Sacharovo premijos laureatai ragina tęsti kovą su išnaudojimu ir neteisybe
Žmogaus teisės
2009-01-30 - 17:58
Sacharovo premija skiriama kovotojams už teisingesnį pasaulį 2008 m. gruodį Europos Parlamente iškilmingai paminėtas Sacharovo premijos už minties laisvę 20-metis. Mes nepraleidome progos pakalbinti į ceremoniją susirinkusius buvusius šios premijos laureatus. Skaitykite interviu su bebaimiais žmonėmis, kovojančiais už teisingumą Sudane, Kinijoje, Kosove, Kuboje, Bangladeše, Argentinoje, Angoloje, Birmoje ir visame pasaulyje.
2008 m. Sacharovo premiją Europos Parlamentas paskyrė Kinijos režimo kalinamam žmogaus teisių gynėjui Hu Jia, kurio vardu į europarlamentarus atsiuntusi vaizdo įrašą kreipėsi jo žmona Zeng Jinyan, gyvenanti namų arešto sąlygomis.
Šioje dosjė rasite interviu su 20-mečio ceremonijoje dalyvavusiais buvusiais Sacharovo premijos laureatais – Darfūro žmonėms padedančiu Sudano teisininku Salih Mahmoud Osman, kinų disidentu Wei Jingsheng, Kosovo albanų teisių gynėju Adem Demaçi, kovotoju už Kubos žmonių laisvę Oswaldo Payá bei Bangladešo moterų teisių gynėja Taslima Nasreen. Čia taip pat rasite „Žurnalistų be sienų“ ir „Gegužės aikštės motinų“ atstovų, Angolos archivyskupo Dom Zacarias Kamwenho bei Birmos disidentės Aung San Suu Kyi atstovės Zoya Phan interviu.
20090106FCS45491
Salih Osman: „Kinija akla ir kurčia nusikaltimams žmogiškumui“
„Kinija griauna milijonų Darfūro žmonių gyvenimus“, – primena S. Mahmoud Osman 2007 m. Sacharovo premiją laimėjęs advokatas iš konfliktų draskomo Sudano Darfūro regiono Salih Mahmoud Osman šiemet gruodžio 17 d. lankėsi Sacharovo premijos 20-mečiui skirtoje ceremonijoje. Kalbėdamasis su „Antraštėmis“ jis pabrėžė, kad Darfūro tragedija jau viršijo Ruandos genocido mastus. Jis paragino Kiniją, kurios disidentui Hu Jia paskirta šiemetinė premija, peržiūrėti savo neprincipinę politiką Sudano atžvilgiu.
Skaitykite interviu su drąsia asmenybe, kovojančia su neteisybe ir nebaudžiamumu Sudane. Ar tragiškoje padėtyje atsidūrę Darfūro žmonės tebeturi vilties? Turime visuomet išlaikyti optimizmą dėl ateities. Vis dėlto, šiandiena paženklinta žlugusių vilčių – mano regioną Darfūrą drasko etninis konfliktas. Stovyklose gyvena į namus negalintys grįžti prievarta iš jų išvyti 4 mln. žmonių. Net ir perkeltųjų asmenų stovyklose, JT ir Afrikos Sąjungos taikos palaikymo pajėgų akyse, juos puola džandžavidų („Janjaweed“) kovotojai ir vyriausybės kariai. Paliaubos liko tik popieriuje? Jos visiškai neveikia. Tęsiasi antskrydžiai, vyriausybė nesirinkdama bombarduoja kaimus, turgus, mokyklas, šulinius ir žudo žmones. Visa tai vyksta pasaulio akyse. Išlikę gyvi nemato jokių tarptautinės bendruomenės pastangų apsaugoti nekaltuosius. Tiesa, be jos paramos 5 mln. žmonių nebūtų sulaukę šios dienos. Tačiau neužtenka jų pavalgydinti perkeltųjų asmenų stovyklose. Sukišdami juos į stovyklas įtvirtiname etninį valymą: jų paliktose žemėse apgyvendina atsikeliantys džandžavidai. „Be teisingumo nebus taikos“, – sakėte prieš metus atsiimdamas Sacharovo premiją. Ar Darfūre randasi teisingumo užuomazgų? Darfūras – tai karo nusikaltimai, nusikaltimai žmogiškumui ir genocidas. Tarptautinė bendruomenė po Ruandos sakė „niekuomet daugiau“, tačiau Darfūre padėtis blogesnė, nei tuometinėje Ruandoje. Kartais girdžiu raginimus nekalbėti apie teisingumą ir atskaitomybę, nes tai neva gali pakenkti taikos procesui... Priešingai, teisingumas sustabdys kaltininkus. Be teisingumo dar labiau įtvirtinsime Darfūre tvyrantį nebaudžiamumą. Teisingumas gali padėti pakeisti padėtį. Nepaisant nuogąstavimų, Tarptautinio baudžiamojo teismo prokuroro prašymas išduoti arešto orderius dėl padėties Darfūre pagerino galimybes tartis dėl taikos. Vyriausybė pirmąkart šneka apie taikos iniciatyvas bei teismų sistemos reformą. Šiandien EP 20-ąjį kartą teikia Sacharovo premiją. Ar ji pagelbėjo jūsų darbe ir ar ji gali palengvinti žmogaus teisių gynėjų dalią? Žinoma, šis apdovanojimas – didelė parama mums, žmogaus teisių gynėjams. Ji gali mus apsaugoti – juk per ją kiekvienas sulaukiame visų 27 ES šalių piliečių paramos. Šiemetinė premija – didelė paspirtis įkalintam Hu Jia, ji vers Kiniją permąstyti savo požiūrį į žmogaus teises. Kinija daugelį metų griauna milijonų Darfūro žmonių gyvenimus, bendradarbiaudama su Sudano vyriausybe ir parduodama jai karinius sraigtasparnius. JT Saugumo Taryboje Kinija nuolat blokuoja rezoliucijas dėl Darfūro. Kinija tapo mūsų naudingųjų išteklių monopolininke, o jos ekonominiai interesai pamina žmogaus teises ir žmogiškąjį orumą Darfūre. Ji turi prisiimti moralinę, teisinę ir etinę atsakomybę visos tarptautinės bendruomenės atžvilgiu. Tačiau ji negirdi ir nemato milžiniškų Darfūre daromų pažeidimų – genocido, karo nusikaltimų ir nusikaltimų žmogiškumui. Iki šiol išgyvenusius Darfūro žmones stebina Kinijos nusistatymas prieš juos. Tikiuosi, kad ji peržiūrės savo politiką. Humanitarinė padėtis Darfūre tokia prasta, kad jis sulaukia viso pasaulio, tačiau tik ne Kinijos, paramos.
Kinija tapo mūsų naudingųjų išteklių monopolininke, o jos ekonominiai interesai pamina žmogaus teises ir žmogiškąjį orumą Darfūre
Salih Mahmoud Osman
Sacharovo premijos tinklavietė Be teisingumo nebus taikos, sako Salih M. Osman Kinijos vaidmuo Afrikoje Pagaminta Kinijoje: žmogaus teisės Darfūro dosjė
Wei Jingsheng – pasipriešinimo Kinijos režimui balsas
Wei Jingsheng Kinų disidento Wei Jingsheng veiklą Kinijos valdžia „įvertino“ dvejais įkalinimais, po kurių jis buvo priverstas palikti savo šalį. Europos Parlamentas Sacharovo premiją šiam kovotojui už demokratiją paskyrė 1996 m. Istorija kartojasi – kaip prieš dvylika metų kalintas Wei Jingsheng, apdovanojimo atsiimti 2008 m. negalėjo ir kitas Kinijos „valstybės priešas“, Sacharovo premijos laureatas Hu Jia.
Šiuo metu JAV gyvenantis Wei Jingsheng, įkūręs savo vardo fondą, ir toliau kovoja už demokratiją Kinijoje. Jį pakalbinome 2008 m. gruodį Strasbūre vykusios Sacharovo premijos 20-mečio ceremonijos metu.
Prabėgus 12 metų, Sacharovo premija vėl paskiriama Kinijos režimo politikai oponuojančiam disidentui. Viskas keičiasi ir tuo pačiu metu viskas lieka nepakitę?
Kinijos žmonės per šį laikotarpį gerokai pasikeitė. Kuomet man buvo paskirta Sacharovo premija, daugelis kinų tikėjo demokratija, tačiau pasitikėjo ir komunistų partija. Dabar dauguma žmonių iš jos daromų reformų nebesitiki nieko. Tai reiškia, jog Kinijos visuomenė yra dideliame pavojuje.
Kinijos žmonės stengiasi dirbti ir užsidirbti, keliasi į miestus, šalis turtėja. Ar kinams belieka laiko ir energijos klausytis kalbų apie demokratiją?
Turtinga tapo tik mažuma, dauguma kinų tebegyvena dideliame skurde. Anksčiau neturtingiesiems nerūpėjo demokratija, tačiau padėtis pasikeitė. Jie suvokia, kad prie skurdo gerokai prisideda Kinijos socialinė sistema.
Ekonominė Vakarų šalių ir Kinijos priklausomybė auga ne dienomis, o valandomis. Ar Vakarų požiūryje į Kiniją įžvelgiate prieštaravimų?
Jei tai būtų santykiai tarp dviejų normalių partnerių, nebūtų jokių problemų. Deja, Kinija nėra normali valstybė. Dėl šios priežasties nesu patenkintas tomis Vakarų šalimis, kurios atsisakė žmogaus teisių klausimų prekybos vardan, ypač per pastaruosius dešimt metų.
Kinijos vadovybė nebuvo patenkinta Europos Parlamento sprendimu 2008 m. Sacharovo premiją skirti Hu Jia. Kaip į analogišką Jūsų pastangų įvertinimą 1996-aisiais reagavo Kinijos valdžia?
Neįsivaizduoju, kadangi sėdėjau kalėjime! Vis dėlto pastaraisiais metais komunistinė valdžia jautriai reaguoja į kritiškus balsus, ar tai būtų Hu Jia, ar Dalai Lama. Akivaizdu, kad valdžia įsitempusi. Ji reaguoja griežtai būtent dėl to, kad jaučiasi labai pažeidžiama. Po olimpiados, kuri valdžiai nenusisekė, ji prarado pasitikėjimą savimi, todėl elgiasi dar neracionaliau.
Laimei, nors Vakarų šalys vis dar bando įsiteikti Kinijos valdžiai, jų žmonės reaguoja į Kinijos režimo tironiją. Šis spaudimas verčia valdžią mąstyti apie reformas ir suteikia komunistų partijai priklausantiems reformatoriams pretekstą reikalauti pokyčių.
Valdžia reaguoja griežtai dėl to, kad jaučiasi labai pažeidžiama
Wei Jingsheng
Sacharovo premija Pagerbtas Kinijos kalinamas disidentas Hu Jia Kinija: žmogaus teisės, Pekino olimpiada, Tibetas, aplinkosauga ir Afrika Dalai Lama: „Kinijos moralinį autoritetą žlugdo nepagarba žmogaus teisėms“ Wei Jingsheng fondas
Adem Demaçi: „Diktatūroms suvešėti leidžia užmiršimo kultūra“
Adem Demaçi Jugoslavijos represijas albanų mažumos atžvilgiu kritikavęs Adem Demaçi kalėjime praleido 28 metus. Šio Kosovo tašytojo ir politiko veikla buvo įvertinta Nobelio taikos premija bei 1992-ųjų Europos Parlamento Sacharovo premija. 1998–1999 m. karo metu A. Demaçi liko Kosove atstovauti Kosovo išsilaisvinimo armijai. „Antraštės“ pakalbino A. Demaçi bei kitus į Strasbūre vykusią Sacharovo premijos 20-mečio ceremoniją atvykusius ankstesnius Sacharovo premijos laureatus.
Mėgstamiausia albanų patarlė A. Demaçi – „be laisvės gyvenimas neturi prasmės“.
Kosovo nepriklausomybės paskelbimas
Anot A. Demaçi, Kosovo nepriklausomybės paskelbimas jam sukėlė prieštaringus jausmus dėl neigiamo Rusijos nusistatymo bei JT Saugumo Tarybos rezoliucijos nr. 1244, galutinį Kosovo suverenitetą paliekančios specialiojo JT Generalinio sekretoriaus pasiuntinio rankose.
„Žmonės privalo pripažinti 95 proc. Kosovo gyventojų demokratiškai išreikštą valią“, – pabrėžė 72-metis kosovaras.
Europinė ateitis
Pasak A. Demaçi, nors Kosovas visų pirma nori įgyvendinti realistiškesnį narystės NATO uždavinį, „Kosovo žmonės visuomet jautėsi Europos dalimi“. Jis padėkojo „geriesiems draugams JAV“ už pagalbą siekiant valstybingumo ir tarptautinio pripažinimo.
Sacharovo premijos potencialas
1992 m. Sacharovo premijos laureato manymu, Europos Parlamentas nepakankamai išnaudojo šios premijos laimėtojų žmogiškąjį kapitalą. „Žmogaus teisės nebuvo pažeidinėjamos Europos Sąjungoje, dauguma jos žmonių asmeniškai nenukentėjo jas gindami. Dėl šios priežasties Sacharovo premijos laureatų, kurie rizikavo viskuo, ką turi, patirtis yra neįkainojama“, – sakė jis.
Parama 2008 m. laureatui Hu Jia
A. Demaçi sako, jog Vakarų žiniasklaidoje turi būti nuolat primenama apie tai, jog šiemetine Sacharovo premija apdovanotas kinų disidentas Hu Jia tebėra kalinamas. „Neužtenka paskirti premiją ir pamiršti jo likimą“, – pabrėžė jis, sakydamas, kad diktatūroms suvešėti leidžia užmiršimo kultūra.
Gyvenimas be laisvės neturi prasmės
Albanų patarlė
Europos žemėlapyje atsirado nauja valstybė Europos Parlamente susitiko Serbijos ir Kosovo parlamentarai Sacharovo premija: tikri žmonės, tikri pokyčiai
Oswaldo Payá: „Šiandieną sprendžiasi Kubos ateitis“
Oswaldo Payá Prieš šešerius metus atsiimdamas Sacharovo premiją dėkodamas Kubos žmonių vardu Oswaldo Payá sakė, kad jie negali, nemoka ir nenori gyventi be laisvės. Kubos valdžia jam sutrukdė atvykti į Europos Parlamente 2008 m. gruodį surengtą Sacharovo premijos 20-mečio ceremoniją. Šį kovotoją už laisvę pakalbinome telefonu.
Kodėl negalėjote atvykti į Europos Parlamentą?
Kuboje vykimas į užsienį nėra kiekvieno žmogaus teisė. Valdžia sukūrė sudėtingą leidimų atvykti ir išvykti mechanizmą. Man toks leidimas nebuvo išduotas.
Kaip sekasi vykdyti projektą „Varela“
Varelos projektas kovoja už konstitucinę teisę dėl peticijų teikimo Nacionalinei asamblėjai, kuria gali pasinaudoti 10 tūkst. piliečių. 2002 m. pateikėme 11 tūkst. parašų, 2003 m. – 25 tūkst.
Šiuo meti Varelos projektas ragina surengti referendumą tam, kad sprendimus galėtų priimti patys kubiečiai. Siūlome įtvirtinti išraiškos ir susibūrimų laisvę, paleisti politinius kalinius. Varelos projektas – taiki už teises kovojanti alternatyva be išorinės intervencijos. Deja, esame persekiojami, engiami, mums grasinama. Saugumiečiai iš aktyvistų namų grobia sąrašus su žmonių parašais.
Ar tebeturite vilties?
Taip, turime. Manau, jog viskuo, ko griebiasi vyriausybė – propaganda, represijos ir persekiojimas – siekiama atimti viltį.
Daugiausiai vilties teikia tai, kad kubiečiai nori taikių pokyčių ir laisvės. Prašome į Kubą žvelgti su solidarumu, pripažįstant, jog 11 mln. jos žmonių niekuomet nepasirinko priespaudos, uždaro režimo, amžinos vyriausybės ir totalitarizmo – tai mums buvo primesta. Norime teisių užtikrinimo, kadangi jos priklauso bet kokiai žmogiškai būtybei.
Ko tikitės iš Europos Sąjungos?
Iš institucijų, piliečių ir NVO tikiuosi palaikymo politinių kalinių paleidimo klausimu bei politinės ir moralinės paramos Varelos projektui.
Nors ES ir ypač jos Parlamentas gina Kubos žmonių teises, Europoje yra šalių, pamirštančių žmogaus teises gerų santykių su Kubos vadovybe vardan. Pagarba mūsų suverenitetui ir apsisprendimui yra tikra tik tuo atveju, jei gerbiamos Kubos žmonių teisės.
Kokią Kubą įsivaizduojate po 10 metų?
Manau, kad artima ir tolimesnė Kubos ateitis sprendžiasi būtent dabar. Pabrėžiame, kad taikūs pokyčiai yra įmanomi, o kiekvienas kubietis ir visas pasaulis turi žengti žingsnį – ne intervencijos, embargų ar blokadų keliu, bet atvirai ir viešai reikalaudamas visų kubiečių teisių užtikrinimo.
Manome, kad kaip teises galime išsaugoti nemokamą sveikatos apsaugos ir švietimo sistemą. Tikime, kad mūsų ir viso pasaulio vaikai gyvens sveikesniame, broliškesniame ir laisvesniame pasaulyje.
Siūlome įtvirtinti išraiškos ir susibūrimų laisvę, paleisti politinius kalinius
Oswaldo Payá
Oswaldo Payá tinklavietė
Taslima Nasreen: „Europa privalo išlikti pasaulietiška“
Taslima Nasreen 1994 m. Sacharovo premijos laureatė Taslima Nasreen savo gyvenimą paskyrė siekiui sustabdyti priespaudą moterų atžvilgiu ir religinį fundamentalizmą gimtajame Bangladeše. Persekiojama fundamentalistų moteris buvo priversta palikti savo šalį, o vėliau ir kaimyninę Indiją. Su šiuo metu Švedijoje gyvenančia drąsia 46-mete gydytoja ir publiciste kalbėjomės apie religinio ekstremizmo grėsmę.
Kokią grėsmę religinis ekstremizmas kelia paprastam žmogui?
Tai milžiniška grėsmė, ypač islamiškasis fundamentalizmas, grasinantis sugrąžinti visuomenę į tamsiuosius amžius, kurių metu moterys neturėjo jokių teisių, o tebuvo vergės, seksualinių poreikių tenkinimo objektai ir vaikų gimdymo mašinos. Jie siekia islamo teisės įgyvendinimo ir visuomenės, kurioje gyventų beteisės moterys.
Islamo ekstremistai tiki, kad egzistuoja netikėlių ir islamo pasauliai, ir siekia visą pasaulį paversti islamišku. Tai kelia didelę grėsmę mąstymo pliuralizmui. Jie netiki individualizmu –lojalumas grupei yra specifinis religinių fundamentalistų bruožas.
Jei mes, liberalūs žmonės, priimsime juos kultūrų įvairovės vardan, padarysime milžinišką klaidą. Kultūros nėra vienodos – kai kurios iš jų neigia žmogaus teises, moterų teises ir minties laisvę. Neturime kultūros vardu leisti užsiimti kankinimais – tai jokia kultūra. Turime atmesti bet kokią prieš moteris nukreiptą kultūrą.
Kaip turėtume suvokti islamiškąjį terorizmą?
Islamiškas terorizmas didelę grėsmę kelia ne tik islamiškoms, bet ir Vakarų valstybėms. Nesustabdžius religinių islamo fundamentalistų, visuomenėje laisvės neliks.
Apie šariato įstatymų taikymą pradėta kalbėti net kai kuriose ES valstybėse. Tai labai pavojinga – Europa privalo išlikti pasaulietiška. Šariato teisė nukreipta prieš moterų teises, tuo tarpu mes privalome padėti kovotojams už lygybę ir teisingumą. Turime kovoti už musulmoniškų šalių pasaulietiškėjimą, negalime grįžti atgal.
Ką Sacharovo premija reiškė Jums, priverstai palikti savo tėvynę?
Sumokėjau didelę kainą – turėjau palikti ne tik Bangladešą, bet ir kaimyninę Indiją. Sacharovo premija suteikė pripažinimo ir tvirtybės kovojant už moterų teises ir laisves. Nepaisant suteikto džiaugsmo, ši premija negalėjo padėti sugrįžti į gimtinę.
Turime atmesti bet kokią prieš moteris nukreiptą kultūrą
Taslima Nasreen
20 Sacharovo premijos metų: atpildas už drąsą ir pasiaukojimą J. Sacks: „Nekalbinkite ekstremistų – atkleiskite nuosaikiųjų herojiškumą“
„Žurnalistai be sienų“: „Priežasčių švęsti nėra“
Olivier Basille nuome, išraiškos laisvė atsidūrė dramatiškoje padėtyje Kai kuriose šalyse už režimui neįtikusią nuotrauką ar straipsnį galima ne tik atsidurti kalėjime, bet ir netekti gyvybės. Už spaudos laisvę kovojančios organizacijos „Žurnalistai be sienų“ darbas 2005-aisiais buvo įvertintas Sacharovo premija. Sacharovo premijos 20-mečio minėjime dalyvavęs jos atstovas Olivier Basille su mumis kalbėjosi apie išraiškos laisvę, interneto teikiamas cenzūros apėjimo galimybes bei padėtį Irake, Afganistane ir Eritrėjoje.
„Žurnalistai be sienų“ nuo pat įsikūrimo 1985 m. gina persekiojamus žurnalistus, kovoja su cenzūra ir remia sunkumų turinčius žurnalistus bei jų šeimas. Organizacijos. kasmet sudaromas pasaulinis spaudos laivės indeksas leidžia objektyviai įvertinti žiniasklaidos laisvės padėtį bet kurioje šalyje. Su Paryžiuje įsikūrusios organizacijos atstovu Olivier Basiule kalbėjomės apie svarbiausius iššūkius spaudos laisvei.
Kokį vaidmenį „Žurnalistų be sienų“ veikloje suvaidino Sacharovo premija?
Europos Parlamento suteiktas pripažinimas reiškė ne tik garbę, bet ir teisę kalbėtis su kitomis europinėmis institucijomis, parlamentarais ir tarptautiniais veikėjais sakant: „Jus trukdo ne šiaip sau NVO, turime Europos Parlamento suteiktą legitimumą ir pripažinimą“.
Ėmėmės kurti Sacharovo premijos laureatų tinklą, kadangi suvokėme, kad per pastarąjį 20-metį atsirado dvidešimt potencialių ambasadorių, kuriuos slypi didelė galia. Lengva nebus, galbūt kartais ir nepavyks susitarti, tačiau tiesime vieni kitiems rankas.
Minime Visuotinės žmogaus teisių deklaracijos 60-ąsias metines, tačiau būkime atviri – priežasčių švęsti nėra. Pasaulis dar nebuvo atsidūręs tokioje dramatiškoje situacijoje išraiškos laisvės atžvilgiu. Teigiamų pokyčių nėra ne tik pastaruosius 40 metų mūsų kritikuotose valstybėse – padėtis pablogėjo tiek pačioje ES, tiek ir JAV.
Kokį poveikį jūsų darbo metodams turi internetas?
Internetas leido keturgubai greičiau rengti komunikacijos kampanijas. Išsiuntę failą dvidešimčiai tūkstančių žmonių turime milžinišką mobilizacijos potencialą. Jau nešneku apie internete mums prieinamus informacijos šaltinius.
Internetas tapo tribūna tiems, kurie negalėjo išsakyti savo nuomonės, įskaitant ir pačius Sacharovo premijos laureatus. Tikimės, jog netrukus sugebėsime panaudoti kompiuterines programas ir kitas galimybes, kurios leistų apeiti interneto cenzūrą Kinijoje, Sirijoje, Saudo Arabijoje ir kitose šalyse. Yra nemažai darbų, kuriuos kartu su europarlamentarais galime nuveikti Sacharovo tinklo rėmuose.
Kokie karštieji jūsų dabartinio darbo taškai?
Žinoma, tai Irakas ir Afganistanas, kuriuose žurnalistams kyla didžiausia grėsmė. Ir ne tik žurnalistams iš Vakarų pasaulio – labiausiai nukenčia mums nuotraukas siunčiantys arabų žurnalistai. Apie tai vis privalome priminti – tie, kurie žūva Irake, nėra baltieji.
Kita mus neraminti šalis – Eritrėja, apie kurią niekuomet neužsimenama, tačiau kurioje padėtis prastesnė nei Šiaurės Korėjoje. Norime į ją atkreipti dėmesį ir paskatinti EP šiai problemai skirti pakankamai dėmesio.
Kitas „Žurnalistų be sienų“ prioritetas – Artimieji Rytai. Problemų Irane, Sirijoje ir Afganistane mastai neišmatuojami. Ten žurnalistui, kuriam buvo paskirta mirties bausmė, ji buvo sušvelninta iki dvidešimties metų kalėjimo. Vienintelė jo kaltė – išdrįsimas mąstyti kitaip. Deja, prioritetus lemia naujienos.
2008 m. Spaudos laivės indeksas:
1-3 vietos: Islandija, Liuksemburgas ir Norvegija
16-19: Čekija, Lietuva, Nyderlandai, Portugalija
171-173: Turkmėnistanas, Š. Korėja, Eritrėja
Sacharovo tinklas „Žurnalistai be sienų“ 2008 m. spaudos laisvės indekas
„Gegužės aikštės motinos“: „Gyvenimas visuomet nugali mirtį“
„Gegužės aikštės motina“ Hebe de Bonafini „Purvinojo karo“ metu 1976-1983 m. karinė Argentinos chunta grobė, kankino ir žudė politinius oponentus. Didžiąją aukų dalį sudarė jaunimas. 1977 m. grupė dingusiųjų vaikų nesulaukiančių motinų kiekvieną ketvirtadienį pradėjo rinktis „Plaza de Mayo“ aikštėje pasidabinusios baltomis skarelėmis, simbolizuojančiomis kovą už teisingumą ir jų dingusių vaikų nekaltumą. Argentinietės motinos į gatves jau išėjo daugiau 1600 kartų. Pakalbinome vieną iš šių nepalūžusių moterų – Hebę de Bonafini.
Hebe de Bonafini pasakojo apie „Gegužės aikštės motinų“ sielos žaizdas ir jų tęsiamas teisybės paieškas.
Kokia Jūsų asmeninė istorija?
Nepasakojame savo asmeninių istorijų, nes tuomet aktyviausių motinų istorijos būtų geriausiai žinomos. Mūsų vaikai buvo grobiami gatvėse, universitetuose ir darbe. Jie buvo mušami ir kankinami mūsų akyse. Tai paliko baisią tuštumą ir negyjančias sielos žaizdas. Per penkerius metus netekau visos šeimoms, liko tik dukra ir motina.
Nepaisant visko, mums užteko jėgų gyventi toliau. Ašaras palikę namie, išėjome į gatves kovoti už savo vaikus.
Ką pavyko pasiekti per 32 metus? Kokie darbai dar nepabaigti?
Argentinoje nebuvo kalbama apie tai, kas vyko, susidarė įspūdis, kad joje viskas tobula. Motinos tiesą papasakojo visam pasauliui. Surinkome bylą su budelių pavardėmis; kiekviena motina tapo privataus tyrimo vykdytoja. Iš šios vyriausybės išsireikalavome panaikinti neliečiamybę užtikrinančius įstatymus, pradėti teismo procesai.
Taip pat įsitraukėme į politinį švietimą, atidarėme universitetą; turime savo vedamąjį, biblioteką, radiją. Aprūpiname būstu, kurį stato patys žmonės – ar tai būtų vagystėmis anksčiau vertęsi vyrai, ar iš šiukšlių konteinerių besimaitinusios moterys. Atidarėme darželius ir mokyklas jų vaikams.
Pasiekėme daug, ypač leisdamos pasauliui sužinoti, kad gyvenimas visuomet nugali mirtį. Jie mūsų vaikus gyvus skandino, degino, šaudė, bet jie nesugebėjo sunaikinti mūsų. Nes yra kitų jaunuolių, kurie kovoja, pasakoja. Mus pagimdė mūsų vaikai. Dabar viską paliekame jaunimo rankose.
Kokį vaidmenį jūsų veikloje suvaidino Sacharovo premija?
Ji padėjo mums apsisaugoti, išsaugoti gyvybes, leido žmonėms daugiau sužinoti apie mūsų veiklą. Pinigus panaudojome pirmosios bibliotekos atidarymui, mokymams, raštingumo ir bazinių žinių įgijimo skatinimui.
Teismo medicinos ekspertai neseniai patvirtino, jog 10 tūkst. buvusio sulaikymo centro teritorijoje rastų kaulų fragmentų yra žmonių palaikai. Tai patvirtina išgyvenusiųjų liudijimus...
Liudijimams patvirtinti nereikia mirčių. Nepritariame kūnų ekshumavimui – kiekvieno nesurasime. Daugelis buvo sumesti į upę, sudeginti. Nepriimame finansinių kompensacijų – pinigai negali to, ką gali teisingumas. Nepriimame pomirtinių įvertinimų, tokių kaip atminimo lentos su jose iškaltais vardais. Mūsų vaikai tęsia savo gyvenimą. Mes socializavome motinystę ir tapome visų, net ir tų, kurie liko nežinomi, motinomis.
Ašaras palikę namie, išėjome į gatves kovoti už savo vaikus... Mus pagimdė mūsų vaikai.
Hebe de Bonafini
Madres de Plaza de Mayo
Dom Zacarias Kamwenho: „Angola gali tapti pavyzdžiu susitaikymo siekiančioms valstybėms“
Dom Zacarias Kamwenho – pirmasis Sacharovo premiją gavęs dvasininkas Angolai nebuvo lengva atsigauti po 27 metus šalį draskiusio pilietinio karo. Arkivyskupo Zacarias Kamwenho pastangos kurti taiką ir susitaikymą šioje Afrikos valstybėje 2001 m. buvo įvertintos Europos Parlamento Sacharovo premija. „Socialinė teisybė – geriausias būdas įtvirtintai taiką“, – aiškina arkivyskupas.
Su buvusiu Angolos taikos ir susitaikymo judėjimo vadovu kalbėjomės apie tai, ką ši valstybė sugebėjo pasiekti per šešerius pokario metus.
Ar Angola toli pasistūmėjo susitaikymo ir demokratėjimo linkme?
Taikiai išgyvenę šešerius metus galime įvertinti baisias karo pasekmes. Ieškome efektyvaus susitaikymo – tie, kurie kovojo vienas prieš kitą, dabar bando dirbti kartu, tie, kurie laikė vienas kitą priešu, ieško sutarimo. Taikos pasekmės akivaizdžios – žinome, kad visi dirbame taikos labui.
Ar Sacharovo premija tapo paspirtimi Jūsų darbe?
Ji nemažai mums padėjo. Įtakos turėjo tai, kad buvau antrasis po Nelsono Mandelos ją gavęs afrikietis, taip pat tai, kad buvau antrasis po Xanana Gusmão portugališkai šnekantis laureatas. Ne mažiau svarbu tai, jog buvau pirmasis ją gavęs dvasininkas.
Premijos suteikta galia leido padėti žmonėms suvokti, jog minties laivė yra vertybė, kurią būtina saugoti. Sacharovo premija – atskaitos taškas, leidžiantis suvokti, jog yra vertybių, kurias sergėsime visi.
Kokia dabartinė Jūsų misija?
Vadovauju ekumeniniam Angolos taikos komitetui, padedančiam visai Angolos visuomenei gyventi taikiai. Remiame konferencijas, susitikimus ir efektyvų susitaikymą. Mūsų Ekonominio teisingumo komitetas siekia tęstinio socialinio teisingumo, kadangi jis yra geriausias taikos įtvirtinimo būdas.
Ar Angolos iš patirties gali pasimokyti tapti kitos susitaikymo ieškančios visuomenės?
Tikrai manau, kad taip. Kuomet mirė sukilėlių vadas Jonas Savimbi, kai kurie kalbėjo apie būtinybę atsikratyti visais jo šalinininkais, bet Angolos prezidentas sakė, kad tai – visų angoliečių pergalė, todėl niekas nebus persekiojamas. „UNITA“ šalininkai nebebuvo persekiojami, ir šiandieną visi dirba taikos labui.
Angolos pavyzdžiu galėtų pasinaudoti daugelis karo sąlygomis gyvenančių šalių, kad ir Afrikos didžiųjų ežerų regiono valstybės. Ten vykstantis karas panašus į mūsų pergyventą situaciją, kurią sugebėjome įveikti. Kitoms šalims gali padėti Angolos patirtis dialogo, tarpusavio supratimo ir ateities vizijų srityje.
Angola
Pilietinis karas tęsėsi 1975-2002 m.
Karą kurstė SSRS ir JAV parama bei nereguliuojama prekyba „kruvinais deimantais“
Šalis yra pagrindinių Afrikos naftos gamintojų, šiuo metu išgyvenančių pokario atstatymo bumą
Dosjė: nesibaigiantys Afrikos vargai A. M. Gomes: „Priminkime Kinijai jos įsipareigojimus Afrikoje“ 2007 m. Sacharovo premija įteikta Salih M. Osman
Nenutildyti Birmos disidentai: Aung San Suu Kyi atstovė Zoya Phan
Zoya Phan: „Birmos režimui labai svarbu tai, kaip šalis suvokiama užsienyje“ Birmos demokratijos šauklė Aung San Suu Kyi jau 12 metų praleido namų arešto sąlygomis. Jos laiškai atimami, telefonas atjungtas, ji negali matytis su šeima ir draugais. Birmos chunta šiai 1990-ųjų Sacharovo premijos laureatei neleido išvykti ir dalyvauti Europos Parlamente šios premijos dvidešimtmečiui skirtuose renginiuose. Apie padėtį Birmoje kalbėjomės Aung San Suu Kyi iškilmėse atstovavusią kampanijos už Birmos laisvę koordinatorę Jungtinėje Karalystėje Zoyą Phan.
Kokį poveikį turėjo tai, kad Sacharovo premija buvo įteikta Aung San Suu Kyi?
Sacharovo premija reiškė ne tik jos pastangų siekiant demokratijos ir žmogaus teisių įtvirtinimo įvertinimą, bet ir suteikė jai saugumo, tarptautinį pripažinimą ir padėjo tarptautinėje darbotvarkėje išlaikyti Birmos klausimo aktualumą.
2008 m. Sacharovo premija įteikta kalinam kinų disidentui Hu Jia. Ar matote paralelių tarp jo ir Aung San Suu Kyi likimų?
Manau, kad Sacharovo premija sustiprins ir šio kinų disidento matomumą tarptautinėje scenoje bei suteiks jam tam tikros apsaugos, kaip ir namuose kalinamos Aung San Suu Kyi atveju.
Manote, jog ši premija disidentams suteikia tam tikros apsaugos?
Taip, kadangi Birmos režimui labai svarbu tai, kaip šalis suvokiama užsienyje. Jis baiminasi tarptautinių priemonių, todėl kiekvienas čia, išeivijoje, įvykęs mažmožis turi įtakos jų pozicijai.
Kokia dabartinė padėtis Birmoje? Ar yra vilties, jog ji pasikeis?
Dabartinė padėtis apgailėtina – žmogaus teisių srityje situacija nuolat prastėja. Nuo pat rugsėjo, kuomet į gatves išėję budistų vienuoliai reikalavo demokratijos ir laisvės, o režimas šaudė į protestuotojus, šimtai buvo įkalinti, daugelis nužudyti. Kuomet gegužę ciklonas Nargis nusinešė tūkstančių žmonių gyvybes, režimas tyčia blokavo humanitarinės pagalbos tiekimą išgyvenusiems žmonėms.
Kokių priemonių Birmos režimo atžvilgiu patartumėte imtis pasauliui ir Europos Sąjungai?
Kuomet Birmos kariuomenė puolė mano kaimą, man tebuvo keturiolika. Atsimenu, kaip slėpėmės požeminiame bunkeryje ir drebėjo žemė. Ten būtumėm neišgyvenę – gelbėdamiesi atsidūrėme pabėgėlių stovykloje Tailande.
Tas pats režimas įsakė kariuomenei šaudyti budistų vienuolius ir blokuoti humanitarinės pagalbos tiekimą nuo Nargio ciklono nukentėjusioms aukoms. Šiam režimui išlikti padėjo prekyba ir Europos bendrovių investicijos. Europos Sąjunga privalo imtis griežtesnių priemonių – režimui leidžianti gyvuoti prekybos ryšių ir investicijų ekonominė arterija turi būti nukirsta.
Režimui leidžianti gyvuoti ekonominė arterija turi būti nukirsta
Zoya Phan
EP siūlo teisti Mianmaro valdžią už pagalbos nesuteikimą
LT
1
PHOTO
20090107PHT45522.jpg
LT
2
PHOTO
20081217PHT45178.jpg
LT
3
LINK
/sakharov/default_lt.htm
LT
4
LINK
/sides/getDoc.do?type=IM-PRESS&reference=20070906FCS10161&language=LT#title10
LT
8
PHOTO
20090106PHT45477.jpg
LT
9
LINK
/sakharov/default_lt.htm
LT
10
LINK
///news/public/story_page/015-44644-350-12-51-902-20081216STO44643-2008-15-12-2008/default_lt.htm
LT
13
LINK
http://www.weijingsheng.org/
LT
14
PHOTO
20090106PHT45469.jpg
LT
18
PHOTO
20090106PHT45475.jpg
LT
19
LINK
http://www.oswaldopaya.org/es/category/english/
LT
20
PHOTO
20090106PHT45471.jpg
LT
23
PHOTO
20090129PHT47422.jpg
LT
24
LINK
http://sakharovnetwork.rsfblog.org/
LT
25
LINK
http://www.rsf.org
LT
26
LINK
http://www.rsf.org/article.php3?id_article=29031
LT
27
PHOTO
20090129PHT47420.jpg
LT
28
LINK
http://www.madres.org/
LT
29
PHOTO
20090126PHT47156.jpg
LT
33
PHOTO
20090129PHT47424.jpg
-//EP//TEXT IM-PRESS 20080707FCS33566 0 NOT XML V0//LT
-//EP//TEXT IM-PRESS 20081204STO43793 0 NOT XML V0//LT
-//EP//TEXT IM-PRESS 20070601FCS07344 0 NOT XML V0//LT
-//EP//TEXT IM-PRESS 20080707FCS33566 0 NOT XML V0//LT
-//EP//TEXT IM-PRESS 20081201FCS43290 0 NOT XML V0//LT
-//EP//TEXT IM-PRESS 20080215STO21487 0 NOT XML V0//LT
-//EP//TEXT IM-PRESS 20080526STO29857 0 NOT XML V0//LT
-//EP//TEXT IM-PRESS 20081211STO44310 0 NOT XML V0//LT
-//EP//TEXT IM-PRESS 20081126FCS43055 0 NOT XML V0//LT
-//EP//TEXT IM-PRESS 20081204FCS43817 0 NOT XML V0//LT
-//EP//TEXT IM-PRESS 20080707FCS33570 0 NOT XML V0//LT
-//EP//TEXT IM-PRESS 20080707FCS33566 0 NOT XML V0//LT
-//EP//TEXT IM-PRESS 20070906FCS10161 0 NOT XML V0//LT
-//EP//TEXT IM-PRESS 20080521IPR29591 0 NOT XML V0//LT
-//EP//DTD IM-PRESS 20050901 FEA DOC XML V0//EN
-//EP//STYLESHEET IM-PRESS 20050901 FEA DOC XML V0//EN
