaptų ligonines atgrasančiu veiksniu;
22. Pabrėžia, jog būtina užtikrinti, kad organų donorystė liktų griežtai nekomercinė;
23. pritaria priemonėms, kuriomis siekiama medicininiu, taip pat psichologiniu ir socialiniu požiūriu apsaugoti gyvus donorus ir užtikrinti, kad organų donorystė būtų pagrįsta altruizmu ir laisva valia, uždraudžiant tiesioginius atsiskaitymus tarp donoro ir recipiento, negaunant jokio kito atlygio, išskyrus kompensaciją, kuri būtų tik tokio dydžio, kad atlygintų donorystės išlaidas ir nepatogumus; prašo valstybių narių užtikrinti mirusių ir gyvų donorų, kurie neturi nei genetinio, nei emocinio ryšio su recipientu, anonimiškumą, kai pagal nacionalinius teisės aktus tokia donorystė galima; ragina valstybes nares apibrėžti sąlygas, kuriomis ši kompensacija galėtų būti teikiama;
24. ragina valstybes nares priimti ir išlaikyti griežtas teisines nuostatas, susijusias su transplantacija iš gyvų donorų, kurie nėra šeimos nariai, siekiant užtikrinti sistemos skaidrumą ir užkirsti kelią neteisėto organų pardavimo arba priverstinės donorystės galimybėms; taigi, gyvi donorai, kurie nėra šeimos nariai, galėtų dovanoti organus tik laikydamiesi nacionalinėje teisėje nurodytų sąlygų ir gavę atitinkamos nepriklausomos įstaigos leidimą;
25. ragina valstybes nares užtikrinti, kad gyvi donorai nebūtų diskriminuojami, ypač draudimo sistemų;
26. ragina valstybes nares užtikrinti, kad gyviems donorams būtų grąžinamos socialinės apsaugos išlaidos;
27. mano, kad ateityje, jei tik bus užtikrintas atsekamumas, biotechnologijos gali suteikti mokslininkams galimybę užauginti organus iš esamų audinių ir ląstelių, paimtų arba iš pačių pacientų, arba iš kitų audinių donorų; prašo Komisiją skatinti tokius mokslinius tyrimus, kuriuos dažnai vykdo Europoje besikuriančios biotechnologijų MVĮ pagal valstybėse narėse nustatytas kultūrines ir etines sistemas ir Pagrindinių teisių chartiją bei Europos Tarybos konvenciją dėl biomedicinos;
TRANSPLANTACIJOS SISTEMŲ VEIKSMINGUMAS IR PRIEINAMUMAS
28. atkreipia dėmesį, kad nors kelios valstybės narės nustatė privalomą transplantacijos procedūrų registraciją ir yra keli savanoriški registrai, visa apimančios duomenų apie įvairias transplantacijos rūšis ir jų rezultatus rinkimo sistemos nėra; tvirtai rekomenduoja įkurti nacionalinius gyvų donorų stebėjimo registrus ir pacientų po transplantacijos bei transplantacijos procedūrų stebėjimo registrus; pabrėžia, kad šie registrai turi būti nuolat atnaujinami; pabrėžia, kad svarbu, jog ES valstybės narės kauptų palyginamus duomenis;
29. prašo Komisijos rekomenduoti valstybėms narėms tam tikras gaires dėl registracijos siekiant užtikrinti, kad registruoti asmenys pateiktų tam tikrą informaciją apie savo ligos istoriją ir kad būtų užtikrinta donoro organų kokybė ir sauga, kadangi registracija – tai ne tik vardo įregistravimas, ji gali turėti padarinių ir donorui, ir organo recipientui;
30. kviečia Komisiją palengvinti techninių ir etinių standartų pagrindo kūrimą organų donorystės saugai, kokybei ir veiksmingumui donorystės ir transplantacijis srityje valdyti, kuris galėtų būti modelis valstybėms narėms; prašo Komisiją įkurti ES mechanizmą, kuris skatintų valstybių narių veiklos organų donorystės ir transplantacijos srityje koordinavimą;
31. mano, kad ES valstybių narių bendradarbiavimas, kuris Komisijos komunikate nepakankamai pabrėžiamas, potencialiai naudingas ir organų dalijimosi tarp ES valstybių narių medicininių bei techninių galimybių požiūriu, atsižvelgiant į geografinius tokių mainų apribojimus ir į galimą poveikį organų gyvybingumui; į tai atsižvelgdamas pabrėžia gerus tarptautinių sistemų rezultatus; įsitikinęs, kad organų dalijimasis gali būti labai naudingas, ypač kai transplantacijos procesas yra sudėtingas (pvz., kaip pacientai labai jautrūs ar skubiai operuotini, taip pat kai pacientai ypatingos būklės ir sunku rasti jiems tinkamą donorą);
32. kviečia Komisiją kartu su valstybėmis narėmis atlikti visų su valstybėse narėse atliekama organų transplantacija ne ES gyventojams susijusių klausimų tyrimą ir parengti elgesio kodeksą su taisyklėmis ir sąlygomis, kuriomis mirusių ES donorų paaukoti organai galėtų būti skiriami ne ES gyventojams;
33. pabrėžia, kad būtinas geras sveikatos priežiūros specialistų ir atsakingų nacionalinės valdžios institucijų bendradarbiavimas, kuris teiktų pridėtinę vertę; prašo Komisijos padėti kurti valstybių narių nacionalinių transplantacijos organizacijų sąjungas, kuriose būtų bendradarbiaujama teisiniu, etiniu ir techniniu lygiu; pripažįsta, kad kai kuriose valstybėse narėse, kuriose donorų skaičius nedidelis, yra transplantacijos medicinos problemų, kurių neįmanoma tinkamai išspręsti; įsitikinęs, kad bendradarbiavimas Europos mastu galėtų būti ypač naudingas mažosioms valstybėms narėms;
34. ragina įvesti Europos donoro kortelę, papildysiančią esamas nacionalines sistemas;
35. mano, kad skatinant organų prieinamumą ir saugą būtų naudingas tarptautinis bendradarbiavimas; pabrėžia, kad šioje srityje būtų naudingos ir bendro pobūdžio taisyklės dėl gerosios medicininės patirties, diagnozavimo metodų ir išsaugojimo; prašo valstybių narių aktyviai skatinti tokį bendradarbiavimą ir taikyti šią bendro pobūdžio taisyklių sistemą;
VISUOMENĖS INFORMUOTUMO DIDINIMAS
36. pabrėžia, kad svarbu didinti visuomenės informuotumą organų donorystės ir transplantacijos klausimu, nes tai gali padėti identifikuoti organų donorus ir taip padidinti organų prieinamumą; todėl ragina Komisiją, valstybes nares ir pilietinę visuomenę struktūriškai stiprinti organų donorystės skatinimą, ypač jaunimui mokyklose; tam siūlo pasitelkti garsius asmenis (pvz., sportininkus ir sportininkes) ir vykdyti šviečiamąsias programas;
37. pažymi, kad informacija apie organų donorystę ir transplantaciją turėtų būti teikiama skaidriai, nešališkai ir neįsakmiai bei apimti įvairius su organų aukojimu susijusius klausimus, t. y. kad galima aukoti ne vieną organą, kad galima aukoti audinius;
38. pabrėžia, kad reikia gerbti laisva valia priimtą sprendimą aukoti organus ar neaukoti ir kad organų donorystė turi būti laikoma vieno žmogaus dovana kitam; pažymi, kad tai turi atsispindėti ir vartojamoje kalboje, vengiant ekonominės terminijos, kuri duoda mintį, kad organai gali būti laikomi preke vidaus rinkoje;
39. ragina Komisiją atsižvelgti į Europos interneto svetainės organų donorystės tema www.eurodonor.org (ir (arba) www.eurocet.org), taip pat PSO svetainės (www.transplant-observatory.org) tolesnį vystymą ir išplėtimą, įtraukiant visas ES valstybes nares ir visas oficialiąsias ES kalbas ir siekiant nurodyti visą tinkamą informaciją bei visus duomenis organų donorystės ir transplantacijos klausimais.
40. ragina Komisiją r valstybes nares propaguoti Pasaulinę donorų dieną ir rekomenduoja imtis veiksmų, pabrėžiančių gerus transplantacijos rezultatus ir svarbą;
41. įsitikinęs, kad labai veiksmingas organų prieinamumo padidinimo būdas yra didesnis visuomenės informavimas, taip pat vietos ir regioniniu lygiu; ragina Komisiją, valstybes nares ir pilietinės visuomenės organizacijas, bažnyčias ir religines bei humanistų bendruomenes prisidėti prie šios visuomenės informavimo apie galimybę būti organų donoru veiklos atsižvelgiant į kiekvienos valstybės narės kultūrinius ypatumus; pabrėžia, kad registruoti donorai atlieka svarbų vaidmenį skatinant organų donorystę, nes taip jie skatina savo šeimos narius ir draugus patiems tapti donorais;
42. pripažįsta, kad svarbu gerinti sveikatos priežiūros specialistų komunikacinius gebėjimus, pavyzdžiui, parengiant informavimo gaires; pažymi, kad reikia profesionalaus požiūrio į komunikaciją ir komunikacijos specialistų pagalbos šioje srityje; ypatingas dėmesys turėtų būti skiriamas ir informacijos turiniui, ir tam, kaip geriausia būtų kalbėti polemiškiausiais klausimais; pabrėžia, kad svarbu reguliariai rengti susitikimus su žiniasklaidos atstovais, skirtus informuoti apie gerus transplantacijos rezultatus ir jos svarbą;
43. pritaria, kad reikia įkurti specialią transplantacijos klausimams skirtą telefono liniją su vienu numeriu, kurią valdytų nacionalinė transplantacijos organizacija, kur tokia organizacija egzistuoja, ir kuri veiktų visą parą bei per kurią į klausimus atsakinėtų tinkamai parengti ir patyrę specialistai (medicinos, teisės), galintys visiems interesantams greitai pateikti reikalingą ir tikslią informaciją;
44. prašo Komisijos remti mokslinius tyrimus organų donorystės ir transplantacijos, netrukdomos nacionalinių sienų, srityje, kad būtų galima išsiaiškinti, kokią įtaką sprendimui pasiūlyti organus donorystei turi tautybė, kilmės šalis, religija, išsilavinimas ir priklausymas vienai ar kitai socialinei ir ekonominei klasei; prašo Komisijos ir valstybių narių greitai paskleisti šių tyrimų rezultatus, siekiant informuoti visuomenę ir keisti klaidingas nuomones;
KOKYBĖS IR SAUGOS GERINIMAS
45. pripažįsta, kad gyvybiškai svarbu užtikrinti organų donorystės ir transplantacijos kokybę ir saugą; pažymi, kad tai turės poveikio mažinant persodinimo riziką ir dėl to sumažės neigiami padariniai; pripažįsta, kad kokybės ir saugos gerinimas gali turėti įtakos organų prieinamumui, o pastarasis gali paveikti kokybės ir saugos gerinimą; prašo Komisijos padėti valstybėms narėms rengti nacionalinius teisės aktus ir kurti reguliavimo sistemą siekiant padidinti kokybę ir saugą užtikrinant, kad tai neturės neigiamo poveikio transplantacijai reikalingų organų prieinamumui;
46. pripažįsta, kad turėtų būti stebimi ir vertinami transplantacijos ir donorystės rezultatai; pabrėžia, kad, remiantis geriausiąja valstybių narių taikoma patirtimi, reikėtų skatinti taikyti bendrą duomenų analizės metodiką siekiant kuo geriau palyginti šalių rezultatus;
47. prašo valstybių narių pailginti pacientų po transplantacijos stebėjimo laiką (kuris dabar yra nuo devynių iki dvylikos mėnesių) iki kelerių metų, o geriausia iki tol, kol pacientas gyvena ir (arba) kol persodintas organas funkcionuoja;
48. ragina Komisiją Septintojoje bendrojoje programoje numatyti lėšų geresnių ir tikslesnių diagnozavimo metodų, kurie leistų anksti ir veiksmingai nustatyti tokias žalingas būkles kaip ŽIV / AIDS, hepatitas ir kitas, tyrimams skatinti, nes vienas iš svarbių organų transplantacijos aspektų yra apsaugos nuo įvairių žalingų donoro organe esančių veiksnių ir medžiagų užtikrinimas;
NETEISĖTA PREKYBA ORGANAIS
49. pažymi, kad esama ryšio tarp organų stokos ir neteisėtos prekybos organais, todėl neteisėta prekyba organais mažina potencialių savanorių ir neatlygintinų donorų sistemos patikimumą; pabrėžia, kad bet koks komercinis organų išnaudojimas yra neetiškas ir nesuderinamas su svarbiausiomis žmogiškosiomis vertybėmis; pabrėžia, kad kai organai aukojami dėl finansinės naudos, jie nuo dovanos sumenkinami iki paprasčiausios prekės, tai prieštarauja Konvencijos dėl žmogaus teisių ir biomedicinos 21 straipsniui ir yra draudžiamas pagal ES pagrindinių teisių chartijos 3 straipsnio 2 dalį;
50. ragina Komisiją, atsižvelgiant į trečiąsias šalis, kovoti su prekyba organais ir audiniais, kuri turėtų būti visuotinai uždrausta, taip pat organų ir audinių transplantacija iš nepilnamečių, iš protiškai neįgalių žmonių ir iš kalinių, kuriems įvykdyta mirties bausmė; ragina Komisiją ir valstybes nares didinti tarptautinės bendruomenės informuotumą šiuo klausimu;
51. mano, kad norint kovoti su neteisėta prekyba organais skurdesnėse pasaulio dalyse, reikia ilgalaikės strategijos, padėsiančios panaikinti socialinę nelygybę, kuri yra tokios praktikos priežastis; pabrėžia, kad norint kovoti su organų pardavimu už pinigus (ypač besivystančio pasaulio šalyse), reikia įdiegti atsekamumo mechanizmus, užtikrinančius, kad tokie organai nepatektų į Europos Sąjungą;
52. ragina Komisiją ir valstybes nares imtis „transplantacijos turizmo“ prevencijos priemonių, parengiant gaires, kaip apsaugoti skurdžiausius ir pažeidžiamiausius donorus, kad jie netaptų neteisėtos prekybos organais aukomis ir priimant priemones, kurios didintų teisėtai įgytų organų prieinamumą, bei esamoms organų mainų organizacijoms keičiantis transplantacijai užsiregistravusių pacientų sąrašais, kad būtų išvengta sąrašų dubliavimo; prašo Komisijos per teisingumo, laisvės ir saugumo erdvę skatinti bendrą požiūrį, kad būtų kaupiama informacija apie nacionalinius teisės aktus dėl neteisėtos prekybos organais, ir identifikuoti pagrindines problemas ir galimus sprendimo būdus; šiuo klausimu pažymi, kad reikia sukurti žmogaus organų atsekamumo ir apskaitos sistemą;
53. ragina valstybes nares, jei reikia, iš dalies keisti savo baudžiamuosius kodeksus siekiant užtikrinti, kad už prekybą organais atsakingi asmenys būtų atitinkamai patraukiami baudžiamojon atsakomybėn, taip pat kad būtų taikomos sankcijos medicinos darbuotojams, kurie dalyvauja persodinant parduotus organus, ir dėti visas pastangas siekiant įtikinti recipientus neieškoti parduodamų organų ir audinių; taip pat turėtų būti įtraukta Europos Sąjungos piliečių, kurie nusipirko organus Sąjungoje ar už jos ribų, baudžiamoji atsakomybė trečiosiose šalyse;
54. ragina valstybes nares imtis reikiamų priemonių siekiant apriboti, kad sveikatos apsaugos specialistai sudarytų geresnes sąlygas prekybai organais ir audiniais, pvz., nurodytų pacientui užsienio transplantacijos tarnybą, kuri galbūt dalyvauja prekybos organais veikloje, taip pat kad sveikatos draudimo teikėjai sudarytų geresnes sąlygas veiklai, kuri tiesiogiai ar netiesiogiai skatina neteisėtą prekybą transplantacijai skirtais organais, pvz., neatlygintų neteisėtai gauto organo persodinimo išlaidų;
55. mano, kad valstybės narės turėtų užtikrinti savo teisėsaugos agentūrų ir medicinos darbuotojų mokymą organų prekybos tema siekdamos, kad policijai būtų pranešamas kiekvienas žinomas atvejis;
56. ragina valstybes nares, kurios iki šiol nėra to padariusios, pasirašyti, ratifikuoti ir įgyvendinti Europos Tarybos konvenciją dėl veiksmų prieš prekybą žmonėmis ir Palermo protokolą;
57. prašo Komisijos ir Europolo stiprinti neteisėtos prekybos organais atvejų stebėseną;
58. prašo Komisiją ir Tarybą atnaujinti veiksmų planą dėl prekybos žmonėmis ir į jį įtraukti veiksmų planą, skirtą kovai su prekyba organais, siekiant sudaryti sąlygas glaudesniam susijusių valdžios institucijų bendradarbiavimui;
59. be to, ragina veiksmų plane nurodyti teisingus ir patikrintus duomenis apie neteisėtai prekiaujamų organų kiekį, rūšis ir kilmę;
0
0 0
60. paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai, Komisijai, Pasaulio sveikatos organizacijai, Europos Tarybai ir valstybių narių parlamentams.
AIŠKINAMOJI DALIS
Organų transplantacija – tai žmogaus organų naudojimas gydymo tikslais, kai funkcijų nebeatliekantis organas pakeičiamas donoro organu. Sėkmingai persodinti organai, jei tik taikoma tinkama priežiūra, gali suteikti žmonėms, kuriems priešingu atveju reikėtų intensyvios slaugos (o ji ne tik nemaloni pacientams, bet dažnai yra našta ne tik valstybių narių sveikatos priežiūros sistemoms, bet ir paciento šeimai ir globėjams), visavertį sveiką gyvenimą dar daug metų.
Nors pastaraisiais dešimtmečiais žmogaus organų naudojimas transplantacijai visoje ES nuolat augo, žmonių, kuriems reikia transplantacijos, yra daugiau nei transplantacijai turimų organų. Šiuo metu Vakarų Europoje eilės laukia beveik 40 000 pacientų. Tų, kurie laukia širdies, kepenų ar plaučių transplantacijos, mirtingumas paprastai siekia 15–30 proc.
Kokybė ir sauga
Organų naudojimas gydyti kelia ligų perdavimo recipientui pavojų. Gali būti perduotos ne tik užkrečiamosios ligos (virusinės, bakterinės ir grybelinės infekcijos, žmogaus imunodeficito virusas (ŽIV), hepatito B virusas (HBV), hepatito C virusas (HCV)), bet ir piktybinės ligos, pavyzdžiui, įvairių organų vėžys.
Siekiant maksimaliai sumažinti pavojų recipientui, svarbu ištirti donorą; būtina atlikti donoro tyrimus ir nustatyti, yra ligos perdavimo rizika ar jos nėra. Siekiant užtikrinti reikalingą donoro saugą, turėtų būti atlikti būtiniausi medicininiai tyrimai. Tačiau kol kas valstybės narės nėra sutarusios, kokie tai turėtų būti tyrimai.
Potencialių donorų įvertinimas prieš transplantaciją yra gyvybiškai svarbi sėkmingo organų transplantacijos proceso dalis. Kitaip tariant, donoro tinkamumas yra būtina donorystės sąlyga. Pagrindiniai uždaviniai: nustatyti donorų atmetimo sąlygas; nustatyti galimas prieštransplantacines infekcijas ir įvertinti riziką siekiant nustatyti, kokia strategija padėtų išvengti padarinių po transplantacijos. Gyvų ir mirusių donorų tinkamumo patikrinimo skirtumai iš esmės susiję su skirtingu patikrinimo atlikimo laiku. Gyvo donoro atveju įmanoma išgydyti esamą infekciją ir atidėti persodinimo operaciją, kol infekcijos neliks. Priešingai, mirusiam donorui patikrinti paprastai turima tik keletas valandų. Vadovaujantis esamais pripažintais medicinos standartais, reikėtų nustatyti donoro tinkamumo kriterijus. Taip pat reikia ilgalaikės pacientų priežiūros ir stebėsenos po transplantacijos, siekiant įvertinti, koks gydymas pacientui naudingiausias. Potransplantacinių rezultatų stebėsena ir vertinimas yra labai svarbu, todėl turi būti vadovaujamasi bendra metodika, užtikrinančia geriausius sveikatos ir saugos standartus visose valstybėse narėse.
Šiuo metu pacientai po transplantacijos prižiūrimi nuo 9 iki 12 mėnesių. Transplantacijos rezultatų vertinimo laikotarpis turėtų būti pratęstas iki kelerių metų, kad rezultatai būtų įvertinti kuo geriau – ir klinikiškai, ir ekonomiškai.
Organų trūkumas
Didžiulis organų donorų trūkumas tebėra pagrindinė problema, su kuria susiduria valstybės narės organų transplantacijos srityje. Ilgėjantys laukiančiųjų sąrašai – rimta problema. Vakarų Europoje inkstų persodinimo laukia per 40 000 pacientų. Laukiančiųjų sąrašai ilgėja visose ES šalyse, taip pat ir visame pasaulyje. Netgi kai donorų skaičius nuolat didėja, laukiančiųjų sąrašus ir laukimo laiką sutrumpinti labai sunku.
Pagrindinis organų trūkumo problemos sprendimo būdas – veiksmingos asmenų, kurie, įvykdžius visus privalomus valstybėse narėse nustatytus sutikimo reikalavimus, po mirties galėtų būti organų donorais, identifikavimo sistemos įdiegimas. Organo tinkamumo įvertinimas yra iš kelių etapų susidedantis procesas, sutelktas į: a) užkrečiamųjų ar navikinių ligų perdavimo priimtinos ir nepriimtinos rizikos apibrėžimą, ir b) praktinių rizikos vertinimo proceso veiksmų nustatymą, kiekvienu konkrečiu atveju įvertinant perduodamą ligą, konkrečią recipiento būklę – reakciją į perduodamą ligą, galimas taikyti prevencijos priemones ir ligos gydymą.
Kitas svarbus donorų skaičiaus padidinimo būdas – altruistinės donorystės skatinimas tarp gyvų donorų. Transplantacijos laukiančių pacientų mirtingumas ir sergamumas verčia rimtai pamąstyti apie tuos galimus donorus, kurie įprastinėmis aplinkybėmis nebūtų laikomi idealiais kandidatais; jie vadinami „išplėstiniu donorų ratu“ (kai ŽIV infekuotas asmuo gali būti donoras kitam ŽIV infekuotam asmeniui). Taip padidinus donorų skaičių, gydytojams nerimą kels padidėjusi organo atmetimo tikimybė ir laipsniškas persodinto organo funkcionavimo prastėjimas. Labai svarbu remti organų atmetimo prevencijos ir gydymo metodus, kad gydytojai galėtų be baimės persodinti išplėstinių donorų organus. Pasiteisino ir už galimų donorų ieškojimą atsakingų sveikatos priežiūros specialistų mokymas ir įdarbinimas; ši praktika turi būti toliau skatinama, kiek tik leidžia turimi ištekliai. Biotechnologijos jau siūlo sprendimo būdus, pavyzdžiui, atmetimo tikimybę mažinantį gydymą, kuris, be kita ko, padės didinti organų prieinamumą, nes leis gydytojams sumažinti ar netgi visiškai panaikinti atmetimo pavojų. Todėl tai padės didinti išplėstinių donorų skaičių, nes sumažins išplėstinių donorų organų programų riziką. Reikėtų paminėti, kad ateityje biotechnologijos gali suteikti mokslininkams galimybę užauginti organus iš esamų audinių, paimtų arba iš pačių pacientų (autologinių), arba iš kitų audinių donorų (alogeninių). Kai tik įmanoma, reikėtų skatinti tokius mokslinius tyrimus, kuriuos dažnai vykdo Europoje besikuriančios biotechnologijų MVĮ pagal valstybėse narėse nustatytas kultūrines ir etines sistemas.
Organizaciniai aspektai
Organizavimo sistemos turi įtakos ne tik organų kokybei ir saugai, bet ir jų prieinamumui. Valstybėse narėse ir tarp jų esama didelių skirtumų organų donorystės ir transplantacijos srityje. Skirtingas organizavimo sistemas Europoje lemia jų kilmė ir istorija. Šalių palyginimas rodo, kad galutiniai nacionaliniai donorystės rodikliai ne visada koreliuoja su žmonių, kurie anksčiau deklaravo savo pasirengimą būti donorais, procentu šiose šalyse. Tai aiškiai rodo, kaip svarbu turėti veiksmingą veikiančią transplantacijos sistemą, užtikrinančią, kad norinčių tapti donorais žmonių organai taptų prieinami.
Bet kokio veiksmo šioje srityje prielaida yra tinkamos nacionalinio lygmens transplantacijos sistemos sukūrimas. Tokiai sistemai reikia atitinkamo teisinio reglamentavimo, kuris nebūtų orientuotas į rinką, ir gero techninio pasirengimo bei organizacinės struktūros. Kompetentingų institucijų vaidmuo organizuojant transplantacijos sistemą yra labai svarbus. Šios institucijos privalo užtikrinti atitiktį pamatiniams standartams ir organizuoti donorystės bei transplantacijos veiklą. Turėtų būti naudojamos ir skatinamos veiksmingiausios organizavimo sistemos.
Kaip minėta, organų transplantaciją reikia atlikti per tam tikrą ribotą laiką. Procesas nuo organų įsigijimo iki persodinimo turėtų būti užbaigtas per kelias valandas (siekiant išsaugoti tinkamus organus). Be to, organų, kuriuos numatoma persodinti, donoras turi derėti su recipientu. Dėl šių priežasčių organizavimo struktūra yra pagrindinis organų donorystės ir (arba) transplantacijos sistemų elementas. Svarbi šios organizacinės sistemos dalis yra tinkama paskirstymo sistema, kurioje turi būti įvertinta tai, kad organai gali būti laikomi tik trumpą laiką ir kad reikia užtikrinti, jog organas būtų priskirtas tinkamiausiam recipientui pagal iš anksto nustatytus kriterijus.
Visuomenės informuotumas
Visuomenės informuotumas ir nuomonė taip pat svarbūs siekiant didesnio donorų skaičiaus. Organų donorystė ir transplantacija yra tokio tipo gydymas, kuriam plėtoti reikalingas visos visuomenės palaikymas. Šioje srityje yra daug sudėtingų ir opių etikos problemų, todėl akivaizdu, kad daug šių problemų įvairiose šalyse sprendžiama skirtingai, priklausomai nuo vyraujančių vertybių ir įsitikinimų. Šių skirtingų vertybių ir nerimą keliančių aspektų klausimas turėtų likti ir būti sprendžiamas nacionaliniu lygiu. Vienas iš būdų paskatinti žmones tapti donorais – suteikti daugiau žinių sveikatos priežiūros specialistams ir nagrinėti transplantacijos problemas žiniasklaidoje. Tęstinis švietimas turėtų būti svarbus bet kokios komunikacijos strategijos elementas. Žmonės turėtų būti skatinami kalbėti apie organų donorystę ir apie savo norus pranešti savo giminaičiams. Yra stiprus teigiamas ryšys tarp to, kad šis klausimas buvo aptartas šeimoje, ir noro būti donoru.
Kitaip tariant, reikia kiek įmanoma didinti visuomenės informuotumą: ir teikiant reikiamą informaciją pagal prašymus, ir plačiai skleidžiant ją valstybių narių vietos bendruomenėms ir regioniniu bei valstybiniu lygmeniu, taip pat mokyklose, klinikose, socialiniuose ir bendruomenių centruose, bažnyčiose ir kitur. Be to, kadangi įrodyta, kad žmonės labiau linkę tapti donorais, jei jie yra aptarę šį klausimą šeimoje, išsami informacija turėtų būti teikiama ir donorų ar galimų donorų šeimoms.
Kiti klausimai
* Koordinavimas ir kita veikla
Atsižvelgiant į tai, kad organų mainai Europos mastu nekoordinuojami, labai svarbu sustiprinti ir konkrečiau koordinuoti esamus valstybių narių tarpusavio susitarimus dėl organų mainų, siekiant patenkinti nacionalinius poreikius ir padidinti tokių mainų veiksmingumą. Turėtų būti nepakenkta esamai praktikai ir nepadidinta administracinė našta.
*Altruizmas
Altruizmas turi būti organų donorystės ir transplantacijos pagrindas. Todėl ekonominė Komisijos komunikate vartojama terminologija netinka, ypač atsižvelgiant į principą, kad žmogaus kūnas negali būti paverčiamas preke. Tad turi būti vartojama tokia kalba, kad jokiomis aplinkybėmis nekiltų mintis, jog vidaus rinkoje organai gali būti laikomi preke.
Principas, kad žmogaus kūnas ir jo dalys negali būti paverčiami preke, aiškiai įtvirtintas ES pagrindinių teisių chartijos 3 straipsnio 2 dalyje. Komisijos komunikate šis principas minimas tik kai kalbama apie neteisėtą prekybą organais. Tad labai svarbu pabrėžti, kad šis pagrindinis principas galioja ir kalbant apie savo paties organų davimą.
Apskritai laikantis subsidiarumo principo etiniai organų donorystės aspektai turėtų likti valstybių narių kompetencija.
*Neteisėta prekyba
Kadangi yra duomenų, kad vyksta neteisėta prekyba žmogaus organais ir kad sparčiai vystosi žmogaus organų prekyba ir „transplantacijos turizmas“, svarbu nenukelti opios neteisėtos prekybos organais problemos į antrą vietą. Turi būti pripažinta, kad organais prekiaujama dėl skurdo ir beviltiškumo, noro pragyventi, taip pat dėl korupcijos ir nusikaltėlių neskrupulingumo, ekonomikos globalizacijos ir žmonių išnaudojimo. Deja, dažnai Rytų šalių gyventojai tiekia „atsargines dalis“ Vakarų šalių ligoniams.
Siekiant kovoti su neteisėta prekyba organais ir ES, ir už jos ribų, būtina bendradarbiauti su tarptautinėmis organizacijomis (pavyzdžiui, Europolu ir Interpolu). Politikos pokyčiai turėtų nesukurti daugiau kliūčių bendradarbiauti ES ir prireikus bendradarbiauti su kitomis tarptautinėmis ir Europos organizacijomis.
28.2.2008
Teisės reikalų komiteto NUOMONĖ
pateikta Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komitetui
dėl organų donorystės ir transplantacijos: politikos veiksmai ES lygmeniu
( 2007/2210(INI) )
Nuomonės referentas:
Giuseppe Gargani
PASIŪLYMAI
Teisės reikalų komitetas ragina atsakingą Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komitetą į savo pasiūlymą dėl rezoliucijos įtraukti šiuos pasiūlymus:
A. kadangi organų donorystė ir transplantacija yra sudėtingi ir itin opūs klausimai, visų pirma dėl svarbaus etinio jų aspekto,
B. kadangi skirtingų valstybių narių nacionalinė organų donorystės ir transplantacijos politika ir teisinis pagrindas dėl įvairių teisinių, kultūrinių, administracinių ir organizacinių veiksnių labai skiriasi,
C. kadangi EB sutarties 152 straipsnio 4 dalis sudaro sąlygas patvirtinti Bendrijos lygio priemones, kuriomis siekiama užtikrinti veiksmingesnes ir prieinamesnes transplantacijos sistemas, visapusiškai laikantis subsidiarumo principo, taigi ir atsižvelgiant į kiekvienos valstybės narės nacionalines nuostatas dėl donorystės arba organų panaudojimo gydymo tikslais,
1. mano, kad turėtų būti apsvarstyta būtinybė parengti teisės aktą, kuriame būtų nustatyti Bendrijos lygmeniu taikytini organų donorystės ir transplantacijos kokybės ir saugumo standartai ir kuris būtų rengiamas glaudžiai bendradarbiaujant valstybėms narėms ir atsižvelgiant į įvairiose Europos Sąjungos valstybėse galiojančias reguliavimo sistemas bei kitų tarptautinių organizacijų veiklą;
2. palankiai vertina ketinimą atlikus ekonominės naudos analizę ir išsamų poveikio tyrimą parengti atitinkamą Bendrijos teisės aktą dėl organų donorystės ir transplantacijos atsižvelgiant į organų transplantacijos savitumą ir Europos Tarybos atliktą darbą ir glaudžiai bendradarbiaujant valstybėms narėms bei atsižvelgiant į valstybių narių nacionalines nuostatas; pabrėžia, kad jokiais teisės aktais neturėtų būti sukuriama papildoma administracinė našta, trukdanti išteklius skirti priežiūrai, ir kad juose, trūkstant organų donorystei, turi būti numatyta galimybė gydytojams praktikams ir toliau rizikos aspektu vertinti galimus organų donorus;
3. pabrėžia, kad tikslo padaryti transplantacijos sistemas veiksmingesnes ir prieinamesnes pagerinus jų saugumą ir kokybę ir užtikrinus didesnį organų prieinamumą laikantis galimo donoro apsisprendimo principo neturėtų būti siekiama sudėtingų su organų transplantacija susijusių etinių klausimų sąskaita;
4. pabrėžia, kad glaudesnis valstybių narių bendradarbiavimas yra ypač svarbus; siūlo paspartinti keitimąsi pažangiąja patirtimi donorystės ir transplantacijos srityje ir ragina įsteigti Bendrijos lygmens duomenų banką donorystės ir transplantacijos reikmėms; ragina valstybes nares apsvarstyti galimybę panaikinti apribojimus, taikomus transportuojant organus į kitas valstybes, ypač kai organo biologiniai rodikliai vienoje šalyje atitinka organams keliamus reikalavimus kitoje šalyje; valstybėse narėse taikant lanksčią organų transplantacijos, keitimosi organais, organų įvežimo ir išvežimo sistemą galima būtų išgelbėti daug gyvybių, nes didesniam skaičiui žmonių būtų randami tinkami donorai;
5. mano, kad derėtų numatyti griežtus reikalavimus siekiant išvengti medicininių, chirurginių, psichologinių, socialinių ar etinių problemų, kurias gali patirti gyvi donorai dėl tyrimų, kuriuos būtina atlikti norint patikrinti, ar jie tinka būti donorais, taip pat dėl su donoryste susijusio gydymo ir chirurginių intervencijų, ir siekiant sumažinti pavojų donorui;
6. mano, kad būtina užtikrinti tinkamą reikalų, susijusių su mirusiais donorais, tvarkymą nustatant tinkamus dovanojamų organų saugumo ir kokybės standartus, ir kad šiuo tikslu turėtų būti patvirtinta sistema, pagal kurią visada būtų daroma prielaida, kad sutinkama dėl organų panaudojimo, išskyrus atvejus, kai turimas aiškus donoro atsisakymas; niekas, net sutuoktinis arba pirmos eilės giminaičiai, negali paprieštarauti tokiu būdu išreikštai donoro valiai;
7. ragina valstybes nares ištirti, kokią naudą siekiant didesnio organų transplantacijų skaičiaus duotų donorystė taikant vadinamąją sutikimo prezumpcijos sistemą. Mano, kad taikant minėtą sistemą visiškai išsaugoma donoro teisė apsispręsti, kadangi piliečiai gali pasirinkti, ar likti sistemoje, ar ne;
8. mano, kad reikia užtikrinti tinkamą donoro apsaugos anonimiškumo, konfidencialumo ir donorų organų atsekamumo pusiausvyrą, siekiant, kad už organus nebūtų atlyginama ir nevyktų nelegali prekyba jais.
GALUTINIO BALSAVIMO KOMITETE REZULTATAI
Priėmimo data
26.2.2008
Galutinio balsavimo rezultatai
+:
–:
0:
22
0
0
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavę nariai
Titus Corlăţean, Monica Frassoni, Giuseppe Gargani, Lidia Joanna Geringer de Oedenberg, Neena Gill, Piia-Noora Kauppi, Klaus-Heiner Lehne, Katalin Lévai, Antonio López-Istúriz White, Hans-Peter Mayer, Manuel Medina Ortega, Hartmut Nassauer, Aloyzas Sakalas, Francesco Enrico Speroni, Diana Wallis, Rainer Wieland
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavęs (-ę) pavaduojantis (-ys) narys (-iai)
Vicente Miguel Garcés Ramón, Sajjad Karim, Georgios Papastamkos, Gabriele Stauner, József Szájer, Jacques Toubon
28.2.2008
Piliečių laisvių, teisingumo ir vidaus reikalų komiteto NUOMONĖ
pateikta Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komitetui
dėl organų donorystės ir transplantacijos: politikos veiksmai ES lygmeniu
( 2007/2210(INI) )
Nuomonės referentė:
Edit Bauer
PASIŪLYMAI
Piliečių laisvių, teisingumo ir vidaus reikalų komitetas ragina atsakingą Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komitetą į savo pasiūlymą dėl rezoliucijos įtraukti šiuos pasiūlymus:
A. kadangi visoje Europoje į laukiančiųjų sąrašus įrašyta daugiau kaip 60 000 pacientų, kuriems reikia transplantacijos, ir kadangi daug pacientų miršta dėl nuolatinio organų trūkumo,
B. kadangi šiuo metu nėra išsamios Europos Sąjungos duomenų bazės, kurioje būtų iš valstybių narių nacionalinių duomenų bazių ir (arba) registrų bei tarptautinių organizacijų renkama visa reikalinga informacija apie donorystei ar transplantacijai skirtus organus arba apie gyvus ir mirusius donorus,
C. kadangi keturios valstybės narės iki šiol neratifikavo Jungtinių Tautų konvencijos prieš tarptautinį organizuotą nusikalstamumą, penkios valstybės narės neratifikavo jos papildomo Protokolo dėl prekybos žmonėmis, ypač moterimis ir vaikais, prevencijos, sustabdymo bei baudimo už vertimąsi ja (Palermo protokolas) ir devynios valstybės narės neratifikavo JT neprivalomojo protokolo dėl prekybos vaikais, vaikų prostitucijos ir vaikų pornografijos,
D. kadangi neseniai apskaičiuota, kad prekybos organais atvejų, palyginti su visų kitų formų nelegalios prekybos atvejais, yra žymiai mažiau, tačiau prekyba organais ir audiniais – tai didėjanti pasaulinio masto problema, su kuria susiduriama nacionaliniu ir tarptautiniu lygmenimis ir kuri grindžiama paklausa (Europoje apskaičiuota 150–250 atvejų per metus),
E. kadangi prekyba organais ir audiniais yra viena iš prekybos žmonėmis formų – o tai yra rimtas pagrindinių žmogaus teisių pažeidimas, ypač atsižvelgiant į žmogaus orumą ir fizinę neliečiamybę, dėl kurio gali būti pakenkta piliečių pasitikėjimui teisėta transplantacijos sistema ir todėl toliau gali būti stokojama savanoriškai dovanojamų organų ir audinių,
F. kadangi patirtis rodo, kad dėl teisinių sistemų, pagal kurias reikalaujama sutikimo arba atsisakymo dovanoti organus, taikymo ne itin keičiasi rezultatai organų įsigijimo ir persodinimo srityse,
1. pritaria Komisijos iniciatyvai rengti teisinę sistemą organų donorystės ir transplantacijos saugos bei kokybės klausimais ir ragina nustatyti lanksčius ir minimalius reikalavimų standartus, atsižvelgiant į tai, kad transplantacija galėtų išgelbėti paciento gyvybę, todėl didesnė rizika nei audinių ir ląstelių atveju būtų priimtina;
2. ragina valstybes nares, kurios iki šiol nėra to padariusios, pasirašyti, ratifikuoti ir įgyvendinti Europos Tarybos konvenciją dėl veiksmų prieš prekybą žmonėmis ir Palermo protokolą;
3. prašo Komisiją ir Tarybą atnaujinti veiksmų planą dėl prekybos žmonėmis ir į jį įtraukti veiksmų planą, skirtą kovai su prekyba organais, siekiant sudaryti sąlygas glaudesniam susijusių valdžios institucijų bendradarbiavimui;
4. be to, ragina veiksmų plane nurodyti teisingus ir patikrintus duomenis apie neteisėtai prekiaujamų organų kiekį, rūšis ir kilmę;
5. ragina valstybes nares keistis pažangia patirtimi ir informacija organų donorystės ir transplantacijos klausimais bei ypač pabrėžti organų įsigijimo ir transplantacijos Ispanijoje teigiamą patirtį ir rezultatus;
6. ragina valstybes nares išlaikyti ir stiprinti laukiančiųjų sąrašų tvarkymo skaidrumą ir saugumą bei numatyti aiškų reikalavimą dėl pažeidimų nustatymo ir organų atsekamumo užtikrinimo, taip pat garantuoti donorų ir recipientų anonimiškumą;
7. ragina valstybes nares leisti bendrosios praktikos gydytojams atlikti aktyvesnį vaidmenį ir kalbėtis su savo pacientais siekiant suteikti jiems galimybę pasirinkti remiantis informacija apie donorų registraciją ir sumažinti nepagrįstą baimę bei taip padidinti donorų skaičių;
8. ragina valstybes nares priimti ir išlaikyti griežtas teisines nuostatas, susijusias su transplantacija iš gyvų donorų, kurie nėra šeimos nariai, siekiant užtikrinti sistemos skaidrumą ir užkirsti kelią neteisėto organų pardavimo arba priverstinės donorystės galimybėms; taigi, gyvi donorai, kurie nėra šeimos nariai, galėtų dovanoti organus tik laikydamiesi nacionalinėje teisėje nurodytų sąlygų ir gavę atitinkamos nepriklausomos įstaigos leidimą;
9. ragina Komisiją, atsižvelgiant į trečiąsias šalis, kovoti su prekyba organais ir audiniais, kuri turėtų būti visuotinai uždrausta, taip pat organų ir audinių transplantacija iš nepilnamečių, iš protiškai neįgalių žmonių ir iš kalinių, kuriems įvykdyta mirties bausmė; ragina Komisiją ir valstybes nares didinti tarptautinės bendruomenės informuotumą šiuo klausimu;
10. ragina valstybes nares, jei reikia, iš dalies keisti savo baudžiamuosius kodeksus siekiant užtikrinti, kad už prekybą organais atsakingi asmenys būtų atitinkamai patraukiami baudžiamojon atsakomybėn, taip pat kad būtų taikomos sankcijos medicinos darbuotojams, kurie dalyvauja persodinant parduotus organus, ir dėti visas pastangas siekiant įtikinti recipientus neieškoti parduodamų organų ir audinių; taip pat turėtų būti įtraukta Europos Sąjungos piliečių, kurie nusipirko organus Sąjungoje ar už jos ribų, baudžiamoji atsakomybė trečiosiose šalyse;
11. ragina Komisiją ir valstybes nares bendradarbiauti su vadinamosiomis donorų šalimis ir pasitelkus Europolą bei Interpolą atlikti reikiamus tyrimus siekiant išaiškinti prekybos organais atvejus ir išardyti šios prekybos tinklus;
12. ragina valstybes nares imtis reikiamų priemonių siekiant apriboti, kad sveikatos apsaugos specialistai sudarytų geresnes sąlygas prekybai organais ir audiniais, pvz., nurodytų pacientui užsienio transplantacijos tarnybą, kuri galbūt dalyvauja prekybos organais veikloje, taip pat kad sveikatos draudimo teikėjai sudarytų geresnes finansines ar kitokias sąlygas veiklai, kuri tiesiogiai ar netiesiogiai skatina prekybą transplantacijai skirtais organais;
13. ragina valstybes nares užtikrinti, kad visa gyvų asmenų audinių ir organų donorystė vyktų tik jiems davus aiškų ir besąlyginį teisinį sutikimą;
14. ragina valstybes nares užtikrinti, kad gyvi donorai nebūtų diskriminuojami, ypač draudimo sistemų;
15. ragina valstybes nares užtikrinti, kad gyviems donorams būtų grąžinamos socialinės apsaugos išlaidos;
16. pabrėžia, kad svarbu finansuoti organų įsigijimą ir transplantaciją pagal atskirą biudžeto eilutę siekiant, kad transplantacija netaptų ligonines atgrasančiu veiksniu;
17. ragina Komisiją ir valstybes nares skatinti bei remti tyrimus organų ir audinių transplantacijos srityje;
18. ragina Komisiją ir valstybes nares didinti visuomenės informuotumą apie organų donorystės būtinumą ir parengti atitinkamą informuotumo didinimo kampaniją Europos mastu; pritaria Komisijos Europos donoro kortelės, kuri taip pat galėtų būti visuomenės informuotumo didinimo priemonė, iniciatyvai; ragina valstybes nares remti šią iniciatyvą;
19. ragina Komisiją atsižvelgti į esamos Europos interneto svetainės organų donorystės tema www.eurodonor.org (ir (arba)
www.eurocet.org ), taip pat PSO svetainės ( www.transplant-observatory.org ) tolesnį vystymą ir išplėtimą, įtraukiant visas ES valstybes nares ir visas oficialiąsias ES kalbas ir siekiant nurodyti visą tinkamą informaciją bei visus duomenis organų donorystės ir transplantacijos klausimais;
20. ragina Komisiją ir valstybes nares parengti visos Europos duomenų bazę ir ryšių tinklą arba remti tuos, kurie jau veikia, siekiant sujungti nacionalines duomenų bazes ir numatyti greito pasikeitimo išsamia informacija dėl organų donorystės ir transplantacijos bei dėl gyvų ir mirusių donorų programą;
21. mano, kad valstybės narės turėtų užtikrinti savo teisėsaugos agentūrų ir medicinos darbuotojų mokymą prekybos organais tema siekdamos, kad policijai būtų pranešamas kiekvienas žinomas atvejis.
GALUTINIO BALSAVIMO KOMITETE REZULTATAI
Priėmimo data
27.2.2008
Galutinio balsavimo rezultatai
+:
–:
0:
48
0
1
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavę nariai
Philip Bradbourn, Mihael Brejc, Kathalijne Maria Buitenweg, Giusto Catania, Jean-Marie Cavada, Carlos Coelho, Esther De Lange, Panayiotis Demetriou, Gérard Deprez, Bárbara Dührkop Dührkop, Claudio Fava, Armando França, Urszula Gacek, Kinga Gál, Roland Gewalt, Lilli Gruber, Jeanine Hennis-Plasschaert, Lívia Járóka, Ewa Klamt, Magda Kósáné Kovács, Wolfgang Kreissl-Dörfler, Stavros Lambrinidis, Roselyne Lefrançois, Sarah Ludford, Viktória Mohácsi, Claude Moraes, Javier Moreno Sánchez, Rareş-Lucian Niculescu, Luciana Sbarbati, Inger Segelström, Csaba Sógor, Søren Bo Søndergaard, Vladimir Urutchev, Ioannis Varvitsiotis, Renate Weber, Manfred Weber, Tatjana Ždanoka
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavęs (-ę) pavaduojantis (-ys) narys (-iai)
Edit Bauer, Maria da Assunção Esteves, Anne Ferreira, Genowefa Grabowska, Sophia in ‘t Veld, Metin Kazak, Marian-Jean Marinescu, Marianne Mikko, Bill Newton Dunn, Hubert Pirker, Nicolae Vlad Popa, Eva-Britt Svensson
GALUTINIO BALSAVIMO KOMITETE REZULTATAI
Priėmimo data
26.3.2008
Galutinio balsavimo rezultatai
+:
–:
0:
60
0
1
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavę nariai
Adamos Adamou, Georgs Andrejevs, Kader Arif, Margrete Auken, Liam Aylward, Pilar Ayuso, Irena Belohorská, Johannes Blokland, John Bowis, Frieda Brepoels, Hiltrud Breyer, Martin Callanan, Dorette Corbey, Magor Imre Csibi, Avril Doyle, Mojca Drčar Murko, Edite Estrela, Jill Evans, Anne Ferreira, Karl-Heinz Florenz, Alessandro Foglietta, Matthias Groote, Françoise Grossetête, Satu Hassi, Gyula Hegyi, Marie Anne Isler Béguin, Caroline Jackson, Christa Klaß, Eija-Riitta Korhola, Holger Krahmer, Urszula Krupa, Aldis Kušķis, Peter Liese, Marios Matsakis, Roberto Musacchio, Riitta Myller, Péter Olajos, Miroslav Ouzký, Vladko Todorov Panayotov, Dimitrios Papadimoulis, Dagmar Roth-Behrendt, Guido Sacconi, Karin Scheele, Richard Seeber, Kathy Sinnott, María Sornosa Martínez, Antonios Trakatellis, Evangelia Tzampazi, Marcello Vernola, Anja Weisgerber, Åsa Westlund, Anders Wijkman, Glenis Willmott
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavęs (-ę) pavaduojantis (-ys) narys (-iai)
Iles Braghetto, Bairbre de Brún, Milan Gaľa, Jutta Haug, Erna Hennicot-Schoepges, Justas Vincas Paleckis, Lambert van Nistelrooij
Posėdyje per galutinį balsavimą dalyvavęs (-ę) pavaduojantis (-ys) narys (-iai) (178 straipsnio 2 dalis)
Miguel Angel Martínez Martínez
