Klausimas, į kurį atsakoma raštu, Nr. E-011270/2010
Komisijai
Darbo tvarkos taisyklių 117 straipsnis
Juozas Imbrasas (EFD)
(2011 m. sausio 13 d.)
Tema: Struktūrinių ir sanglaudos fondų lėšų įsisavinimas
Reglamento (EB) Nr. 1083/2006 su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 539/2010, 93 straipsnyje numatyta, kad biudžetinis įsipareigojimas automatiškai panaikinamas, jei lėšos nebuvo panaudotos iki antrųjų metų po biudžetinio įsipareigojimo pagal programą gruodžio 31 d. Minėtojo straipsnio 2 dalyje nurodoma, kad kai kurioms valstybėms narėms taikoma išimtis ir joms numatytas terminas yra trečiųjų metų gruodžio 31 d. skaičiuojant nuo kiekvieno biudžetinio įsipareigojimo metų. Siekiant paskatinti valstybes nares laiku panaudoti skirtas lėšas, taikoma taisyklė N+2/N+3.
Akivaizdu, kad lėšų įsisavinimo mastas ne visai tiksliai parodo, kaip lėšos panaudojamos vietos lygmeniu. Todėl reali vietos lygmeniu pasiekta pažanga matoma tik nustatant lėšų įsisavinimo mastą vėlesniu metu.
Norėčiau sužinoti, kokiu mastu lėšos įsisavinamos Lietuvoje palyginti su kitomis valstybėmis narėmis? Kaip Lietuva įsisavina Europos regioninės plėtros fondo, Sanglaudos fondo, Europos socialinio fondo lėšas? Ar, Komisijos nuomone, Lietuva mokėjimo paraiškas teikia reguliariai ir laiku? Ar Komisija nemano, kad reikėtų imtis priemonių, reikalingų realiai pažangai, pasiektai vietos lygmeniu, nustatyti?