P6_TA(2006)0251
Varstvo podzemnih voda pred onesnaževanjem ***II
A6-0146/2006
Zakonodajna resolucija Evropskega parlamenta o Skupnem stališču Sveta z namenom sprejetja Direktive Evropskega parlamenta in Sveta o varstvu podzemnih voda pred onesnaževanjem (12062/1/2005 – C6-0055/2006 – 2003/0210(COD) )
(Postopek soodločanja: druga obravnava)
Evropski parlament
, –
ob upoštevanju Skupnega stališča Sveta (12062/1/2005 – C6-0055/2006 ) UL C 126 E, 30.5.2006, str. 1.
,
–
ob upoštevanju svojega stališča s prve obravnave UL C 45 E, 23.2.2006, str. 74.
o predlogu Komisije Parlamentu in Svetu ( KOM(2003)0550 ) Še ni objavljeno v Uradnem listu.
,
–
ob upoštevanju spremenjenega predloga Komisije ( KOM(2005)0282 ) Še ni objavljeno v Uradnem listu.
,
–
ob upoštevanju člena 251(2) Pogodbe ES,
–
ob upoštevanju člena 62 svojega Poslovnika,
–
ob upoštevanju priporočila za drugo obravnavo Odbora za okolje, javno zdravje in varno hrano ( A6-0146/2006 ),
1.
odobri skupno stališče, kakor je bilo spremenjeno;
2.
naroči predsedniku, naj stališče Parlamenta predloži Svetu in Komisiji.
P6_TC2-COD(2003)0210
Stališče Evropskega parlamenta sprejeto na drugi obravnavi dne
13. junija 2006
z namenom sprejetja Direktive
2006
/..../ES Evropskega parlamenta in Sveta o varstvu podzemne vode pred onesnaževanjem
in poslabšanjem
EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –
ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 175(1) Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Komisije,
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora UL C
112
,
30.4.2004
, str.
40
.
,
ob upoštevanju mnenja Odbora regij UL C 109, 30.4.2004, str. 29.
,
v skladu s postopkom, določenim v členu 251 Pogodbe
Stališče
Evropskega parlamenta z dne 28. aprila 2005 (
UL C 45 E, 23.2.2006, str. 74
), Skupno stališče Sveta z dne
23. januarja 2006
(
UL C 126 E, 30.5.2006, str. 1
) in
Stališče
Evropskega parlamenta z dne
13. junija 2006
.
,
ob upoštevanju naslednjega: (1)
Podzemna voda je dragocen naravni vir
in jo je treba kot tako
zavarovati pred
poslabšanjem in
kemičnim onesnaževanjem. To je še zlasti pomembno pri ekosistemih, ki so odvisni od podzemne vode, ter pri uporabi podzemne vode za oskrbo z vodo, namenjeno prehrani ljudi.
(2)
Podzemna voda je najobčutljivejše in največje nahajališče sladke vode v Evropski uniji, predvsem pa je glavni vir javne oskrbe s pitno vodo. Raven varstva pred novimi odvajanji, emisijami in uhajanji mora biti primerljiva vsaj z ravnjo za površinske vode v dobrem kemijskem stanju. Onesnaženje ali poslabšanje pogosto povzroči nepopravljivo škodo.
(3)
Podzemno vodo je treba zaščititi tako, da je možno doseči dobro kakovost pitne vode z enostavnim čiščenjem, kakor je določeno v ciljih iz člena 7(2) in (3) Direktive 2000/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike
UL L 327, 22.12.2000, str. 1. Direktiva, kakor je bila spremenjena z Odločbo št. 2455/2001/ES (UL L 331, 15.12.2001, str. 1).
.
(4)
Sklep št. 1600/2002/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. julija 2002 o šestem okoljskem akcijskem programu Skupnosti UL L 242, 10.9.2002, str. 1.
vključuje cilj dosegati ravni kakovosti vode, ki ne povzročajo pomembnih vplivov in tveganj za zdravje ljudi in okolje.
(5)
Za varstvo okolja kot celote in zlasti zdravja ljudi se
je visokim
koncentracijam zdravju škodljivih onesnaževal v podzemni vodi
nujno treba
izogniti, jih preprečiti ali zmanjšati.
(6)
Direktiva 2000/60/ES določa
splošne določbe za varstvo in ohranjanje podzemne vode. V skladu s členom 17 navedene direktive je treba sprejeti ukrepe za preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja podzemne vode, vključno z merili za ocenjevanje dobrega kemijskega stanja podzemne vode ter merili za ugotavljanje pomembnih in stalno naraščajočih trendov in za določanje izhodiščnih točk za obračanje trenda.
(7)
Ob upoštevanju potrebe po doseganju ustrezne ravni varstva podzemne vode je treba vzpostaviti standarde kakovosti in vrednosti praga ter razviti metodologije, temelječe na skupnem pristopu, da se zagotovijo merila za oceno kemijskega stanja teles podzemne vode.
(8)
Standardi kakovosti za nitrate, fitofarmacevtska sredstva in biocide bi se morali določiti kot merila Skupnosti za oceno kemijskega stanja teles podzemne vode, ob tem pa je treba zagotoviti usklajenost z Direktivo Sveta 91/676/EGS z dne 12. decembra 1991 o varstvu voda pred onesnaževanjem z nitrati iz kmetijskih virov UL L 375, 31.12.1991, str. 1. Direktiva, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1882/2003 Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 284, 31.10.2003, str. 1).
, Direktivo Sveta 91/414/EGS z dne 15. julija 1991 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet UL L 230, 19.8.1991, str. 1. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z
Direktivo Komisije 2006/45/ES (UL L 130, 18.5.2006, str. 27)
.
in Direktivo 98/8/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 1998 o dajanju biocidnih pripravkov v promet UL L 123, 24.4.1998, str. 1. Direktiva, kakor je bila
nazadnje
spremenjena z
Direktivo Komisije 2006/50/ES (UL L 142, 30.5.2006, str. 6)
.
.
(9)
Varstvo podzemne vode lahko na nekaterih območjih zahteva spremembo kmetijske in gozdarske prakse, kar bi lahko povzročilo izgubo dohodka. Ta vidik je treba obravnavati pri pripravi načrtov za razvoj podeželja v okviru preoblikovane skupne kmetijske politike.
(10)
Določbe o kemijskem stanju podzemne vode se ne uporabljajo za visoke, naravno nastale koncentracije snovi ali ionov ali njihovih indikatorjev, ki jih vsebujejo bodisi telesa podzemne vode bodisi povezana vodna telesa površinske vode, zaradi posebnih hidrogeoloških razmer, ki niso zajete v opredelitvi onesnaževanja. Prav tako se ne uporabljajo za začasne, prostorsko omejene, spremembe smeri toka ali kemijske sestave, ki se ne štejejo za vdore.
(11)
Določiti bi bilo treba merila za opredelitev kakršnih koli pomembnih in stalno naraščajočih trendov koncentracij onesnaževal in za določanje izhodiščnih točk za obračanje trenda, ob upoštevanju verjetnosti nastanka škodljivih učinkov na povezane vodne ekosisteme ali odvisne kopenske ekosisteme.
(12)
Kjer je možno, bi morale države članice uporabljati statistične postopke, pod pogojem, da so v skladu z mednarodnimi standardi in prispevajo k primerljivosti rezultatov spremljanja stanja med državami članicami v daljših obdobjih.
(13)
V skladu s tretjo alineo člena 22(2) Direktive 2000/60/ES bi se morala se Direktiva Sveta 80/68/EGS z dne 17. decembra 1979 o varstvu podzemne vode pred onesnaževanjem z določenimi nevarnimi snovmi UL L 20, 26.1.1980, str. 43. Direktiva, kakor je bila spremenjena z Direktivo 91/692/EGS (UL L 377, 31.12.1991, str. 48).
razveljaviti z učinkom od 22. decembra 2013. Zagotoviti je treba kontinuiteto varstva, predvidenega z Direktivo 80/68/EGS, v zvezi z ukrepi, katerih cilj je preprečiti ali omejiti tako neposreden kot posreden vnos onesnaževal v podzemno vodo.
(14)
Razlikovati je treba med nevarnimi snovmi, katerih vnos je treba preprečiti, in drugimi onesnaževali, katerih vnos je treba omejiti. Priloga VIII k Direktivi 2000/60/ES, ki navaja glavna onesnaževala, ki vplivajo na vodno okolje, bi se morala uporabiti pri opredelitvi nevarnih in nenevarnih snovi, ki predstavljajo obstoječe ali potencialno tveganje onesnaževanja.
(15)
Da bi se zagotovilo enotno varstvo podzemne vode, bi morale države članice, ki imajo skupna telesa podzemne vode, uskladiti svoje dejavnosti v zvezi s spremljanjem stanja, določanjem vrednosti praga in določitvijo zadevnih nevarnih snovi.
(16)
Države članice
, ki
v
določenih
okoliščinah odobrijo
izjeme od ukrepov za preprečevanje ali omejevanje vnosa onesnaževal v podzemno vodo
, bi morale to storiti na podlagi primernih, jasnih in preglednih meril, izjeme pa utemeljiti v načrtih upravljanja povodij
.
(17)
Preučiti je treba učinke različnih standardov kakovosti podzemne vode in novih standardov (mejne vrednosti), ki jih določijo države članice, na raven varstva okolja in delovanje notranjega trga.
(18)
Opraviti je treba raziskave, da se določijo boljša merila za zagotavljanje kakovosti in varovanja ekosistemov podzemnih voda. Če je potrebno, je treba pridobljena spoznanja upoštevati pri izvajanju ali ponovnem pregledu te direktive.
(19)
Predvideti je treba prehodne ukrepe, ki se uporabljajo v obdobju med datumom začetka izvajanja te direktive in datumom razveljavitve Direktive 80/68/EGS.
(20)
V povezavi s členom 11(3)(f) Direktive 2000/60/ES sta umetno napajanje ali bogatenje teles podzemne vode dopustna, če je za to izdano dovoljenje in če sta priznana za koristen način upravljanja z vodnimi viri.
(21)
Ukrepi, potrebni za izvajanje te direktive, se sprejmejo v skladu s Sklepom Sveta 1999/468/ES z dne 28. junija 1999 o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil UL L 184, 17.7.1999, str. 23.
–
SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO:
Člen 1
Namen
1.
Ta direktiva določa posebne ukrepe za preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja podzemne vode v skladu s členom 17(1) in (2) Direktive 2000/60/ES. Ti ukrepi zlasti vključujejo:
a)
merila za ocenjevanje dobrega kemijskega stanja podzemne vode in
b)
merila za določitev in obračanje pomembnih in stalno naraščajočih trendov ter za opredelitev izhodiščnih točk za obračanje trendov.
2.
Ta direktiva tudi dopolnjuje določbe, namenjene preprečevanju ali omejevanju vnosa onesnaževal v podzemno vodo, ki so že vsebovane v Direktivi 2000/60/ES, in je namenjena preprečevanju poslabšanja stanja vseh teles podzemne vode.
Ta direktiva posameznim državam članicam ne preprečuje ohranjanja ali uvedbe strožjih zaščitnih ukrepov.
Člen 2
Opredelitev pojmov
V tej direktivi se poleg opredelitev pojmov iz člena 2 Direktive 2000/60/ES uporabljajo še naslednje opredelitve:
1)
"standard kakovosti podzemne vode" pomeni okoljski standard kakovosti, izražen kot koncentracija določenega onesnaževala, skupine onesnaževal ali kazalec onesnaženja v podzemni vodi, ki se ga zaradi varovanja zdravja ljudi in varstva okolja ne sme preseči;
2)
"vrednost praga" pomeni standard kakovosti podzemne vode, ki ga v skladu s členom 3 določijo države članice;
3)
"pomemben in stalno naraščajoč trend" pomeni vsako statistično
in z okoljskega vidika
pomembno povečanje koncentracije onesnaževal, skupine onesnaževal ali kazalca onesnaženja
v podzemni vodi
, za katerega je v skladu s
členom 6
potreben obrat trenda;
4)
"vnos onesnaževal v podzemno vodo" pomeni neposredno ali posredno vnašanje onesnaževal v podzemno vodo kot posledico človekove dejavnosti
;
5)
"poslabšanje" pomeni vsako še tako neznatno antropogeno pogojeno in trajno povečanje koncentracij onesnaževal v podzemni vodi v primerjavi z dosedanjim stanjem;
6)
"vrednost ozadja" pomeni koncentracijo snovi v telesu podzemne vode, ki ne ustreza nobenim ali zgolj zelo majhnim antropogenim spremembam neokrnjenih razmer;
7)
"izhodiščna točka" snovi v telesu podzemne vode pomeni povprečno koncentracijo, izmerjeno med referenčnima letoma 2007 in 2008 na podlagi programov spremljanja iz člena 8 Direktive 2000/60/ES.
Člen 3
Merila za ocenjevanje kemijskega stanja podzemne vode
1.
Za ocenjevanje kemijskega stanja telesa podzemne vode ali skupine teles podzemne vode uporabljajo države članice v skladu s točko 2.3 Priloge V k Direktivi 2000/60/ES naslednja merila:
(
a) standarde kakovosti podzemne vode iz Priloge I;
(
b) vrednosti praga, ki jih določijo države članice v skladu s postopkom iz dela A Priloge II za onesnaževala, skupine onesnaževal in kazalce onesnaženja, ki na ozemlju države članice prispevajo k tveganju, da telesa ali skupine teles podzemne vode ne bodo dosegla dobrega stanja, pri čemer se upoštevajo vsaj seznami iz dela B Priloge II.
Standardi kakovosti podzemne vode in mejne vrednosti za dobro kemijsko stanje so osnovani na merilih strupenosti za človeka in ekosisteme, na katere se opira opredelitev pojma "onesnaževanje" iz člena 2(33) Direktive 2000/60/ES.
2.
Vrednosti praga se lahko določijo na nacionalni ravni, na ravni vodnega območja ali na ravni mednarodnega dela vodnega območja, ki je del ozemlja države članice, oziroma na ravni telesa ali skupine teles podzemne vode.
3.
Države članice zagotovijo, da je določitev vrednosti praga za telesa podzemne vode, ki so skupna dvema ali več državam članicam, in za telesa podzemne vode, katerih podzemna voda teče prek meje države članice, predmet usklajevanj med zadevnimi državami članicami v skladu s členom 3(4) Direktive 2000/60/ES.
4.
Če telo ali skupina teles podzemne vode sega prek ozemlja Skupnosti, si zadevna država članica ali zadevne države članice prizadevajo določiti vrednosti praga ob usklajevanju z zadevno državo nečlanico ali z zadevnimi državami nečlanicami v skladu s členom 3(5) Direktive 2000/60/ES.
5.
Države članice prvič določijo vrednosti praga v skladu z odstavkom 1(b) najpozneje do 22. decembra 2008.
Vse določene vrednosti praga, vključno s povzetkom podatkov iz dela C Priloge II se objavijo v načrtih upravljanja povodij, ki se predložijo v skladu členom 13 Direktive 2000/60/ES.
6.
Države članice spremenijo seznam vrednosti praga, kadar nova informacija o onesnaževalih, skupini onesnaževal ali kazalcih onesnaženja pokaže, da je treba zaradi varovanja zdravja ljudi in varstva okolja določiti vrednost praga za dodatno snov, spremeniti že obstoječo vrednost praga ali da je treba vrednost praga, ki se je črtala s seznama, ponovno dati na seznam.
Vrednosti praga se lahko zbrišejo s seznama, če za zadevno telo podzemne vode ni več tveganja, da ne bo doseglo dobrega stanja zaradi določenih onesnaževal, skupine onesnaževal ali kazalcev onesnaženja.
Vse takšne spremembe seznama vrednosti praga se sporočijo v okviru rednih pregledov načrtov upravljanja povodij.
7.
Komisija na podlagi podatkov, ki jih zagotovijo države članice v skladu s členom 5, objavi poročilo najpozneje do 22. decembra 2009.
Člen 4
Postopek za ocenjevanje kemijskega stanja podzemne vode
1.
Države članice za ocenjevanje kemijskega stanja podzemne vode uporabijo postopek, določen v odstavku 2. Če je potrebno, lahko države članice pri izvajanju tega postopka določijo skupine teles podzemne vode v skladu s Prilogo V k Direktivi 2000/60/ES.
2.
Telo ali skupina teles podzemne vode ima dobro kemijsko stanje, če:
a)
vrednosti za standarde kakovosti podzemne vode, navedene v Prilogi I, in ustrezne vrednosti praga, določene v skladu s členom 3 in Prilogo II, niso presežene na nobenem merilnem mestu v telesu ali skupini teles podzemne vode
in na podlagi ustreznih rezultatov spremljanja stanja ni dokazov o tem, da se pogoji iz točke 2.3.2. Priloge V k Direktivi 2000/60/ES ne izpolnjujejo
; ali
b)
je vrednost za standard kakovosti podzemne vode ali vrednost praga presežena na enem ali več merilnih mestih, vendar ustrezna preiskava v skladu s Prilogo III potrjuje, da:
i)
na podlagi ocenjevanja iz odstavka 3 Priloge III koncentracije onesnaževal, ki presegajo standarde kakovosti podzemne vode ali vrednosti praga, znatno ne ogrožajo okolja, ob upoštevanju – kjer je potrebno – obsega prizadetega telesa podzemne vode;
ii)
so v skladu z odstavkom 4 Priloge III k tej direktivi izpolnjeni drugi pogoji za dobro kemijsko stanje podzemne vode iz tabele 2.3.2 v Prilogi V k Direktivi 2000/60/ES;
iii)
so v
skladu z odstavkom 4 Priloge III k tej direktivi izpolnjene zahteve iz člena 7(3) Direktive 2000/60/ES;
iv)
onesnaženje ni znatno poslabšalo zmožnosti telesa podzemne vode ali drugih teles v skupini teles podzemne vode, da se uporabljajo za človekove dejavnosti.
3.
Če so v telesu podzemne vode ali v skupini teles podzemne vode naravno geogensko pogojene vsebnosti onesnaževal ali kazalcev onesnaževanja, za katere je v skladu z delom B Priloge II določena mejna vrednost, večje od teh vrednosti, določajo naravne vsebnosti skupaj s predvidenimi mejnimi vrednostmi točko prehoda iz dobrega v slabo stanje.
4.
Skladnost s standardi temelji na primerjavi z aritmetično sredino vrednosti spremljanja na različnih meritvenih mestih telesa podzemne vode ali skupine teles podzemne vode, ki je bilo razvrščeno ali so bile razvrščene kot ogrožene po analizi, ki se izvaja v skladu s členom 5 Direktive 2000/60/ES. Izmerjene vrednosti na posameznih meritvenih mestih, ki niso v skladu s standardom, odločilno vplivajo na razvrstitev le takrat, ko je določeno meritveno mesto, po strokovnem preverjanju v skladu s Prilogo I in Prilogo II k tej direktivi, reprezentativno za onesnaženost telesa podzemne vode ali njegovega dela.
5.
Države članice v načrtih upravljanja povodij v skladu s členom 13 Direktive 2000/60/ES objavijo povzetek ocene kemijskega stanja podzemne vode.
Ta povzetek, pripravljen na ravni vodnega območja ali dela mednarodnega vodnega območja, ki je del ozemlja države članice, vključuje tudi obrazložitev o tem, kako se je pri končni oceni upoštevalo preseganje standardov kakovosti podzemne vode ali vrednosti praga na posameznih merilnih mestih.
6.
Če se za telo podzemne vode določi, da je v skladu z odstavkom 2(b) v dobrem stanju, države članice v skladu s členom 11 Direktive 2000/60/ES sprejmejo takšne ukrepe, kakršni naj bi bili potrebni za varstvo vodnih ekosistemov, kopenskih ekosistemov in človekove rabe podzemne vode, ki so odvisni od dela telesa podzemne vode, ki ga predstavlja eno ali več merilnih mest, na katerih je vrednost za standard kakovosti podzemne vode ali vrednost praga presežena.
Člen 5
Pregled seznama standardov kakovosti podzemne vode iz Priloge I in seznama mejnih vrednosti, ki jih morajo države članice določiti v skladu s Prilogo II
Pet let po začetku veljavnosti te direktive in potem vsakih šest let Komisija:
–
pregleda seznam standardov kakovosti podzemne vode iz Priloge I in seznam mejnih vrednosti, določenih v skladu z delom B Priloge II, zlasti na podlagi podatkov, ki jih države članice pripravijo v okviru načrtov upravljanja povodij, znanstvenega in tehničnega napredka ter mnenja odbora iz člena 16(5) Direktive 2000/60/ES;
–
pripravi – ob posebnem upoštevanju primerljivosti mejnih vrednosti, ki jih določijo države članice, učinkov teh mejnih vrednosti na konkurenčnost zadevnih gospodarskih sektorjev, spoštovanja predpisanih rokov in ocene doseženega napredka v zvezi z zmanjšanjem onesnaževanja podzemne vode – strnjeno poročilo in po potrebi predloži predloge direktive o spremembi seznama onesnaževal, skupin onesnaževal in kazalcev onesnaženja in/ali pripadajočih koncentracij onesnaževal v skladu s postopkom iz člena 251 Pogodbe.
Člen 6
Določitev pomembnih in stalno naraščajočih trendov ter opredelitev izhodiščnih točk za obrat trenda
1.
Države članice določijo vse pomembne in stalno naraščajoče trende koncentracij onesnaževal, skupin onesnaževal ali kazalcev onesnaženja v telesih ali skupini teles podzemne vode, za katera obstaja tveganje, da ne bodo dosegla dobrega stanja, ter v skladu Prilogo IV opredelijo izhodiščno točko za obrat tega trenda.
2.
Države članice s programi ukrepov iz člena 11 Direktive 2000/60/ES obrnejo trende, ki
glede na izhodiščno točko
znatno ogrožajo kakovost vodnih ekosistemov ali kopenskih ekosistemov, zdravje ljudi ali dejansko ali potencialno legitimno rabo vodnega okolja, da bi postopoma zmanjšali onesnaženost podzemne vode
in preprečili poslabšanje
.
3.
Države članice na podlagi določenega trenda in z njim povezanih tveganj za okolje v skladu z odstavkom 1 dela B Priloge IV opredelijo izhodiščno točko za obrat trenda v odstotkih vrednosti standardov kakovosti podzemne vode iz Priloge I in v odstotkih vrednosti praga, določenih v skladu s členom 3.
4.
Države članice v načrtih upravljanja povodij, ki jih predložijo v skladu s členom 13 Direktive 2000/60/ES, povzamejo:
a)
kako je ocena trenda na podlagi posameznih merilnih mest v telesu ali skupini teles podzemne vode prispevala k določitvi v skladu s točko 2.5 Priloge V k tej direktivi, da gre pri teh telesih za pomemben in stalno naraščajoč trend koncentracije onesnaževal ali za obrat takšnega trenda, in
b)
razloge za izhodiščne točke, opredeljene v skladu z odstavkom 3.
5.
Za ocenjevanje vpliva obstoječega obsega onesnaženja v vodnem telesu podzemne vode, ki bi lahko ogrožalo uresničevanje ciljev iz člena 4 Direktive 2000/60/ES, in zlasti tistih obsegov onesnaženj, ki izvirajo iz točkovnih virov in onesnaženih tal, opravijo države članice dodatna ocenjevanja trendov za prepoznana onesnaževala, da bi zagotovile, da se obsegi onesnaženja ne širijo z onesnaženih mest, da ne slabšajo kemijskega stanja telesa ali skupine teles podzemne vode in da ne ogrožajo zdravja ljudi in okolja. Rezultati teh ocenjevanj se povzamejo v načrtih upravljanja povodij, ki se predložijo v skladu s členom 13 Direktive 2000/60/ES.
Člen 7
Ukrepi za preprečevanje ali omejevanje vnosov onesnaževal v podzemno vodo
1.
Za uresničitev cilja v skladu s členom 4(1)(b)(i) Direktive 2000/60/ES, da se preprečijo ali omejijo vnosi onesnaževal v podzemno vodo, države članice zagotovijo, da program ukrepov, določen v skladu s členom 11 te direktive, vključuje:
a)
vse potrebne
ukrepe za
preprečitev vnosa
nevarnih snovi v podzemno vodo. Pri določitvi teh snovi države članice upoštevajo zlasti nevarne snovi, ki se uvrščajo v družine ali skupine onesnaževal pod številkami 1 do 6 iz Priloge VIII k Direktivi 2000/60/ES, in snovi, ki se uvrščajo v družine ali skupine onesnaževal pod številkami 7 do 9 navedene priloge, če te
veljajo
za nevarne
. Snovi, ki so bile v postopku za izdajanje dovoljenj EU odobrene na podlagi ocene tveganja za podzemne vode ali skladno s previdnostnim načelom za ohranjanje čistosti podzemne vode, ali snovi, za katere trenutno poteka postopek za izdajanje dovoljenj, za namene te direktive ne veljajo za nevarne
;
b)
za onesnaževala, navedena v Prilogi VIII k Direktivi 2000/60/ES, ki ne veljajo za nevarna, in za vsa ostala nenevarna onesnaževala, ki niso navedena v tej prilogi, za katere države članice menijo, da predstavljajo obstoječe ali potencialno tveganje onesnaževanja, vse ukrepe, potrebne za omejitev vnosov v podzemno vodo za zagotovitev, da takšni vnosi ne
slabšajo podzemne vode. Takšni
ukrepi temeljijo
vsaj
na priznani najboljši praksi, vključno z najboljšo okoljsko prakso in najboljšo razpoložljivo tehnologijo v skladu z ustrezno zakonodajo Skupnosti.
Za namen določitve ukrepov iz točk (a) in (b) lahko države članice v prvi fazi določijo, v katerih primerih
veljajo
onesnaževala iz Priloge VIII k Direktivi 2000/60/ES, zlasti kovine in njihove spojine iz točke 7 te priloge, za nevarne oziroma nenevarne snovi.
Program ukrepov lahko vključuje ustrezne ukrepe pravne, upravne ali pogodbene narave.
2.
Vnos onesnaževal iz razpršenih virov onesnaženja, ki vpliva na kemijski status podzemne vode, se upošteva vedno, kadar je to tehnično izvedljivo.
3.
Brez poseganja v strožje zahteve druge zakonodaje Skupnosti lahko države članice izvzamejo iz ukrepov, določenih v odstavku 1, tiste vnose onesnaževal, ki:
a)
so rezultat neposrednega odvajanja, dovoljenega v skladu s členom 11(3)(j) Direktive 2000/60/ES;
b)
se po mnenju pristojnih organov pojavljajo v tako majhnih količinah in koncentracijah, da niti sedaj niti v prihodnje ne predstavljajo tveganja za poslabšanje kakovosti podzemne vode;
c)
so posledica nesreč ali izrednih razmer naravnega izvora, ki jih ni bilo mogoče natančno predvideti, se jim izogniti ali jih ublažiti;
d)
so rezultat umetnega napajanja ali bogatenja teles podzemne vode, dovoljenega v skladu s členom 11(3)(f) Direktive 2000/60/ES;
e)
se jih po mnenju pristojnih organov v državah članicah ne da tehnično preprečiti ali omejiti brez:
i)
ukrepov, ki bi povečali tveganje za zdravje ljudi ali kakovosti okolja v celoti ali
ii)
nesorazmerno dragih ukrepov, da bi iz onesnaženih tal ali podtalja odstranili onesnaževala ali drugače nadzirali njihovo pronicanje v tla in podtalje; ali
f)
so posledica poseganj v površinske vode, da bi med drugim ublažili posledice poplav in suše ter upravljali z vodami in vodnimi potmi, tudi na mednarodni ravni. Takšne dejavnosti, vključno z rezanjem, poglabljanjem, premeščanjem in odlaganjem usedlin v površinskih vodah, se opravljajo v skladu s splošno zavezujočimi predpisi, in kjer je to uporabno, z dovoljenji in pooblastili, izdanimi na podlagi teh predpisov, ki so jih v ta namen sprejele države članice, če taki vnosi ne ovirajo uresničevanja okoljskih ciljev za zadevna vodna telesa v skladu s členom
4(1)(b) Direktive
2000/60/ES.
Izjeme, predvidene v točkah od (a) do (f), se smejo dovoliti le po ugotovitvi pristojnih organov držav članic, da je zagotovljeno spremljanje podzemne vode in zlasti njene kakovosti.
4.
Pristojni organi držav članic vodijo evidenco izjem iz odstavka 3 z namenom, da o tem na podlagi zahteve uradno obvestijo Komisijo.
Člen 8
Metode merjenja
1.
Vsaka država članica predloži Komisiji popoln opis metod merjenja za vsako od snovi, za katero so bili določeni standardi kakovosti podzemne vode na nacionalni ravni ali ravni Skupnosti.
2.
Komisija določi, ali so metode merjenja v celoti primerljive in ali lahko razlike med metodami privedejo do odstopanj, ki bi lahko povzročila nepravilno ali neenako uporabo te direktive v Skupnosti. Odločilen dejavnik so lokalni podnebni pogoji in tip tal.
3.
Komisija na podlagi svojih ugotovitev odobri ali zavrne metode merjenja, ki so jih predložile države članice.
4.
Če Komisija zavrne metode merjenja, ki jih predloži država članica, ta država članica predloži v odobritev Komisiji spremenjene metode merjenja v skladu z določbami iz odstavkov 1 do 3.
5.
Odobrene metode merjenja se začnejo uporabljati v vseh državah članicah do datuma, določenega v členu 8 Direktive 2000/60/ES.
Člen 9
Raziskave in razširjanje
Komisija v dogovoru z državami članicami spodbuja razširjanje znanih metod merjenja in računanja parametrov za opis in spremljanje vodonosnikov ter pospešuje nove raziskave za izboljšanje razpoložljivih tehnologij za spremljanje in upravljanje teles podzemne vode in njihove kakovosti, vključno v zvezi z ekosistemi podzemnih voda.
Člen 10
Varstvo zdravilišč in virov zdravilne vode
Komisija in države članice vzpostavijo skupno metodologijo za opredelitev varstvenih območij za vodonosnike, ki oskrbujejo zdravilišča in vire zdravilne vode, da se zagotovi spoštovanje teh območij pri načrtovanju industrijskih in mestnih dejavnosti.
Člen 11
Prehodne določbe
V obdobju med … * UL: Dve leti po začetku veljavnosti te direktive.
in 22. decembrom 2013 se za vse nove postopke za izdajanje dovoljenj v skladu s členoma 4 in 5 Direktive 80/68/EGS upoštevajo zahteve iz členov 3, 4 in
6
te direktive.
Člen 12
Tehnične prilagoditve
Del A Priloge
II
ter prilogi
III in IV se lahko prilagodijo znanstvenemu in tehničnemu napredku v skladu s postopkom iz člena 21(2) Direktive 2000/60/ES in ob upoštevanju obdobja pregledovanja in posodabljanja načrta upravljanja povodij, kakor je določeno v členu 13(7) navedene direktive.
Svet vzpostavi skupno metodologijo za razvrščanje vodonosnikov za pripravo na izvajanje programa INSPIRE
Direktiva 2006/.../ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne ... o vzpostavitvi Infrastrukture za prostorske podatke v Evropski skupnosti (INSPIRE) (UL L ...).
. V zvezi s tem začnejo države članice zbirati podatke takoj, ko začne veljati ta direktiva.
Člen 13
Izvajanje
Države članice sprejmejo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo, pred…*. O tem takoj obvestijo Komisijo.
Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklicevanja določijo države članice.
Člen 14
Ocenjevanje
Poročila o napredku iz člena 18 Direktive 2000/60/ES vsebujejo med drugim oceno o delovanju te direktive v primerjavi z drugimi zadevnimi okoljskimi direktivami ter upoštevajoč možnost, da se ta direktiva prekriva z njimi.
Komisija, na podlagi sklepov poročil o napredku, Evropskemu parlamentu in Svetu po potrebi predloži predlog.
Komisija pripravi poročilo, v katerem za vsako državo članico posebej presodi, ali je izvajanje te direktive povzročilo različne ravni varstva okolja, poslabšanje podzemne vode ali izkrivljanje konkurence.
Na podlagi sklepov tega poročila Komisija do 31. decembra 2015 Evropskemu parlamentu in Svetu po potrebi predloži predlog.
Člen 15
Začetek veljavnosti
Ta direktiva začne veljati dvajseti dan po objavi v
Uradnem listu Evropske unije
.
Člen 16
Naslovniki
Ta direktiva je naslovljena na države članice.
V ,
Za Evropski parlament Za Svet
Predsednik Predsednik
PRILOGA I
STANDARDI KAKOVOSTI PODZEMNE VODE
1.
Za ocenjevanje kemijskega stanja podzemne vode v skladu s členom 4 se naslednji standardi kakovosti podzemne vode štejejo za standarde kakovosti iz tabele 2.3.2 Priloge V k Direktivi 2000/60/ES in določene v skladu s členom 17 navedene direktive.
Onesnaževalo
Standardi kakovosti
Opombe
Nitrati
50 mg/1
Aktivne
snovi v pesticidih, vključno z relevantnimi metaboliti, razgradnimi in reakcijskimi produkti
1
0,1 µg/l
0,5
µg/l (vsota)
2
Standard kakovosti se uporablja za vsa telesa podzemne vode, razen v primerih, ko so standardi za pitno vodo glede pesticidov in njihovih ustreznih metabolitov strožji od 0,1 µg/l. Za ta področja se uporabljajo standardi za pitno vodo. Skupna koncentracija pesticidov in njihovih metabolitov v vseh podzemnih vodnih telesih ne sme presegati 0,5 µg/l.
1
"Pesticidi
" pomenijo fitofarmacevtska sredstva in biocide, kakor so opredeljeni v členu 2 Direktive 91/414/EGS in v členu 2 Direktive 98/8/ES.
2
"Vsota" pomeni seštevek vseh posameznih pesticidov, ugotovljenih in izmerjenih v postopku spremljanja stanja
, vključno z njihovimi ustreznimi metaboliti ter razgradnimi in reakcijskimi produkti
.
2.
Rezultati uporabe standardov kakovosti za pesticide na način, ki je določen za namene te direktive, ne vplivajo na rezultate postopkov za oceno tveganja iz Direktive 91/414/EGS ali Direktive 98/8/ES.
3.
Če za določeno telo podzemne vode velja, da bi standardi kakovosti podzemne vode lahko onemogočili uresničitev okoljskih ciljev, določenih v členu 4 Direktive 2000/60/ES za povezana telesa površinske vode ali pa bi lahko znatno zmanjšali ekološko ali kemijsko kakovost teh teles ali bi znatno ogrozili kopenske ekosisteme, ki so neposredno odvisni od telesa podzemne vode, se v skladu s členom 3 in Prilogo II k tej direktivi določijo strožje vrednosti praga. Programi in ukrepi, povezani s to vrednostjo praga, se uporabljajo tudi za dejavnosti iz področja uporabe Direktive 91/676/EGS.
PRILOGA II
VREDNOSTI PRAGA ZA ONESNAŽEVALA PODZEMNE VODE IN KAZALCI ONESNAŽENJA
Del A: Smernice za določitev vrednosti praga s strani držav članic v skladu s členom 3
Države članice določijo vrednosti praga za vsa onesnaževala in kazalce onesnaženja, ki v skladu z opisom značilnosti iz člena 5 Direktive 2000/60/ES uvrščajo telesa ali skupine teles podzemne vode kot telesa, za katera obstaja tveganje, da ne bodo dosegla dobrega kemijskega stanja.
Vrednosti praga se določijo tako, da v primeru, ko rezultati spremljanja stanja na reprezentativnem merilnem mestu presežejo mejno vrednost, to označuje tveganje, da eden ali več pogojev za dobro kemijsko stanje podzemne vode iz člena 4(2)(b)(ii), (iii) in (iv) ni izpolnjen.
Pri določanju vrednosti praga države članice upoštevajo naslednje smernice:
1.
Določitev vrednosti praga naj bi temeljila na:
a)
obsegu medsebojnega vplivanja podzemne vode ter povezanih vodnih ekosistemov in odvisnih kopenskih ekosistemov;
b)
vplivanju obstoječih ali potencialnih legitimnih rab ali funkcij podzemne vode;
c)
vseh onesnaževalih, zaradi katerih za telesa podzemne vode obstaja tveganje, da ne bodo dosegle dobrega stanja, pri čemer se upošteva minimalni seznam iz dela B;
d)
hidrogeoloških značilnostih, vključno s podatki o vrednostih ozadja in vodni bilanci.
2.
Pri določitvi vrednosti praga je treba upoštevati tudi izvor onesnaževal, njihovo možno naravno pojavljanje, toksičnost in disperzijo, obstojnost in njihov bioakumulacijski potencial.
3.
Določitev vrednosti praga naj bi bila podprta s kontrolnim mehanizmom za zbiranje podatkov, ki temelji na vrednotenju kakovosti podatkov, analitičnih obravnavah ter vrednostih ozadja za snovi, ki se lahko pojavljajo naravno in kot posledica človekovih dejavnosti.
Del B: Minimalni seznam onesnaževal in njihovih kazalcev, ki jih morajo države članice upoštevati pri določitvi vrednosti praga v skladu s členom 3
1. Snovi ali ioni, ki se lahko pojavljajo naravno in kot posledica človekovih dejavnosti
arzen
kadmij
svinec
živo srebro
amonij
2. Kazalci, ki se lahko pojavljajo naravno in kot posledica človekovih dejavnosti
klorid
sulfat
3.
Sintetične snovi
trikloroetilen
tetrakloroetilen
4.
Parametri, ki kažejo na slane ali druge vdore Glede koncentracij slanih vdorov, ki so posledica človekovih dejavnosti, lahko države članice sklenejo, da določijo mejne vrednosti bodisi za sulfat in klorid ali za prevodnost.
Prevodnost
Del C: Informacije, ki jih morajo zagotoviti države članice v zvezi z onesnaževali, za katere so bile določene vrednosti praga
Države članice v načrtu upravljanja povodij, ki ga predložijo v skladu s členom 13 Direktive 2000/60/ES, povzamejo način uporabe postopka iz dela A te priloge.
Države članice zlasti zagotovijo, kjer je to mogoče:
a)
informacije o številu teles ali skupin teles podzemne vode, za katera obstaja tveganje, da ne bodo dosegla dobrega kemijskega stanja, ter o onesnaževalih in kazalcih onesnaženja, ki določajo takšno uvrščanje, vključno z izmerjenimi koncentracijami/vrednostmi;
b)
informacije o vseh telesih podzemne vode, za katera obstaja tveganje, da ne bodo dosegla dobrega kemijskega stanja, zlasti o velikosti teles, o razmerju med telesi podzemne vode in z njo povezanimi površinskimi vodami ter neposredno odvisnimi kopenskimi ekosistemi in o vrednosti naravnega ozadja v telesih podzemne vode v primeru naravno prisotnih snovi;
c)
vrednosti praga, če se uporabljajo na nacionalni ravni, na ravni vodnega območja ali na ravni dela mednarodnega vodnega območja, ki je del ozemlja države članice, ali na ravni telesa ali skupine teles podzemne vode;
d)
razmerje med vrednostmi praga in
i)
vrednostmi naravnega ozadja v primeru naravno prisotnih snovi;
ii)
okoljskimi cilji kakovosti in drugimi standardi za varstvo voda na nacionalni ravni, na ravni Skupnosti ali na mednarodni ravni ter
iii)
drugimi pomembnimi informacijami o toksičnosti, ekotoksičnosti, obstojnosti, bioakumulacijskem potencialu in disperziji onesnaževal.
PRILOGA III
OCENA KEMIJSKEGA STANJA PODZEMNE VODE
1.
Postopek ocenjevanja za določitev kemijskega stanja telesa ali skupine teles podzemne vode se izvede glede na vsa telesa ali skupine teles podzemne vode, za katera obstaja tveganje, da ne bodo dosegla dobrega stanja, in glede na posamezna onesnaževala, ki določajo takšno uvrščanje telesa ali skupine teles podzemne vode.
2.
Pri opravljanju preiskav iz člena 4(2)(b) države članice upoštevajo:
a)
informacije, zbrane na podlagi opisa značilnosti, ki se izvede v skladu s členom 5 Direktive 2000/60/ES in točkami 2.1, 2.2 in 2.3 Priloge II k Direktivi;
b)
rezultate mreže za spremljanje stanja podzemne vode, pridobljene v skladu s točko 2.4 Priloge V k Direktivi 2000/60/ES in
c)
druge ustrezne informacije, vključno s primerjavo letnih aritmetičnih sredin koncentracije ustreznih onesnaževal na merilnem mestu s standardi kakovosti podzemne vode iz Priloge I in mejnimi vrednostmi, ki jih države članice določijo v skladu s členom 3 in Prilogo II.
3.
Da se ugotovi, ali so pogoji za dobro kemijsko stanje podzemne vode iz člena 4(2)(b)(i) in (iv) izpolnjeni, države članice – če je ustrezno in potrebno – na podlagi ustrezne agregacije rezultatov spremljanja, ki so po potrebi podprti z ocenami koncentracij, pridobljenih na podlagi konceptualnega modela telesa ali skupine teles podzemne vode, ocenijo obseg telesa podzemne vode z letno aritmetično sredino koncentracije onesnaževala višjo od standarda kakovosti podzemne vode ali vrednosti praga.
4.
Da se ugotovi, ali so pogoji za dobro kemijsko stanje podzemne vode iz člena 4(2)(b)(ii) in (iii) izpolnjeni, države članice – če je ustrezno in potrebno – na podlagi ustreznih rezultatov spremljanja in primernega konceptualnega modela telesa podzemne vode, ocenijo:
a)
učinek onesnaževal v podzemnem telesu;
b)
količine in koncentracije onesnaževal, ki se prenašajo – ali bi se lahko prenašali – s telesa podzemne vode na s tem povezane površinske vode ali na neposredno odvisne kopenske ekosisteme;
c)
možen učinek količin in koncentracij onesnaževal, prenesenih na povezane površinske vode in neposredno odvisne kopenske ekosisteme;
d)
obseg slanih ali drugih vdorov v telo podzemne vode in
e)
nevarnost onesnaževal v telesu podzemne vode za kakovost vode, ki se odvzema ali je namenjena za odvzem iz telesa podzemne vode, z namenom, da se uporabi za prehrano ljudi.
5.
Države članice prikažejo kemijsko stanje telesa ali skupine teles podzemne vode na karti v skladu s točkama 2.4.5 in 2.5 Priloge V k Direktivi 2000/60/ES. Poleg tega države članice, če je to ustrezno in mogoče, označijo na karti vsa merilna mesta, kjer so standardi kakovosti podzemne vode in/ali vrednosti praga preseženi.
PRILOGA IV
DOLOČITEV IN OBRAT POMEMBNIH IN STALNO NARAŠČAJOČIH TRENDOV
Del A: Določitev Pomembnih In Stalno Naraščajočih Trendov
Države članice določijo pomembne in stalno naraščajoče trende vseh teles ali skupin teles podzemne vode, ki so v skladu s Prilogo II k Direktivi 2000/60/ES uvrščena kot telesa, za katera obstaja tveganje, da ne bodo dosegla dobrega stanja, pri čemer se upoštevajo naslednje zahteve:
1.
v skladu s točko 2.4 Priloge V k Direktivi 2000/60/ES se program spremljanja stanja oblikuje tako, da se lahko v skladu s členom 3 te direktive določijo vsi pomembni in stalno naraščajoči trendi ugotovljene koncentracije onesnaževal;
2.
postopek določitve pomembnih in trajnih trendov naraščanja temelji na naslednjih elementih:
(
a) pogostost in mesta meritev se izberejo tako, da:
i)
se na podlagi potrebnih podatkov zagotovi, da se z določeno gotovostjo in natančnostjo takšni trendi naraščanja lahko ločijo od naravnih nihanj;
ii)
se takšni stalno naraščajoči trendi prepoznajo pravočasno, da se lahko izvajajo ukrepi za preprečevanje ali vsaj za ublažitev, če je mogoče, okoljsko pomembnih poslabšanj kakovosti podzemne vode. Ta določitev se, če je mogoče in ob upoštevanju obstoječih podatkov, prvič pripravi do leta 2009, skupaj s poročilom o določitvi trenda v okviru načrta upravljanja povodja iz člena 13 Direktive 2000/60/ES, in nato vsaj vsakih šest let;
iii)
se upoštevajo časovne fizikalne in kemijske značilnosti telesa podzemne vode, vključno s stanjem toka podzemne vode, hitrostjo obnavljanja ter časom pronicanja skozi tla ali podtalje
;
(
b) uporabljene metode spremljanja stanja ter analiz ustrezajo mednarodnim načelom obvladovanja kakovosti, ki vključujejo, če je ustrezno, norme CEN ali nacionalne standardizirane metode, tako da z znanstvenega vidika zagotavljajo primerljive podatke z enakovredno kakovostjo;
(
c) ocena temelji na statistični metodi, npr. na regresivni analizi, za analizo trenda v časovnih nizih posameznih merilnih mest;
(
d) v izogib pristranskosti pri določanju trenda se vse meritve pod mejo določljivosti, razen za vsoto pesticidov, določijo na polovici vrednosti najvišje meje določljivosti, ki se pojavi v časovnem nizu
;
3.
pri določitvi pomembnih in stalno naraščajočih trendov naraščanja koncentracij snovi, ki se pojavljajo tako v naravi kot tudi zaradi človekovega delovanja, se, upoštevajo podatki, kadar so ti na voljo, pridobljeni pred začetkom programa spremljanja, tako da se lahko poroča tudi o določitvi trenda v okviru prvega načrta upravljanja povodja iz člena 13 Direktive 2000/60/ES.
Del B: Izhodiščne Točke Za Obračanje Trenda
V skladu s
členom 6
države članice pri ugotovljenem pomembnem in stalno naraščajočem trendu trend
obrnejo, pri
čemer se upoštevajo naslednje zahteve:
1.
izhodiščna točka za izvedbene ukrepe za obrat pomembnih in stalnih trendov naraščanja obstaja, če koncentracija onesnaževal doseže 75 % vrednosti parametrov za standarde kakovosti podzemne vode iz Priloge I in mejnih vrednosti iz člena 3, razen če:
(
a) se zahteva nižja izhodiščna točka, da se z ukrepi za obrat trenda prepreči vsako okoljsko pomembno poslabšanje kakovosti podzemne vode na cenovno najbolj učinkovit način ali da se to ublaži, kolikor je le mogoče;
(
b) je upravičena druga izhodiščna točka, ko meja detekcije ne dopušča, da se določi trend v višini 75 % vrednosti
parametra;
2.
ko se za telo podzemne vode, ki je v skladu s točko 2.4.4. Priloge V k Direktivi 2000/60/ES uvrščeno kot telo, za katerega obstaja tveganje, da ne bo doseglo dobrega stanja, vzpostavi izhodiščno točko v skladu z odstavkom 1 dela B te priloge, se to v obdobju šestih let načrta upravljanja povodja v skladu s členom 13 Direktive 2000/60/ES ne spremeni;
3.
obrati trenda se prikažejo ob upoštevanju ustreznih določb za spremljanje stanja iz odstavka 2 dela A.
