10.2.2011 B7-0126/2011 PASIŪLYMAS DĖL REZOLIUCIJOS pateiktas siekiant užbaigti diskusijas dėl Komisijos pirmininko pavaduotojos-Sąjungos vyriausiosios įgaliotinės užsienio reikalams ir saugumo politikai pareiškimo
pagal Darbo tvarkos taisyklių 110 straipsnio 2 dalį
dėl padėties Egipte
Marielle De Sarnez
,
Marietje Schaake
,
Luigi de Magistris
,
Kristiina Ojuland
,
Louis Michel
,
Graham Watson
,
Ramon Tremosa i Balcells
,
Edward McMillan-Scott
,
Niccolò Rinaldi
,
Jelko Kacin
ALDE frakcijos vardu
PE459.658v01-00 B7‑0126/2011 Europos Parlamento rezoliucija dėl padėties Egipte
Europos Parlamentas ,
– atsižvelgdamas į savo ankstesnes rezoliucijas dėl Egipto, ypač į 2008 m. sausio 17 d. rezoliuciją,
– atsižvelgdamas į 1948 m. Visuotinę žmogaus teisių deklaraciją,
– atsižvelgdamas į 1966 m. Tarptautinį pilietinių ir politinių teisių paktą,
– atsižvelgdamas į 2004 m. birželio mėn. patvirtintas ir 2008 m. atnaujintas ES gaires dėl žmogaus teisių gynėjų,
– atsižvelgdamas į Europos kaimynystės politikos (EKP) plėtrą nuo 2004 m. ir ypač į Komisijos pažangos ataskaitas dėl EKP įgyvendinimo,
– atsižvelgdamas į Europos Sąjungos ir Egipto pasirašytą Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių asociacijos susitarimą, kuris įsigaliojo 2004 m. birželio mėn.,
– atsižvelgdamas į 2007 m. kovo mėn. patvirtintą ES ir Egipto Europos kaimynystės politikos veiksmų planą,
– atsižvelgdamas į 2003 m. kovo 11 d. Komisijos komunikatą „Platesnė Europos kaimynystė: naujos ribos ES santykiuose su rytinėmis ir pietinėmis kaimynėmis“ COM(2003)0104 , galutinis.
, 2004 m. gegužės 12 d. komunikatą „Europos kaimynystės politika – strategijos dokumentas“ COM(2004)0373 , galutinis.
, 2006 m. gruodžio 4 d. komunikatą dėl Europos kaimynystės politikos stiprinimo COM(2006)0726 , galutinis.
, 2007 m. gruodžio 5 d. komunikatą „Ryžtinga Europos kaimynystės politika“ COM(2007)0774 , galutinis.
ir 2010 m. gegužės 12 d. komunikatą „Europos kaimynystės politikos apžvalga“ COM(2010)0207 .
,
– atsižvelgdamas į 2009 m. balandžio mėn. bendrą sprendimą dėl pastangų stiprinti ES ir Egipto santykius, priimtą remiantis 2008 m. Egipto pasiūlymu,
– atsižvelgdamas į 2011 m. sausio 31 d. Tarybos išvadas dėl Egipto,
– atsižvelgdamas į Komisijos pirmininko pavaduotojos-Sąjungos vyriausiosios įgaliotinės užsienio reikalams ir saugumo politikai Catherine Ashton 2011 m. vasario 3 ir 4 d. pareiškimus dėl padėties Egipte,
– atsižvelgdamas į 2011 m. vasario 3 d. Jungtinių Tautų Nepriklausomos žmogaus teisių ekspertų grupės pareiškimą,
– atsižvelgdamas į 2011 m. vasario 4 d. Europos Vadovų Tarybos Pirmininko H. Van Rompuy deklaraciją dėl Egipto ir regiono,
– atsižvelgdamas į 2011 m. vasario 4 d. JT vyriausiojo žmogaus teisių komisaro Navio Pillay'o pareiškimą dėl dabartinės padėties Šiaurės Afrikoje,
– atsižvelgdamas į tai, kad Egiptas pritarė 2010 m. Jungtinių Tautų Žmogaus teisių tarybos visuotinėje reguliarioje peržiūroje pateiktoms rekomendacijoms,
– atsižvelgdamas į savo 2006 m. sausio 19 d. rezoliuciją dėl Europos kaimynystės politikos, 2007 m. lapkričio 15 d. rezoliuciją dėl Europos kaimynystės politikos stiprinimo, 2009 m. vasario 19 d. rezoliuciją „Barselonos procesas: Viduržemio jūros regiono valstybių sąjunga“, 2010 m. gegužės 20 d. rezoliuciją dėl Viduržemio jūros regiono valstybių sąjungos, 2006 m. liepos 6 d. rezoliuciją dėl Europos kaimynystės ir partnerystės priemonės ir 2009 m. vasario 19 d. rezoliuciją dėl Europos kaimynystės politikos priemonės persvarstymo,
– atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 110 straipsnio 2 dalį,
A. kadangi Egipte ir kitose arabų šalyse taikiose demonstracijose, kuriose buvo raginama imtis politinių, ekonominių ir socialinių pokyčių, visi žmonės išreiškė griežtą reikalavimą kurti tikrą demokratiją ir panaikinti autoritarinį režimą; kadangi Tunise prasidėję dabartiniai protestai ir įvykiai rodo aiškų šių žmonių pokyčių ir demokratinių reformų troškimą,
B. kadangi šiose demonstracijose Egipto gyventojai išreiškia norą siekti, kad jų šalyje būtų įtvirtinta teisinės valstybės principais grindžiama demokratinė santvarka,
C. kadangi per sausio 25 d. prasidėjusias masines demonstracijas Egipte dėl neproporcingo vyriausybės saugumo pajėgų smurto žuvo šimtai žmonių ir daug žmonių buvo sužeista; kadangi šimtai žmonių, taip pt ir žmogaus teisių gynėjų ir žurnalistų, buvo suimta; kadangi pagrindinių Egipto miestų aikštėse tebevyksta plataus masto protestai; kadangi demonstracijos stiprėja,
D. kadangi iš pradžių buvę taikūs protestai tampa vis labiau smurtiniai, nes ginkluoti asmenys ir vyriausybę remiančios nereguliariosios karinės pajėgos ėmė puldinėti demonstrantus, o policijos pajėgos panaudojo ašarines dujas, gumines kulkas ir vandens pabūklus,
E. kadangi vyriausybė, siekdama nutildyti demonstrantus ir apriboti Egipto gyventojų saviraiškos laisvę, žengė precedento neturintį žingsnį ir išjungė interneto ryšį; kadangi Europos judriojo ryšio telefonų bendrovės bendradarbiavo su vyriausybe ir išjungė judriojo ryšio telefono tinklą; kadangi naujienų kanalas „Al-Jazeera“ buvo uždraustas ir jo tarnybos buvo atkirstos nuo jo biuro šalyje siekiant sutrukdyti masiškai mobilizuoti Egipto gyventojus ir siekiant juos nutildyti;
F. kadangi nuo 2011 m. vasario 3 d. daugėja Egipto, tarptautinių žurnalistų ir žmogaus teisių gynėjų sulaikymų ir išpuolių prieš juos taip mėginant sustabdyti nepriklausomą informacijos apie besitęsiančius protestus skleidimą ir bandant sukurti erdvę, kurioje būtų galima vykdyti žmogaus teisių pažeidimus apie juos nepranešant ir nenušviečiant jų Egipto ir tarptautinėse žiniasklaidos priemonėse; kadangi dėl šių smurto aktų Kairo Tahriro aišktėje jau žuvo Ahmedas Mohammedas Mahmoudas d’Al-Ahramas,
G. kadangi sausio 29 d. prezidentas H. Mubarakas naujuoju viceprezidentu paskyrė Egipto žvalgybos vadą Omarą Souleimaną; kadangi viceprezidentas susitiko su beveik visų Egipto politinių partijų atstovais, bet jie atmetė vyriausybės pasiūlymą įtraukti juos į politinių reformų procesą, kadangi manė, kad šios reformos nepakankamos,
H. kadangi Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių partnerystėje didžiausias dėmesys buvo skiriamas ekonominėms reformoms ir todėl pagal ją nebuvo įmanoma pagerinti žmogaus teisių apsaugos ir atlikti būtinų politinių ir institucinių reformų; kadangi paaiškėjo, kad Viduržemio jūros regiono valstybių sąjunga, iš kurios buvo tikimasi pagalbos stiprinant ES politiką regione, nesugebėjo numalšinti didėjančio nepasitikėjimo ir patenkinti pagrindinių regiono žmonių poreikių,
I. kadangi ES palaikydama santykius su Viduržemio jūros pietinio kranto valstybėmis neturėtų sudaryti partnerystės su autoritariniais režimais ir jų lyderiais ir neturėtų apleisti dialogo su pilietinės visuomenės ir demokratinių pajėgų atstovais,
J. kadangi pagarba demokratijai, žmogaus teisėms ir pilietinėms laisvėms bei jų skatinimas yra pagrindiniai Europos Sąjungos principai ir tikslai, ir tokia pagarba bei skatinimas turi būti bendros Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių vertybės,
K. kadangi Europos Parlamentas ne kartą ragino atšaukti nepaprastąją padėtį Egipte, stiprinti demokratiją ir gerbti žmogaus teises ir pagrindines laisves,
L. kadangi Taryba 2011 m. sausio 31 d. išvadose dar kartą išreiškė savo paramą Egiptui kaip demokratiniam, pliuralistiniam ir stabiliam pagrindiniam ES partneriui, atsižvelgdama į jo svarbų vaidmenį regione, ir patvirtino savo įsipareigojimą partnerystės priemonėmis teikti pagalbą Egipto transformacijos procese suteikiant, atnaujinant ir pritaikant dabartines priemones, susijusias su pagalba politinėms, ekonominėms ir socialinėms reformoms,
M. kadangi dabartinė padėtis arabų pasaulyje yra istorinis įvykis ir sudaro galimybes stiprinti abiejų Viduržemio jūros pakrančių valstybių ryšius,
1. tvirtai remia teisėtus demokratinius siekius, kuriuos išreiškė Egipto ir kitų arabų šalių gyventojai, reiškia savo solidarumą su taikiais demonstrantais ir kuo griežčiausiai smerkia smurtą ir visus tuos, kurie naudoja ir skatina smurtą bei bando destabilizuoti padėtį; ryžtingai sveikina jaunąją kartą, ypač jaunas Egipto moteris, už drąsą ir ryžtą;
2. labai apgailestauja dėl didelio demonstracijų metu žuvusių ir sužeistų žmonių skaičiaus ir reiškia savo užuojautą aukų šeimoms ir solidarumą su jomis;
3. primygtinai ragina Egipto valdžios institucijas garantuoti taikių demonstracijų teisės įgyvendinimą ir užtikrinti, kad teisėsaugos institucijos susilaikytų nuo nebūtinos besaikės jėgos prieš demonstrantus naudojimo; primena Egipto valdžios institucijoms ir saugumo pajėgoms jų pareigą užtikrinti visų piliečių saugumą;
4. ragina nedelsiant ir be išlygų iš kalėjimų paleisti visus dėl įsitikinimų kalinamus asmenis, taikius demonstrantus, taip pat Egipto ir tarptautinius žmogaus teisių gynėjus, žurnalistus ir teisininkus, kurie buvo sulaikyti pažeidžiant tarptautinius Egipto įsipareigojimus ir akivaizdžiai pažeidžiant Egipto viceprezidento Omaro Suleimano pažadus; todėl primygtinai ragina Egipto valdžios institucijas nedelsiant atskleisti šių sulaikytų asmenų buvimo vietą ir užtikrinti jų apsaugą nuo bet kokio pobūdžio kankinimų ir kitokio netinkamo elgesio;
5. ragina Egipto valdžios institucijas visiškai atkurti interneto ryšį ir jo neišjungti bei atkurti ryšių tinklus ir susilaikyti nuo jų cenzūros, įskaitant internetą ir judriojo ryšio paslaugas, siekiant užtikrinti, kad būtų išgirsta Egipto gyventojų nuomonė, taip pat griežtai smerkia visokio pobūdžio gąsdinimą, agresiją ir išpuolius prieš žurnalistus; šiuo požiūriu ragina Sąjungos vyriausiąją įgaliotinę sušaukti Egipto ambasadorių ES ir visus ambasadorius visose kitose ES valstybėse ir paprašyti jų užtikrinti žurnalistų saugumą;
6. ragina Egiptą įgyvendinti po 2010 m. Jungtinių Tautų Žmogaus teisių tarybos visuotinės reguliarios peržiūros pateiktas rekomendacijas, kurioms jis pritarė, ypač Egipto patvirtintą rekomendaciją „veiksmingai užtikrinti saviraiškos laisvę, laisvę jungtis į asociacijas bei rinktis į taikius susirinkimus ir teisę dalyvauti visuomenės bei politiniame gyvenime, vadovaujantis Tarptautiniame pilietinių ir politinių teisių pakte išdėstytais įpareigojimais“;
7. griežtai smerkia plataus masto ir sunkius žmogaus teisių pažeidimus, vykdomus nuo sausio 25 d.; ragina JT Žmogaus Teisių Tarybą surengti specialią sesiją, skirtą padėčiai Egipte aptarti;
8. ragina įsteigti nepriklausomą tyrimo komitetą, kuris nagrinėtų saugumo pajėgų piktnaudžiavimo ir besaikio jėgos naudojimo atvejus ir už tokius veiksmus atsakingiems asmenims surengtų sąžiningą teismo procesą; pabrėžia, kad JT žmogaus teisių mechanizmai šiuo atveju gali atlikti svarbų vaidmenį;
9. ragina sparčiau vykdyti politinius pokyčius, kuriuose dalyvautų visos demokratinės politinės jėgos ir pilietinė visuomenė, siekiant, kad būtų sudarytos sąlygos persvarstyti konstituciją ir rinkimų įstatymą ir kad būtų užtikrinti laisvi ir sąžiningi rinkimai bei sukurta tikra demokratija Egipte; mano, kad paskelbus apie prezidento Hosnio Mubarako atsistatydinimą turėtų palengvėti šis politinių pokyčių procesas;
10. pabrėžia, kad siekiant pokyčių Egipte reikia nedelsiant surengti rimtą ir atvirą dialogą, kuriame dalyvautų visos politinės jėgos, kurios laikosi demokratinių nuostatų, bei pilietinė visuomenė ir įvairių religijų atstovai, ir per kurį turėtų būti skubiai priimtos konkrečios ir ryžtingos priemonės, padėsiančios įgyvendinti svarbias demokratines reformas, primena, kad svarbūs principai, kurių turi laikytis visos Egipto politinės jėgos, pvz., vyrų ir moterų lygybė ir pasaulietiškumas;
11. pabrėžia, kad norint Egipte įtvirtinti teisinės valstybės principus, būtinai reikės atlikti konstitucinę reformą, kuri yra vienintelis būdas geresniam galių paskirstymui ir demokratijai užtikrinti; atkreipia dėmesį į prezidento dekretą, pagal kurį bus įsteigtas komitetas, kuris parengs Konstitucijos 76 ir 77 straipsnių pakeitimus, siekiant pakeisti patekimo į prezidento postą sąlygas ir apriboti jo įgaliojimus;
12. ragina Europos Komisiją pradėti rengtis veiksmams, jei Egipte kiltų humanitarinė katastrofa, kad humanitarinė pagalba galėtų būti greitai suteikta;
13. ragina teikti svarią ir veiksmingą ES pagalbą ir patarimus demokratinėms reformoms ir ekonominiams ir socialiniams pokyčiams Egipte ir kitose pietinėse kaimyninėse valstybėse suteikiant, persvarstant ir pritaikant dabartinius ES instrumentus, susijusius su pagalba politinėms, ekonominėms ir socialinėms reformoms, ypač EKP;
14. dar kartą pakartoja visišką savo paramą opozicijos lyderių, pvz., partijos „El Ghad“ vadovo Aymano Nouro ir Demokratinės fronto partijos vadovo Osamos Al-Ghazali Harbo, teisėms, ypač šiuo svarbiu Egipto istorijos momentu, kai liberalai ir demokratai turėtų atlikti svarbiausią vaidmenį pereinant nuo autoritarinio valdymo prie demokratijos;
15. šiuo atžvilgiu pritaria konstruktyviam Turkijos ministro pirmininko R. T. Erdogano pareiškimui, kuriuo buvo raginama Egipte sudaryti pereinamojo laikotarpio administraciją, kurį padėtų pereiti prie demokratijos ir išvengti tolesnės netvarkos;
16. ragina Europos Sąjungą vaidinti tikrą politinį vaidmenį, kuris apimtų daugiau negu vien techninę ar diplomatinę pagalbą;
17. ragina ES valstybes nares nesuteikti prieglobsčio represinės Egipto vyriausybės nariams, ypač tiems nariams, kurie atsakingi už sunkius žmogaus teisių pažeidimus;
18. džiaugiasi 2011 m. vasario 7 d. Tarybos sprendimu ir reglamentu, pagal kuriuos nustatomos su turto, kuris priklauso arba kurį kontroliuoja asmenys, galimai atsakingi už neteisėtą Tuniso valstybės turto pasisavinimą, arba su tokiais asmenimis susiję asmenys, užšaldymu susijusios priemonės, ir ragina Tarybą priimti tokias pačias priemones Egiptui;
19. pabrėžia, kad šiuo metu strategiškai persvarstant Europos kaimynystės politiką ir toliau plėtojant ES santykius su pietinėmis kaimyninėmis valstybėmis būtina visiškai atsižvelgti į dabartinius įvykius regione; pabrėžia, kad šiuo atžvilgiu būtina iš esmės persvarstyti dabartinius veiksmų planus įtraukiant aiškius prioritetinius tikslus kartu imantis skatinti politines reformas;
20. mano, kad todėl itin svarbu ir neatidėliotina permąstyti ir nuodugniai persvarstyti ES Viduržemio jūros regiono strategiją ir kad ši nauja strategija turėtų padėti sustiprinti politinį dialogą ir paramą visoms demokratinėms jėgoms, įskaitant pilietinės visuomenės veikėjus; atsižvelgdamas į tai, ragina Tarybą apibrėžti politinius kriterijus, kuriuos EKP dalyvaujančios šalys turi atitikti, kad joms būtų galima skirti vadinamąjį aukštesnio lygio statusą; įspėja, kad nereikėtų remti autokratinių musulmoniškų šalių vyriausybių;
21. ragina Tarybą ir Komisiją persvarstyti Europos kaimynystės politiką, susijusią su pietinėmis kaimyninėmis valstybėmis, suteikiant pagalbą tikros demokratijos pokyčiams ir paruošiant pagrindą gilioms politinėms ir institucinėms reformoms; primygtinai reikalauja persvarstant kaimynystės politiką atsižvelgti į prioritetinius kriterijus, susijusius su teismų nepriklausomumu, pagarba pagrindinėms laisvėms ir kova su korupcija;
22. mano, kad šiuo atžvilgiu esminį vaidmenį gali atlikti finansinės ES priemonės dėl išorės veiksmų šiam regionui, ypač Europos kaimynystės ir partnerystės priemonė, Europos demokratijos ir žmogaus teisių rėmimo priemonė ir stabilumo priemonė ir ragina tobulinti šias priemones, kad tokiomis išimtinėmis aplinkybėmis jas būtų galima naudoti veiksmingai ir nuolat; taip pat pabrėžia, kad svarbu neatidėliotinai spręsti klausimą dėl didėjančių maisto produktų kainų ir apskritai dėl maisto saugumo bei kaimo plėtros;
23. ragina EIVT nedelsiant parengti politikos gaires santykiams su formaliais autokratinių vyriausybių vadovais, pagal kurias būtų numatytas įpareigojimas puoselėti demokratines ir humanitarines vertybes ir vykdyti dialogą apie jas ir tuo pačiu metu uždrausta laikyti pinigus ES bankuose ar juos perkelti į ES bankus; taip pat uždrausta giminaičiams mokytis ES mokyklose ir universitetuose ir turistiniais tikslais keliauti į ES;
24. tikisi, kad įvykiai Egipte ir visame arabų pasaulyje nesutrukdys arabų šalių ir Izraelio taikos procesui; ragina Egiptą toliau atlikti aktyvų ir konstruktyvų vaidmenį siekiant nustatyti ilgalaikę taiką Artimuosiuose Rytuose, ypač atsižvelgiant į Izraelio ir Palestinos konfliktą ir palestiniečių susitaikymo procesą, ir ragina išlaikyti Egipto ir Izraelio taikos sutartį; remia ketverto atstovų raginimą Izraelio ir Palestinos gyventojams įveikti kliūtis taikos procese ir iki 2011 m. rugsėjo mėn. sudaryti taikos susitarimą;
25. paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai ir Komisijai, Komisijos pirmininko pavaduotojai-vyriausiajai įgaliotinei užsienio reikalams ir saugumo politikai, valstybių narių vyriausybėms ir parlamentams, Egipto valdžios institucijoms, Viduržemio jūros regiono valstybių sąjungos parlamentinei asamblėjai, JT vyriausiajam žmogaus teisių komisarui ir JT Žmogaus Teisių Tarybai.
