Razprava pred Evropskim svetom 11. in 12. decembra
Evropski svet
2008-12-03 - 18:56
Evropski parlament se je dober teden pred vrhom voditeljev držav in vlad članic Unije posvetil glavnim temam prihajajočega Evropskega sveta, ki bodo: energetsko-podnebni sveženj, Lizbonska pogodba in gospodarska kriza.
V imenu francoskega predsedstva je minister za evropske zadeve Jean-Pierre Jouyet predstavil tri osrednje teme vrha. Glede Lizbonske pogodbe je dejal, da so politične stranke na Irskem že sprejele določene smernice za naprej: država ne sme ostati na obrobju in ohraniti mora svojo polnopravno vlogo znotraj EU, zato mora najti rešitve, ki bodo upoštevale zadržke, izražene na referendumu 12. junija.
O gospodarski krizi je minister povedal, da je Unija pripravila predloge ukrepov, pri njihovem izvajanju pa bodo imeli ključno vlogo Evropski socialni sklad, sklad za odpravo posledic globalizacije, strukturni skladi in Evropska investicijska banka. Izpostavil je pomen financiranja malih in srednjih podjetij, ki najbolj čutijo razsežnosti krize. Dodal je še, da sta nujna koordinacija med državami članicami in usklajeno delovanje na evropski ravni.
Glede energetsko podnebnega svežnja pa se je zavzel za prožnost, ki bi državam članicam omogočila izpolniti zastavljene cilje. Poudaril je še pomembnost oblikovanja kompromisa o zakonodajnem svežnju pred iztekom francoskega predsedstva konec leta.
Predsednik Evropske komisije
José Manuel Barroso se je v svojem nastopu zavzel za odločne ukrepe za okrepitev gospodarska, hkrati pa je treba pokazati, da se Evropa lahko preoblikuje v nizkoogljično gospodarstvo. Unija mora tudi sprejeti načrt za dokončno ratifikacijo Lizbonske pogodbe.
Predlog Komisije, po katerem naj bi gospodarstvo prejelo 200 milijard evrov pomoči, je po Barrosovih besedah usklajen in upošteva različne proračunske razmere v državah članicah.
"Gre za dejanski preizkus predstave, ki jo imamo o Evropi, evropski odgovor na globalni problem. Pokazati moramo, da imamo ustrezno koordinacijo in proračunske spodbude, obenem pa moramo zagotoviti dolgoročno vzdržnost javnih financ," je prepričan predsednik Komisije.
O energetsko-podnebnem svežnju je Barroso dejal, da mora Evropa svojo vodilno vlogo v boju proti podnebnim spremembam vzeti resno in jo tudi izpolniti, pri tem pa je prispevek Parlamenta nepogrešljiv.
Glede Lizbonske pogodbe pa se je predsednik Komisije zavzel za časovni načrt njenega izvajanja, saj mora Unija prav v času krize imeti orodja, s katerimi bo lahko bolj učinkovito zagotovila blagostanje svojih državljanov. Ob tem pa je treba upoštevati tudi irske pomisleke.
Predstavniki političnih skupin
Joseph DAUL (EPP-ED, FR): "Vrh se bo ukvarjal z odzivom na gospodarsko krizo. Pozdravil bi odziv Komisije, ki je predložila načrt za oživitev gospodarstva. Prepričani smo, da ga je treba izvesti, pri tem pa je nujna koordinacija - narediti moramo vse, da preprečimo recesijo in vzpostavimo zaupanje državljanov. Evropejcem želimo dokazati, da branimo naš model socialno tržnega gospodarstva. Svet nam ta model zavida in zanj se moramo boriti. Cilji morajo biti realistični in pragmatični, ukrepi pa usklajeni v okviru lizbonske strategije - karkoli drugega bi bilo neodgovorno. Ne smemo pa zaradi gospodarske krize popustiti pri podnebnih prizadevanjih. Če ne bomo dosegli napredka pri tem, bo to slabo in pozdravljam odločenost predsedstva, ki želi ta napredek."
Poul Nyrup RASMUSSEN (PES, DK): "Današnja realnost je 17 milijonov brezposelnih v Evropi, če ne bomo ukrepali, jih bo 21 milijonov že v začetku leta 2010. Naša skupina je za jasen cilj: stopnja zaposlenosti se ne sme znižati, čemur morajo biti prilagojeni tudi finančni cilji. Pri načrtu Komisije pogrešam ambicioznost in zadostno mero koordinacije. Ni dovolj le govoriti o koordinaciji. Evropski parlament, Evropski svet in vi, Evropska komisija, morajo združiti moči in povedati državam članicam, koliko lahko pridobijo, če bomo delovali usklajeno. Ko in če boste to naredili, imam prošnjo za Komisijo in Svet: vzpostavite scenarij. Če želimo zagotoviti raven zaposlenosti, povejte, koliko za to potrebujemo. Po našem izračunu moramo investirati 1 odstotek BDP in to ne le naslednje leto, ampak v naslednjih dveh ali treh letih. Kako? Predlagam vam: sestavite seznam prednostnih nalog v skladu z lizbonsko strategijo, nato pa je treba sprejeti ustrezno časovnico. Strinjam se z vašimi ambicijami, a primanjkuje jim realnih ciljev."
Graham WATSON (ALDE, UK): "Nazadnje, ko smo se srečali, smo pohvalili Svet in njegov hiter odziv. Kot kaže, pa Sveta to ne zanima več - pa bi ga moralo. Potrebno se je soočiti s podnebnimi spremembami in to takoj. Poskrbeti je treba za ustrezen načrt za oživitev gospodarstva. Gospod predsedujoči Sveta, jasno povejte, katere države nasprotujejo. Svet bo sicer poskušal vzpostaviti nek pravno zavezujoč okvir za znižanje CO2, hkrati pa so tu izjeme. Vse to je razumljivo, a ne bi bilo sprejemljivo, če bi članice postavljale pod vprašaj dolgoročni načrt zaradi svojih kratkoročnih koristi. Evropa lahko vodi na področju zelene tehnologije. Evropa mora zaupati v svoja prepričanja. Prejšnji teden so Irci objavili možnosti za lizbonsko pogodbo, sedaj mora premier podati načrt za naprej. Nihče ne bo zaupal v EU, če ta ne bo delovala."
Rebecca HARMS (Zeleni/ALE, DE): "Teden pred tem, ko bo delegacija Evropskega parlamenta odšla v Poznan, se moramo vprašati, ali drži, kar vedno znova napoveduje Komisija, da bo odziv na krizo povezan z odzivom na podnebne spremembe. Sporazum na področju avtomobilske industrije kaže, da je Unija sicer obljubila, da bo spremenila vse - vse, le svojih avtomobilov ne. Kar se tiče trgovanja z emisijami - sedaj naj bi dosegli izjemo tudi za energetiko, ki naj bi bila skoraj za celo desetletje izključena iz sistema trgovanja. Glede znižanja emisij CO2 vsaj za polovico sicer želimo, da to dosežejo države v razvoju, vendar tega ne bi pomagali financirati. Moramo bit pošteni - ali res želimo nov zeleni deal, ali pa bomo še naprej stagnirali."
Brian CROWLEY (UEN, IE): "Glavne razprave Sveta bodo oživitev gospodarstva in kako se bomo odzvali na finančno krizo. Pozdravljam načrt in predlog Komisije, ki odlično sovpada s tem, kar so se članice dogovorile in tudi že počnejo. Najpomembneje pri tem pa je, da gre za priznanje, da so države lahko neodvisne in lahko delujejo samostojno, toda ko združimo energijo in inovacijo vseh 27 članic, lahko spremenimo svet.(...) Državljani so zaskrbljeni glede vprašanja, kako rešiti tiste točke, ki so še odprte glede lizbonske pogodbe. Prepričan sem, da bo irska vlada predstavila načrt, ki pa bo tudi drugim državam članicam pokazal signal, kako naprej."
Mary Lou MCDONALD (GUE/NGL, IE): "Če bo irski premier Brian Cowen predlagal, da bi s političnimi izjavami zagotovili podporo lizbonski pogodbi, bo to zgolj zavajanje. Raziskave javnega mnenja na Irskem kažejo, da so ljudje zaskrbljeni za pravice delavcev in demokracijo, to zaskrbljenost pa delijo z mnogimi družinami povsod po Evropi. V finančni krizi se je pokazalo, da potrebujemo zaščito javnih storitev in delavcev. Vedno bolj pa se kaže tudi, da lizbonske pogodbe sploh ne potrebujemo. Prav tako se je pokazalo, da trg ni kralj, ki ne more zagotoviti vseh rešitev in to je bila draga lekcija."
Hanne DAHL (IND/DEM, DK): "Sklenjen bo kompromis z Irsko, da bi ta vseeno podprla lizbonsko pogodbo. V tem parlamentu sem doživela že vse: manipulacije, izsiljevanje. Kdo se bo prostovoljno dorekel komisarju le zato, da bi bila sprejeta neka pogodba? Na konferenci predsednikov je bila sprejeta odločitev, da Irska in Lizbona ne bosta na dnevnem redu. A vendar se ne smemo odreči demokraciji v Parlamentu. S prstom žugamo državam, v katerih ni demokracije, podeljujemo nagrado Saharova, a demokracija je več kot le skupek obljub in groženj. Potrebno je voditi odkrito javno razpravo. V nekaterih državah imajo to odgovornost, da državljanom omogočijo glasovanje."
Jim ALLISTER (samostojni poslanci, UK): "Vrh bi se moral osredotočiti na gospodarsko krizo, na žalost pa bo veliko časa posvečeno sprevračanju demokratičnega mnenja Ircev. Takšen pristop v slogu zimbabvejskega predsednika Mugabeja ne bi uspel v primeru velike države, toda volivci majhne Irske so lahko predmet pritiska evropske elite, za katero je Lizbonska pogodba pomembnejša od demokracije. Takšna ignoranca tistih, ki pripravljajo evropske projekte, je EU pripeljala v to oddaljenost od lastnih državljanov."
20081203IPR43595
-//EP//DTD IM-PRESS 20050901 IPR DOC XML V0//EN
-//EP//STYLESHEET IM-PRESS 20050901 IPR DOC XML V0//EN
