Berlyno sienos griūtis: iš naujo susivienijusios Europos metinės
Žmogaus teisės
2005-11-09 - 16:50
Berlyno siena
Padalintos Europos simbolis – Berlyno siena – buvo nugriauta 1989 m. lapkričio 9-ąją. Nuo tada praėjo šešiolika metų – Europa labai pasikeitė. Tačiau turime žvelgti į ateitį – lapkričio 9-oji turėtų būti suvokiama ne tik kaip atgautos laisvės metinės, bet ir kaip ateities Europos kūrimo pradžia.
Prieš šešiolika metų džiūgaujančios minios apsuptyje buvo nugriauta „gėdos siena“. Nors Rytų Vokietijos vadovas Erichas Honekeris (Erich Honecker) sakė, kad ši siena stovės dar šimtą metų, ji neatsilaikė prieš tūkstančius berlyniečių, atskubėjusių prie jos su kirtikliais, kai tik išgirdo Komunistų partijos politbiuro sprendimą „nedelsiant atidaryti sienas“. Inteligentai ir menininkai skubėjo čia iš visos Europos, kad parodytų savo paramą laisvei ir Vokietijos vienybei. Tarp jų buvo violončelistas Mstislavas Rostropovičius (Mstislav Rostropovitch) – jis atvyko sugroti Bacho siuitą šalia šios sienos. Šimtai tūkstančių Rytų vokiečių važiavo savo trabantais per laikinus pasienio kontrolės punktus, kad kitoje sienos pusėje pamatytų laisvą pasaulį. Iki tol tokia kelionė iš Rytų į Vakarus būtų reiškusi pavojų gyvybei.
Taip jau nutiko, kad tomis dienomis Europos Parlamento Teisės reikalų komitetas surengė posėdį Berlyne. EP nariai buvo pirmieji užsienio politikai, kurie savo akimis matė, kaip viskas vyko. Tačiau ne tik kai kurių EP narių asmeninė patirtis vėliau lėmė greitą ir ryžtingą Europos Parlamento paramą Vokietijos suvienijimui. Parlamentas greitai suvokė, kad sienos griūtis – europinės reikšmės įvykis. Patiems vokiečiams ji reiškė tautos padalinimo pabaigą – baigėsi ir daugelio šeimų išgyventa atskirtis. Europai 1989 m. lapkričio 9-oji yra diena, kada rytinė jos dalis, išsilaisvinusi iš komunistinių pančių, sugrįžo į demokratijos ir laisvės kelią. Tai taip pat buvo pusė amžiaus trukusio Šaltojo karo pabaiga, o svarbiausia – žemyno susivienijimo pradžia. Sienos griūtis užbaigė gerokai anksčiau prasidėjusią taikią revoliuciją. Kaip Berlyno sienos griūties dešimtųjų metinių proga sakė tuometinis Europos Parlamento pirmininkas Nicole Fontaine, „tai įvyko dėka narsos, […] kurią parodė įvairios Vakarų ir Rytų Europos šalys, kovojusios už laisvę, demokratiją ir žmogaus teises“.
Praėjus devyneriems metams po sienos griūties, 1998-aisiais, šešios šalys – Vengrija, Lenkija, Estija, Čekija, Slovėnija ir Kipras – pradėjo derybas dėl narystės ES. 2000-aisiais jų pavyzdžiu pasekė Rumunija, Latvija, Lietuva, Bulgarija ir Malta. Netrukus turėsianti 27 valstybes nares, ES yra užsibrėžusi sukurti klestinčią ateitį laisvai ir suvienytai Europai.
20051109STO02119
LT
1
PHOTO
20051108PHT02094.jpg
-//EP//DTD IM-PRESS 20050901 STO DOC XML V0//EN
-//EP//STYLESHEET IM-PRESS 20050901 STO DOC XML V0//EN
