P6_TA(2008)0288
Sanglaudos politikos poveikis pažeidžiamų bendruomenių ir grupių integracijai
A6-0212/2008
2008 m. birželio 17 d. Europos Parlamento rezoliucija dėl sanglaudos politikos vaidmens integruojant pažeidžiamas bendruomenes ir grupes ( 2007/2191(INI) )
Europos Parlamentas
, –
atsižvelgdamas į EB sutarties 87 straipsnio 3 dalį, 137 ir 158 straipsnius,
–
atsižvelgdamas į 2006 m. liepos 11 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1083/2006, nustatantį bendrąsias Europos regioninės plėtros fondo, Europos socialinio fondo ir Sanglaudos fondo nuostatas OL L 210, 2006 7 31, p. 25.
,
–
atsižvelgdamas į Komisijos 2005 m. liepos 5 d. komunikatą, pavadintą "Sanglaudos politika ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui skatinti: Bendrijos strateginės gairės 2007–2013 m." ( COM(2005)0299 ),
–
atsižvelgdamas į Komisijos 2005 m. vasario 9 d. komunikatą apie Socialinės politikos darbotvarkę ( COM(2005)0033 )
–
atsižvelgdamas į 2006 m. spalio 6 d. Tarybos sprendimą 2006/702/EB dėl Bendrijos sanglaudos politikos strateginių gairių OL L 291, 2006 10 21, p. 11.
,
–
atsižvelgdamas į 2005 m. gegužės 17 d. Komisijos komunikatą, pavadintą "Trečioji pažangos sanglaudos srityje ataskaita: naujosios augimo, darbo vietų ir sanglaudos partnerystės link" ( COM(2005)0192 ),
–
atsižvelgdamas į 2006 m. birželio 12 d. Komisijos komunikatą, pavadintą "Augimo ir užimtumo strategija ir Europos sanglaudos politikos reforma. Ketvirtoji pažangos sanglaudos srityje ataskaita" ( COM(2006)0281 ),
–
atsižvelgdamas į ES teritorinę darbotvarkę, Leipcigo tvariųjų Europos miestų chartiją ir į Pirmąją Europos Sąjungos teritorinės darbotvarkės įgyvendinimo veiksmų programą,
–
atsižvelgdamas į Komisijos Žaliosios knygos dėl teritorinės sanglaudos rengimą,
–
atsižvelgdamas į Europos teritorijų planavimo stebėsenos tinklo (ESPON) ataskaitą, pavadintą "Teritorijos virsmai, Europos teritorinio planavimo scenarijai" ir Europos Parlamento ataskaitą, pavadintą "Atotrūkis tarp regionų ir sanglauda. Kokios strategijos reikės ateityje?",
–
atsižvelgdamas į EB sutarties 3, 13 ir 141 straipsnius, kuriais valstybės narės įpareigojamos užtikrinti lygias galimybes visiems piliečiams,
–
atsižvelgdamas į savo 2008 m. sausio 31 d. rezoliuciją dėl Europos strategijos romų klausimais Priimti tekstai, P6_TA(2008)0035 .
,
–
atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 45 straipsnį,
–
atsižvelgdamas į Regioninės plėtros komiteto pranešimą ir Žemės ūkio ir kaimo plėtros komiteto nuomonę ( A6-0212/2008 ),
A.
kadangi vienas iš Bendrijos tikslų, kaip nustatyta EB sutarties 158 straipsnyje, yra skatinti darnią visos Bendrijos ekonominę ir socialinę plėtrą ir mažinti atskirų regionų tarpusavio socialinius ir ekonominius skirtumus,
B.
kadangi gali susidaryti regionų tarpusavio ir vidaus skirtumai,
C.
kadangi pagrindinis sanglaudos politikos tikslas ir toliau lieka šalinti socialinius, ekonominius ir teritorinius labiau klestinčių ir vargingesnių regionų skirtumus ir kadangi todėl šios politikos taikymo srities nederėtų sumažinti iki paramos kitų strategijų tikslams, kurie trukdytų ekonominei, socialinei ir teritorinei sanglaudai,
D.
kadangi iki šiol sanglaudos politikos indėlis buvo veiksmingas padedant vargingiausiems regionams mažinti socialinio ir ekonominio išsivystymo atotrūkį,
E.
kadangi daug šalių vis dar patiria vystymosi sunkumų ir nėra tikėtina, kad suartėjimas įvyks dabartiniu 2007–2013 m. laikotarpiu,
F.
kadangi kai kuriose valstybėse narėse ekonominis augimas telkiasi aplink nacionalines ir regionines sostines ir didelius miestus, o kitos vietovės, pvz., kaimo, atokios, salų ir kalnų vietovės, lieka nevienodai socialiai ir ekonomiškai išsivysčiusios bei jose tokiu būdu dar labiau padidinamas socialinių bendruomenių ir grupių pažeidžiamumas,
G.
kadangi Sutartyje dėl Europos Sąjungos veikimo teritorinė sanglauda įtraukta kaip vienas iš ES tikslų ir šioje srityje numatyta bendra Europos Sąjungos ir valstybių narių kompetencija,
H.
kadangi "pažeidžiamos bendruomenės" sąvoka labai plati ir nėra aiškių kriterijų jai apibrėžti,
I.
kadangi dėl neigiamų atokumo, nepalankių geografinių sąlygų ir būtinos infrastruktūros, kuri sudarytų galimybes rimtai plėtotei siekiant pasivyti vidutinį ES išsivystymo lygį, stokos padarinių daugelio teritorijų padėtis yra nepalanki,
J.
kadangi gerinant transporto infrastruktūrą ir galimybes naudotis transportu izoliuoti regionai taps prieinamesni, o tuose atokiuose regionuose gyvenančių bendruomenių ir grupių atskirtis taps mažesnė, ir kadangi tobulinant visuotinės svarbos paslaugų teikimą, ypač švietimo srityje, pagerės pažeidžiamų grupių ir bendruomenių gyvenimas,
K.
kadangi vargingiausioms valstybėms ir teritorijoms trūksta būtinų finansinių išteklių, kad jos galėtų užsitikrinti nuosavą įnašą norėdamos gauti Bendrijos finansavimą, į kurį jos turi teisę, ir, be to, šioms teritorijoms dažnai trūksta administracinių gebėjimų ir žmogiškųjų išteklių skirtoms lėšoms geriau panaudoti,
L.
kadangi kaimo plėtros politiką dėl jos didelio poveikio teritorijoms reikia geriau koordinuoti su regionine politika, siekiant paskatinti šių politikos sričių sąveiką ir bendrą poveikį ir apsvarstyti šių politikos krypčių integracijos privalumus ir trūkumus,
M.
kadangi trūksta prieinamų ir lyginamųjų mikroregioninių statistikos duomenų apie ES regionus, kuriuose gyvena pažeidžiamos bendruomenės ir grupės,
N.
kadangi skurdas ir atskirtis labai susiję su teritorijomis,
O.
kadangi dauguma nepalankiausių mikroregionų teritorijų susiduria su sudėtingomis daugialypėmis problemomis, susijusiomis su jų nuošalia vietove, į kurią sunku patekti, būtiniausios infrastruktūros stoka, nepakankamu socialiniu ir ekonominiu išsivystymu, deindustrializacijos tendencijomis, žemu išsilavinimo ir mokymo lygiu, administravimo gebėjimų stoka, dideliu nedarbu, blogėjančiomis būsto ir gyvenimo sąlygomis, sudėtinga prieiga prie visuotinės svarbos paslaugų, technologinio vystymosi ir pažangos sąlygų nebuvimu ir didelėmis atskirtų mažumų grupėmis ir pažeidžiamomis bendruomenėmis,
P.
kadangi sanglaudos politikos biudžetas turi būti proporcingas politikos tikslams ir veiksmingoms priemonėms, suteikiančioms regionams galimybę įveikti skirtumus ir nugalėti teritorinius sunkumus, įskaitant demografinę kaitą, miestų koncentraciją, migracinius judėjimus, globalizaciją, klimato kaitą ir energijos tiekimą,
1.
pabrėžia, kad teritorinė pažeidžiamų bendruomenių ir grupių sutelktis bei socialinė atskirtis daugelyje nepakankamai išsivysčiusių regionų – tai vis aktualesnė problema ES sanglaudos politikos srityje; be to, pabrėžia, kad šis reiškinys vyrauja ne tik tarp nepakankamai išsivysčiusių sričių regionų, bet ir pačių regionų viduje, dažnai ir besivystančiose, ir išsivysčiusiose vietovėse – jam reikia skirti ypatingą dėmesį, nes šios pažeidžiamos bendruomenės ir grupės daugeliu atvejų pradingsta bendresniame, palankiau atrodančiame fone;
2.
ragina valstybes nares nustatyti kriterijus, kuriais būtų remiamasi apibūdinant pažeidžiamas bendruomenes ir grupes tam, kad būtų galima tiksliau apibrėžti jų problemas ir imtis tikslinių ir sistemingų priemonių;
3.
mano, kad teritorinio socialinės atskirties pobūdžio problemą derėtų spręsti teritorinės sanglaudos kontekste;
4.
pabrėžia, kad socialinės atskirties problemoms įveikti vien tik individualių veiksmų nepakanka, ir todėl rekomenduoja valstybėms narėms taikyti bendrą teritorijų plėtros strategiją, kuria remiantis būtų įgyvendinama teritorijų galimybes vienodinanti politika, taikomas sektorinis integruotas požiūris ir dėmesį telkiamas į visų ES teritorijų galimybes;
5.
nurodo, kad su lygiomis galimybėmis susijusias problemas ir galinčius susikaupti socialinius konfliktus nepakankamai išsivysčiusiose vietovėse reikia spręsti vadovaujantis integruotu požiūriu;
6.
taigi pažymi, kad pažeidžiamos grupės gali gyventi visuose regionuose, net ir labiau klestinčiuose, ir kad į šias grupes reikėtų atsižvelgti vadovaujantis integruotu požiūriu;
7.
pažymi, kad visuotinio žmonių nuskurdinimo ir atskirties reiškiniai nėra būdingi tik miestams, jų yra ir kaimo vietovėse, nors ten jie gali įgyti specifines formas dėl to, kad kaimo vietovėse prie socialinės atskirties prisideda teritorinė atskirtis ir kad šiose nuo ekonomikos vystymosi nutolusiose vietovėse su tuo susiduria ten gyvenantys visų socialinių grupių žmonės;
8.
pabrėžia, kaip svarbu, kad sveikos aplinkos kūrimas Bendrijos, valstybių narių ir regioniniu lygmenimis, atsižvelgiant į integruotą požiūrį, taptų prioritetas siekiant sanglaudos politikos tikslų, t. y. kovojant su skurdu, užtikrinant piliečių sveikatą ir geresnę gyvenimo kokybę visuose regionuose, nes tai lemia sėkmingą ilgalaikį vystymąsi ir ES socialinę, ekonominę ir teritorinę sanglaudą;
9.
pabrėžia, jog svarbu, kad planuojant ir įgyvendinant integruotas plėtros strategijas, dalyvautų regionų ir vietos valdžios institucijos, taip pat ekonominiai ir socialiniai partneriai bei NVO ir būtų remiamos "iš apačios į viršų" iniciatyvos;
10.
ragina Komisiją ir valstybes nares išteklius miestams ir izoliuotoms teritorijoms, įskaitant kaimo vietoves, skirti pagal konkrečius jų poreikius, o pažeidžiamoms bendruomenėms ir grupėms sukurti specialias ilgalaikes programas, kai priimant sprendimus ir įgyvendinant tokias programas dalyvauja vietos valdžios institucijos, su tuo susiję socialiniai ir ekonominiai partneriai ir atitinkamų gyventojų grupių atstovai, siekiant tinkamiausiai atkreipti dėmesį į jų poreikius ir pateikti rimtus sprendimus atskirčiai ir jos padariniams įveikti;
11.
ragina tęsti atlyginamą veiklą kaimo vietovėse, tai reiškia, jog būtina ypatingą dėmesį skirti šeimų, mažiems ir vidutiniams ūkiams, persvarstant bendrąją žemės ūkio politiką, kad ji būtų sąžiningesnė, ir ypatingą dėmesį skirti su žemės ūkiu nesusijusioms įmonėms, tiekiančioms prekes ir teikiančioms paslaugas, kurios būtinos siekiant užkirsti kelią kaimų tuštėjimui ir pasirengti priimti naujų gyventojų;
12.
pabrėžia, kad, norint skatinti užimtumą kaime ir užkirsti kelią skurdui bei kaimų tuštėjimui, svarbu plėtoti žemės ūkio ir su žemės ūkiu nesusijusią ekonominę veiklą (pvz., žemės ūkio produktų apdorojimą ir tiesioginę jų rinkodarą, turizmą, paslaugas, mažas ir vidutines įmones); todėl ragina gerinti sąlygas, norint skatinti kaime profesinį lavinimą ir taip remti įmonių plėtrą;
13.
ragina Komisiją ir valstybes nares geriau pasinaudoti įvairių turimų finansinių priemonių, pvz., Europos regioninės plėtros fondo, Sanglaudos fondo, Europos socialinio fondo, Europos integracijos fondo, Bendrijos veiksmų visuomenės sveikatos srityje programos ir Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai, sąveika ir bendru poveikiu pridėtinei vertei didinti;
14.
ragina Komisiją, atsižvelgiant į netrukus pasirodysiančią Žaliąją knygą dėl teritorinės sanglaudos, pateikti aiškią teritorinės sanglaudos apibrėžtį ir jos tikslą, nustatymo kriterijus, priemones ir esamus būdus teritorijų užduotims pasiekti;
15.
ragina Komisiją ir valstybes nares parengti lyginamuosius mikroregionų statistikos duomenis, ypatingą dėmesį atkreipiant į socialinius rodiklius, pvz., į Jungtinių Tautų sukurtą žmogaus socialinės raidos indeksą, siekiant imtis labiausiai tinkamų priemonių padėčiai vietovėse, kuriose gyvena pažeidžiamiausios bendruomenės ir grupės, gerinti ir jų problemoms spręsti;
16.
atsižvelgdamas į tai ragina Komisiją atidžiai įvertinti, kokiu mastu derėtų naudoti naujuosius kiekybinius vystymosi rodiklius kartu su socialiniais rodikliais, pvz., BVP vienam asmeniui, taip pat siekiant nustatyti pažeidžiamiausias bendruomenes, grupes ir jų vietoves, parodyti įvairių regionų ir pačių regionų vidaus skirtumus, įvertinti įgyvendinimo ir politikos veiksmingumą ir panaudoti šiuos rodiklius kaip plėtros planavimo gaires;
17.
ragina Komisiją, rengiant Žaliąją knygą apie teritorinę sanglaudą, patikrinti, ar NUTS 4 lygmuo būtų tinkamas vykdyti diferencijuotą politiką siekiant teritorinės sanglaudos;
18.
pabrėžia, kad reikia atkreipti dėmesį į demografines tendencijas, susijusias su didėjančia miesto gyventojų koncentracija, kaimo gyventojų išvykimu ir šių reiškinių poveikiu teritorijoms; todėl ragina valstybes nares parengti visuomenės gyvenimo pažeidžiamose vietovėse atgaivinimo strategijas, pagal kurias būtų kuriama infrastruktūra, sudaromos galimybės tikram vystymuisi pagal konkrečias galimybes, remiamos visuotinės svarbos paslaugos stiprinant vietos administravimo gebėjimus ir decentralizuojant viešąjį sektorių, siūlomas tinkamas mokymas ir įsidarbinimo galimybės, gerinamos būsto ir gyvenimo sąlygos ir didinamas tų vietovių patrauklumas investuotojams; mano, kad tuo pat metu miestams reikia paramos bandant įveikti miestų vietovėms būdingus sunkumus;
19.
mano, kad praeityje gyventojų bėgimas iš kaimo galėjo atlikti apsauginio vožtuvo vaidmenį ūkininkams, kurie nebegalėjo užsiimti pirmine veikla, tačiau dabar padėtis pasikeitė, nes šiuo metu bedarbiai yra daugiausia nekvalifikuoti asmenys, taigi kaimo vietovėse įsteigti pramoniniai vienetai yra vieni iš labiausiai patiriančių nuostolius dėl restruktūrizavimo ir gamybos perkėlimo, todėl sumažėja galimybių vykdyti įvairią veiklą (ja anksčiau galėjo užsiimti turintys sunkumų ūkininkai, norėdami gauti papildomų pajamų iš žemės ūkio) ir pagreitėja visuotinis nuskurdimas;
20.
pabrėžia, kad nuo 2013 m. reikėtų ne tik išlaikyti struktūrinę politiką, bet biudžeto persvarstymu pasinaudoti kaip galimybe laiduoti, kad ES regionų ir valstybių ekonominei, socialinei ir teritorinei sanglaudai užtikrinti ateityje skiriami reikalingi ištekliai;
21.
rekomenduoja, kad į politines priemones, skirtas socialinei atskirčiai šalinti ir pažeidžiamų bendruomenių bei grupių aktyvumui didinti, būtų įtrauktas savanoriškumo elementas;
22.
ragina Komisiją pateikti specialų pasiūlymą, kuriame realiomis ir konkrečiomis priemonėmis siekiama spręsti pažeidžiamų bendruomenių ir grupių problemas, įskaitant socialinę atskirtį;
23.
paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai, Komisijai ir valstybių narių vyriausybėms ir parlamentams.
