KONČNO
A6-0414/2005
16.12.2005
POROČILO
o obdobju za razmislek: potek, teme in okvir za ovrednotenje razprave o Evropski uniji
(2005/2146(INI))
Odbor za ustavne zadeve
Soporočevalca:
Andrew Duff in
Johannes Voggenhuber
PE 364.708v01-00
VSEBINA
PREDLOG RESOLUCIJE EVROPSKEGA PARLAMENTA....................................................2
PISMO ODBORA ZA EKONOMSKE IN MONETARNE ZADEVE.......................................8
PISMO ODBORA ZA PROMET IN TURIZEM........................................................................9
MNENJE Odbora za zunanje zadeve ........................................................................11
MNENJE Odbora za industrijo, raziskave in energetiko ............................16
MNENJE Odbora za regionalni razvoj ..................................................................19
MNENJE Odbora za kmetijstvo in razvoj podeželja ......................................22
MNENJE Odbora za kulturo in izobraževanje ..................................................27
MNENJE Odbora za pravne zadeve ..........................................................................30
MNENJE Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve 34
MNENJE Odbora za pravice žensk in ENAKOST SPOLOV ..................................37
MNENJE EVROPSKEGA EKONOMSKO-SOCIALNEGA ODBORA................................40
MNENJE ODBORA REGIJ.....................................................................................................56
POSTOPEK .............................................................................................................................65
PREDLOG RESOLUCIJE EVROPSKEGA PARLAMENTA
o obdobju za razmislek: potek, teme in okvir za ovrednotenje razprave o Evropski uniji
( 2005/2146(INI) )
Evropski parlament ,
– ob upoštevanju Pogodbe iz Nice,
– ob upoštevanju Pogodbe o Ustavi za Evropo,
– ob upoštevanju svoje resolucije z dne 12. januarja 2005 o Pogodbi o Ustavi za Evropo
1 UL C 247 E, 6. 10. 2005, str. 88. 1 ,
– ob upoštevanju izjav voditeljev držav ali vlad držav članic Evropske unije o ratifikaciji Pogodbe o Ustavi za Evropo, ki so se sestali v okviru Evropskega sveta 16. in 17. junija 2005,
– ob upoštevanju Pogodbe o pristopu Bolgarije in Romunije k Evropski uniji,
– ob upoštevanju mnenja Odbora regij o obdobju za razmislek z dne 13. oktober 2005
2 CdR 250/2995 končno besedilo - še ni bilo objavljeno v Uradnem listu. 2 in mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o obdobju za razmislek z dne 26. oktobra 2005
3 SC/025 – CESE 1249/2005, še ni bilo objavljeno v Uradnem listu. 3 na zahtevo Evropskega parlamenta
4 P6_PV(2005)09-06, še ni bilo objavljeno v Uradnem listu. 4 ,
– ob upoštevanju člena 45 svojega Poslovnika,
– ob upoštevanju poročila Odbora za ustavne zadeve in mnenj Odbora za zunanje zadeve, Odbora za industrijo, raziskave in energetiko, Odbora za regionalni razvoj, Odbora za kmetijstvo in razvoj podeželja, Odbora za kulturo in izobraževanje, Odbora za pravne zadeve, Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve in Odbora za pravice žensk in enakost spolov ( A6‑0414/2005 ),
ker
A. so 29. oktobra 2004 Pogodbo o Ustavi za Evropo podpisali voditelji držav in vlad 25 držav članic Evropske unije in jo je Evropski svet ponovno potrdil s svojo izjavo z dne 18. junija 2005,
B. je osnutek Ustave pripravila Evropska konvencija, ki je v primerjavi s prejšnjimi postopki za pripravo novih pogodb dosegla novo raven odprtosti, pluralizma in demokratične legitimnosti,
C. je Evropski parlament podprl Ustavo z več kot dvotretjinsko večino kot "dober kompromis, ki vodi k opaznemu izboljšanju veljavnih pogodb ... [in ki bo] zagotovila trden in trajen okvir za prihodnji razvoj Evropske unije, ki bo omogočil nadaljnje širitve, obenem pa ponudil mehanizme za njeno revizijo, kadar bo ta potrebna",
D. reforme, ki jih predvideva Pogodba o Ustavi za Evropo so med drugim namenjene obvladovanju posledic širitve Unije 1. maja 2004, uspeh te in prihodnjih širitev pa brez ratifikacije Ustavne pogodbe ne bo dosežen,
E. je trinajst držav članic
1 Avstrija, Ciper, Nemčija, Grčija, Madžarska, Italija, Latvija, Litva, Luksemburg, Malta, Slovaška, Slovenija, Španija. 1 , ki predstavljajo večino držav članic Unije, od takrat ratificiralo Ustavo v skladu s svojimi ustavnimi pravili, vključno z referendumoma v Španiji in Luksemburgu,
F. Francija in Nizozemska po referendumu 29. maja oziroma 1. junija 2005 nista ratificirali Ustave, zaradi česar se je postopek ratifikacije ustavil v večini ostalih desetih držav članic,
G. člen 48 Pogodbe o Evropski uniji določa, da Ustava ne bo začela veljati, razen če in dokler je ne ratificirajo vse države članice,
H. Izjava 30, priložena k Pogodbi o Ustavi za Evropo, pravi, da "če v dveh letih po podpisu Pogodbe o Ustavi za Evropo štiri petine držav članic to pogodbo ratificira in ima ena ali več držav članic težave v postopku ratifikacije, se zadeva odstopi Evropskemu svetu",
I. je treba spoštovati tiste države članice in njihove narode, ki so ratificirali Ustavo, in tudi tiste, ki je niso, ter natančno analizirati razloge za negativna izida v Franciji in na Nizozemskem,
J. se zdi, da je bilo glasovanje PROTI bolj izraz nezadovoljstva zaradi trenutnega stanja Unije kot izrecno nasprotovanje ustavnim reformam, vendar pa se zaradi izida tega glasovanja paradoksalno ohranja status quo in onemogočajo reforme,
K. je Evropski svet v svoji izjavi z dne 18. junija 2005 to analizo potrdil in sprejel stališče, da "ti izidi ne postavljajo pod vprašaj privrženosti državljanov izgradnji Evrope", ampak da "so vendarle izrazili zaskrbljenost in bojazni, ki jih je treba upoštevati"; Evropski svet se je zato odločil za obdobje za razmislek , da bi omogočil "široko razpravo, v katero bodo vključeni državljani, civilna družba, socialni partnerji, državni parlamenti in politične stranke"; voditelji vlad pa so se strinjali, da bodo v prvi polovici leta 2006 "ocenili vse razprave v državah članicah in se dogovorili o nadaljnjem postopku",
L. so v tej izjavi voditelji vlad izjavili, da se postopek ratifikacije lahko nadaljuje, in se tudi strinjali, da je treba podaljšati prvotni rok za začetek veljavnosti Ustave (1. november 2006),
M. Evropski svet ni dovolj pojasnil ciljev obdobja za razmislek ali opredelil metod in okvira za oblikovanje zaključkov iz te razprave in je od takrat pri njem opaziti pomanjkanje politične volje in sposobnosti za spodbujanje in vodenje evropskega dialoga;
N. odsotnost sporazuma o političnih izzivih in proračunskih sredstvih razširjene Unije za obdobje 2007–2013 nadalje spodkopava sedanjo in prihodnjo Unijo,
O. se je obdobje za razmislek začelo z razpravo o kontekstu, ne o besedilu, z vprašanji, kot so prihodnost evropskega socialnega modela, evropske gospodarske možnosti, hitrost širitve, srednjeročni proračun in enotni trg na področju storitev – vprašanji, ki brez izjeme stojijo v ospredju,
P. je Evropska komisija objavila svoj prispevek o obdobju za razmislek s ciljem, da s podpiranjem nacionalnih razprav in spodbujanjem pobud na ravni Skupnosti ponovno vzpostavi zaupanje javnosti v Evropsko unijo, vendar pa to ne bi smelo odvrniti vseh evropskih političnih institucij od skupnega prizadevanja ali vodenja, ki resno obravnava strateški pomen Ustave in politično realnost pogojev, od katerih je odvisen njen uspeh,
Q. so nacionalni parlamenti izrazili svojo podporo vrsti skupnih parlamentarnih srečanj, na katerih bodo spodbujali, usmerjali in sintetizirali evropski dialog,
XXXIV. COSAC, 10.–11. oktober 2005.
1. potrjuje svoje prepričanje, da Pogodba iz Nice ni trajna osnova za nadaljevanje procesa evropske integracije;
2. potrjuje svojo zavezanost, da brez nepotrebnega odlašanja doseže ustavno ureditev, s katero se bodo okrepili parlamentarna demokracija, preglednost in načelo pravne države, utrdile temeljne pravice, razvilo državljanstvo in povečala sposobnost razširjene Unije za učinkovito ukrepanje doma in na tujem; se boji, da Unija brez ustavne ureditve ne bo mogla pričakovati podpore svojih državljanov, ohraniti zagona integracije in postati verodostojen partner v svetovnih zadevah; ponovno izraža svojo podporo glede Pogodbe o Ustavi za Evropo, da bi bili s tem doseženi ti cilji; poziva tudi Evropski svet, da junija 2006 svečano razglasi enako zavezanost za ustavno ureditev za prihodnost Evrope;
3. poudarja, da nadaljnja širitev Unije na podlagi Pogodbe iz Nice po pristopu Bolgarije in Romunije ni več možna;
4. opozarja, da politične težave ter institucionalne slabosti, ki jih je obravnavala Konvencija, ne bodo minile in se bodo celo večale, razen če in dokler ne bodo uveljavljene reforme, predvidene v Pogodbi o Ustavi za Evropo;
5. ugotavlja, da se veliko izraženih pomislekov nanaša bolj na splošne in specifične probleme v zvezi s kontekstom kot na samo besedilo; meni, da bi bilo lažje najti rešitev glede besedila, če bi v zvezi s temi vprašanji lahko dosegli napredek;
6. nasprotuje predlogom za oblikovanje jedrnih skupin nekaterih držav članic, dokler je ustavni postopek še v teku; ostro obsoja kakršen koli predlog, da bi zunaj sistema EU oblikovali koalicije nekaterih držav; opozarja, da mora okrepljeno sodelovanje spodbujati uresničevanje ciljev Unije, zaščititi njene interese in krepiti njene integracijske procese ter mora biti v vsakem trenutku odprto za vse države članice; med drugim opozarja, da se takega sodelovanja ne bi smelo vzpostaviti na račun prizadevanj za oblikovanje Ustave za Evropo brez nepotrebnega odlašanja;
7. opozarja, da lahko strategija, ki temelji na selektivnem izvajanju Ustave, uniči soglasje, s katerim je bilo doseženo ravnotežje med institucijami in med državami članicami, s čimer bi se zaostrila kriza zaupanja;
8. ugotavlja, da obstaja zgolj omejeno število demokratičnih reform, ki se jih na tej stopnji lahko uvede brez spreminjanja pogodbe, vendar z revizijo poslovnika ali medinstitucionalnega sporazuma, na primer preglednost sprejemanja zakonodaje v Svetu, uvedba oblike državljanske pobude, izboljšanje postopka komitologije, polna uporaba 'prehodnih' klavzul na področju pravosodja in notranjih zadev in strožji nadzor nacionalnih parlamentov nad tem, kako njihove vlade izvajajo zadeve EU;
9. predlaga, da bi obdobje za razmislek uporabili za ponoven začetek projekta ustave na podlagi široke javne razprave o prihodnosti evropske integracije; meni, da bi moral biti cilj evropskega dialoga, o rezultatih katerega se ne bi smelo vnaprej soditi, pojasniti, poglobiti in demokratizirati soglasje o Ustavi in obravnavati kritike ter poiskati rešitve za primere, v katerih pričakovanja niso bila izpolnjena;
10. pozdravlja začetke široke razprave o smeri politike Unije, vendar poudarja, da mora razprava potekati v okviru premagovanja ustavne krize in da morajo biti politične določbe na ravni EU neposredno povezane s pravili, pooblastili in postopki institucij EU ter s pristojnostmi, ki jih države članice prenesejo na EU, in morajo opredeliti vprašanja, ki so skupna vsej Evropi;
11. predlaga, da bi novi demokratični dialog, ki ga je treba razumeti kot priložnost za spodbujanje evropske demokracije, izvajali in spodbujali po vsej Uniji, strukturiran pa mora biti po skupnih temah in realističnih stopnjah glede na dogovorjeni okvir za ocenjevanje, oblikovan pa tako, da vodi h ključnim političnim odločitvam;
12. vztraja, da mora javna razprava potekati tako v evropskem kot tudi v nacionalnem okviru; opozarja, da ozko osredotočene nacionalne razprave ne doprinesejo veliko k spremembi nacionalnih stereotipov in da bi vsiljen dialog brez političnih ciljev postal nejasen, celo prazen, kar bi povečalo nezadovoljstvo evropskih državljanov;
13. predlaga, da Evropski parlament nacionalne parlamente povabi na vrsto konferenc – parlamentarne forume –, da bi spodbudili razpravo in postopoma oblikovali potrebne politične zaključke; druge institucije EU bodo povabljene k sodelovanju na forumih;
14. priznava, kako zelo pomembno je, da Evropska unija, zlasti pa Parlament, prepreči ponovno zaustavitev ustavnega postopka; zato se zavezuje, da bo imel vodilno vlogo v evropskem dialogu, zlasti z objavo "evropskih dokumentov" o vsaki pomembni temi za Unijo, ki se lahko uporabijo kot skupni evropski model za nacionalne razprave in ki bi jih bilo treba skupaj s prispevki nacionalnih parlamentov uporabiti kot podlago za posvetovanja parlamentarnih forumov;
15. priznava, da je strateškega pomena, da politične institucije spodbujajo proaktiven odnos medijev (zlasti televizije, tiska in lokalnih radijskih postaj) in da si zagotovijo njihovo sodelovanje pri oglaševanju in krepitvi razprave;
16. predlaga, da bi prvi parlamentarni forum sklicali spomladi 2006, pred junijskim zasedanjem Evropskega sveta, zato da bi slišali poročila francoskega in nizozemskega parlamenta o njunih predlogih za pot naprej in na podlagi te resolucije razpravljali o strukturi evropskega dialoga; cilj tega foruma je oblikovati obsežna priporočila Evropskemu svetu o tem, kako naj Unija ravna, da bo našla pot iz krize;
17. predlaga, da bi moral prvi parlamentarni forum določiti omejeno število prednostnih vprašanj o prihodnosti Evrope in upravljanju Unije, ki jih je treba obravnavati na naslednjih forumih in v široki javni razpravi, in sicer:
(i) kaj je cilj evropske integracije?
(ii) kakšno vlogo bi morala imeti Evropa v svetu?
(iii) kakšna je prihodnost evropskega socialnega in gospodarskega modela glede na globalizacijo?
(iv) kako definirati meje Evropske unije?
(v) kako povečati svobodo, varnost in pravičnost?
18. meni, da se bodo z obširno razpravo o teh temeljnih vprašanjih odprle nove perspektive za evropsko integracijo in pripravil prostor za reforme skupnih politik na področjih, kjer obstajajo nesoglasja;
19. poleg tega meni, da se lahko z evropskim dialogom ustavno krizo premaga le, če so vanj vključene vse institucije EU ter državni in regionalni parlamenti, lokalna oblast, politične stranke, socialni partnerji, civilna družba, akademska skupnost in mediji; v zvezi s tem poudarja posebno vrednost praktičnega prispevka Evropskega ekonomsko-socialnega odbora in Odbora regij;
20. državam članicam naroča, naj s pomočjo Komisije na nacionalni, regionalni in lokalni ravni organizirajo številna javna srečanja in razprave v medijih o prihodnosti Evrope – državljanske forume, ki obravnavajo sporazumno dogovorjene teme; poziva socialne partnerje in organizacije civilne družbe, da sodelujejo v teh razpravah;
21. pričakuje, da bodo politične stranke dale večji poudarek evropski dimenziji tako v notranjih razpravah kot volilnih kampanjah;
22. bi z veseljem sprejel peticije državljanov, ki prispevajo k oblikovanju razprave;
23. poziva Unijo, naj da precej večjo prednost politiki za kulturo in izobraževanje, da bi s tem udejanjila geslo Ustave "enotnost v različnosti";
24. poudarja, da evropski dialog brez ustreznega financiranja ne bo mogoč, in ponavlja svoj predlog proračuna za povečano financiranje programa PRINCE; v zvezi s tem poziva k hitremu dogovoru glede finančne perspektive Unije za obdobje 2007–2013;
25. predlaga, da je zaključke v zvezi z obdobjem za razmislek treba oblikovati najkasneje v drugi polovici leta 2007 in da se na tej stopnji sprejme jasna odločitev o tem, kako v prihodnje ravnati glede Ustave;
26. ugotavlja, da ima Unija teoretično na voljo številne možnosti: lahko povsem opusti projekt ustave, nadaljuje s poskusi ratifikacije sedanjega besedila v nespremenjeni obliki, pojasni ali dopolni sedanje besedilo, na novo uredi in/ali spremeni sedanje besedilo, da bi ga izboljšala, ali pa ga napiše povsem na novo;
27. meni, da bi, če bi se v obdobju za razmislek izkazalo, da se sedanje besedilo lahko ohrani, to bilo možno le z znatnimi ukrepi, s katerimi bi pomirili in prepričali javno mnenje;
28. poziva člane Evropskega sveta, naj sprejmejo tako osebno kot skupno odgovornost za uveljavitev Ustave za Evropo, in vztraja, da morajo v večji meri usklajevati vsebino in časovni razpored nacionalnih kampanj in državljanom pokazati dokaze svoje politične volje in medsebojne solidarnosti;
29. je seznanjen z načrtom D za demokracijo, dialog in debato ( KOM(2005)0494 ), ki ga je pripravila Evropska komisija, vendar jo poziva, naj poleg svoje komunikacijske strategije pokaže odločno politično zavezo, da pomaga Uniji premagati trenutne ustavne težave;
30. poudarja, da morata Romunija in Bolgarija sodelovati pri vseh zgoraj omenjenih dejavnostih;
31. poziva združenja in organizacije civilne družbe, naj vključijo začetek veljavnosti Ustave med prednostne naloge za pogovor in razpravo;
32. v vsakem primeru zahteva, da si je treba močno prizadevati, da bo Ustava začela veljati leta 2009;
33. naroči svojemu Odboru za ustavne zadeve, naj spremlja obdobje za razmislek, zlasti kar zadeva pripravo parlamentarnih forumov in delovnih dokumentov ("evropski dokumenti"), povzetek institucionalnih razprav in razprav državljanov, sklepe in predloge za ukrepe, ki bi lahko iz njih izvirali;
34. v tem duhu prosi Odbor za ustavne zadeve, naj tesno sodeluje z vsemi ostalimi odbori, ki se neposredno zanimajo za pripravo parlamentarnih forumov in delovnih dokumentov zanje;
35. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje članom Evropskega Sveta, Svetu, Komisiji, nacionalnim in regionalnim parlamentom držav članic, Odboru regij in Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru, nekdanjim članom Evropske konvencije ter parlamentom in vladam držav pristopnic in kandidatk.
PISMO ODBORA ZA EKONOMSKE IN MONETARNE ZADEVE
Pismo z 12. oktobra 2005 predsednice Odbora za ekonomske in monetarne zadeve Pervenche Berès predsedniku Odbora za ustavne zadeve Joju Leinenu.
D(2005)48745
Jo Leinen
Predsednik Odbora za ustavne zadeve
RE: Obdobje za razmislek: potek, teme in okvir za ovrednotenje razprave o Evropski uniji (INI/2005/2146)
Spoštovani gospod predsednik!
Vaš odbor trenutno pripravlja samoiniciativno poročilo o dokumentu Obdobje za razmislek: potek, teme in okvir za ovrednotenje razprave o Evropski uniji (INI/2005/2146), za katerega sta soporočevalca Andrew Duff in Johannes Voggenhuber. S tem v zvezi ste nekatere odbore, med drugim tudi našega, vprašali, ali smo pripravljeni prispevati z mnenjem, ki bi ga pripravili v najkrajšem možnem času.
Po razpravi s koordinatorji našega odbora vam želim sporočiti, da smo se zaenkrat odločili, da ne bomo pripravili takšnega mnenja. Naša odločitev temelji na tem, da je za sprejetje vašega poročila na voljo zelo malo časa in na dejstvu, da le-to predstavlja prvi razmislek bolj o metodi kot o sami vsebini predlogov, ki bi jih morali in jih lahko sprejmemo o zadevi. Naš odbor si pridržuje torej možnost, da sodeluje pri morebitnem poročilu, ki ga boste pripravili, in prispeva z mnenjem s področja naše pristojnosti, povezane zlasti s procesom Lamfalussy in komitologijo.
Vendar lahko naše stališče spremenimo, če se izkaže, da boste v razpravi v vašem odboru natančneje obravnavali predloge iz vašega poročila.
S spoštovanjem,
Pervenche Berès
PISMO ODBORA ZA PROMET IN TURIZEM
Pismo dne 17. oktobra 2005 g. Coste, predsednika Odbora za promet in turizem, g. Leinenu, predsedniku Odbora za ustavne zadeve
Spoštovani sodelavec,
z zadovoljstvom ugotavljam, da bo vaš odbor pripravil poročilo o obdobju razmisleka po francoski in nizozemski zavrnitvi predloga evropske ustave. V imenu odbora TRAN bi vam rad posredoval mnenje za poročilo gospodov DUFFA in VOGGENHUBERJA.
Pozdravljamo odločitev Parlamenta, da prevzame pobudo v tej razpravi. Ker imajo države članice deljena mnenja o tej temi, Komisija pa se obotavlja, da bi prevzela pobudo, bi moral Parlament, ki predstavlja državljane Evrope, ponovno sprožiti razpravo. Pozdravljamo uvodne misli vaših poročevalcev, ki, čeprav zelo ambiciozno, poudarjajo nujnost, da ima razprava svoj oblikovni in časovni okvir.
S stališča našega odbora je pomembno, da se konkretno oblikovanje politike nadaljuje in, kjer je možno, stopnjuje. Državljani dveh držav članic so pokazali svoje neodobravanje predloga evropske ustave, vendar ne evropskega sodelovanja in vključevanja kot sredstev za reševanje skupnih problemov.
Medtem morajo evropske institucije delovati tako, da bodo ponovno pridobile zaupanje javnosti v evropski načrt. Primerna je boljša komunikacija, predvsem za zavračanje lažnih argumentov, ki jih uporabljajo šibki nacionalni politiki, ki krivijo Bruselj za svoje neuspehe.
Vendar kar najbolj potrebujemo, je uspešno delovanje na področjih, ki so najpomembnejša za evropskega človeka. Evropske institucije bi morale sedaj izpolniti svoje strateške cilje, kljub temu, da so trenutno prisiljene uporabljati zastarela orodja, kot je pogodba iz Nice.
Drugič, morali bi priznati potrebo po večji jasnosti in preprostosti procesa odločanja v vseh institucijah, ter povečati, kjerkoli je to možno, našo neposredno odgovornost ljudem, brez posredovanja nacionalnih vlad. Glede na to, da smo odbor, ki deluje predvsem pri postopkih soodločanja, menimo, da je to eden od elementov predloga ustave, ki naj bi se ohranil tudi v prihodnjih predlogih reforme.
S spoštovanjem,
Paolo COSTA
25.11.2005
MNENJE Odbora za zunanje zadeve
za Odbor za ustavne zadeve
o obdobju za razmislek: potek, teme in okvir za ovrednotenje razprave o Evropski uniji
( 2005/2146(INI) )
Pripravljavec mnenja:
Elmar Brok
POBUDE
Odbor za zunanje zadeve poziva Odbor za ustavne zadeve, kot pristojni odbor, da v svoj predlog resolucije vključi naslednje pobude:
Postopek ratifikacije Pogodbe o Ustavi za Evropo
1. do ratifikacije Ustavne pogodbe svari pred vsakršnim popolnim ali delnim sprejetjem določb nove Pogodbe glede na njene ustavne razsežnosti in ker bi to lahko razumeli kot poskus obiti želje državljanov v državah, ki Ustavne pogodbe še niso ratificirale;
2. meni, da je ravno tako neizvedljiv vsakršen poskus ponovnih pogajanj o Ustavni pogodbi, ker ta že izraža najbolj uravnoteženo rešitev, ki jo je bilo mogoče doseči med pogajanji tako v okviru Evropske konvencije kot na kasnejših medvladnih konferencah, in jo je dejansko ratificirala že več kot polovica držav članic;
3. obžaluje, da v dveh državah članicah ratifikacijski proces ni uspel; vendar podpira stališče, da bi se ratifikacijski proces moral nadaljevati s hitrostjo, za katero se je odločila vsaka od držav članic in da bo Ustavna pogodba veljala kot celota le, če in ko bo ratifikacija zaključena v skladu z novo Pogodbo; priporoča, da se izkoristi obdobje za razmislek, da se brez odloga odgovori na zadeve, ki so verjetno razlog za neuspeh postopka ratifikacije v dveh državah članicah ter da se zapolni sedanja vrzel med željami državljanov in evropskim integracijskim procesom, da bi lahko nadaljevali napredek v smeri ustavne Evrope;
4. predlaga, da Evropski parlament nemudoma in ob procesu razmisleka sproži in usklajuje pobudo „Prednost evropskim državljanom“, ki bo proaktivno usmerjena na sedanje skrbi in želje evropskih državljanov glede zadev EU; meni, da bi institucije s tako pobudo dobile možnost spodbujati pozitiven odnos na evropski ravni in tako preprečile, da nacionalistični pristop ponovno prevlada v evropski razpravi; poudarja, da se tako obširne pobude lahko lotimo in moramo lotiti na osnovi obstoječih pogodb, saj zahtevajo le politično soglasje;
5. priporoča, naj ta pobuda zajema dejavnosti, kot so:
(a) splošna razprava v Evropskem parlamentu o smernicah različnih evropskih politik na začetku vsakega leta, v kateri bodo sodelovali vsi voditelji vlad oziroma njihovi predstavniki in evropski komisarji,
(b) obsežne javne razprave v nacionalnih parlamentih o evropskih pobudah, ki še posebej zadevajo evropske državljane, kot so varnost ljudi, vključno z bojem proti terorizmu, širitvijo, priseljevanjem, socialnim modelom itd., za katere bi bilo zaželeno, da so združene v poseben „Dan evropske razprave“, ki bi bil uveden istočasno v vseh nacionalnih parlamentih, če je mogoče,
(c) dejavnejše sodelovanje evropskih akterjev, na primer poslancev Evropskega parlamenta in komisarjev ter visokih uradnikov različnih evropskih institucij v nacionalnih/regionalnih razpravah, da bi bolje pojasnili, s čim se Evropska unija pravzaprav ukvarja, kot tudi dobili povratne informacije o tem, kaj bi še lahko dosegli,
(d) oblikovanje „Forumov državljanov na nacionalni in evropski ravni“, kjer bi javno razpravljali o vsem, kar zadeva vsakdanje življenje v Uniji,
(e) pred sprejetjem vsakršne pomembne zakonodaje bi bilo treba oceniti njen pričakovani vpliv na vsakdanje življenje državljanov in kako bo ta zakonodaja upoštevala njihove skrbi in želje,
(f) ustanovitev „Evropskega državljanskega in demokratičnega prostora“ na osnovi Listine Unije o temeljnih pravicah in opredelitev zakonodajnega paketa, potrebnega za njegov razvoj,
(g) hitra okrepitev demokratičnosti in odprtosti v evropskem postopku sprejemanja odločitev s spodbujanjem Ustavne pobude za izvedbo evropskih referendumov, uradno ustanovitvijo pravice do peticije, odprtjem vseh razprav in glasovanj Sveta ministrov za javnost kot tudi opozorilnim postopkom glede načela subsidiarnosti, predvidenega v korist nacionalnih parlamentov;
6. poudarja, da je treba evropski integracijski proces približati mladim ter v skladu s tem predlaga, da evropska zgodovina in delovanje institucij EU postaneta obvezen učni predmet v vseh šolah EU;
Kako v vmesnem času najbolje izkoristiti obstoječe pogodbe
7. meni, da obdobje za razmislek o ratifikacijskem procesu Ustavne pogodbe, ki ga je Evropski svet v Bruslju določil 16. in 17. junija 2005, ponuja dobro možnost za ponovno preučitev vloge vsake od institucij na področju zunanjepolitičnega delovanja Unije kot celote in tudi na področju SZVP; meni, da bi lahko nemudoma izvedli pomembne izboljšave na osnovi obstoječih pogodb glede skladnosti, preglednosti, odprtosti in učinkovitosti;
8. v zvezi s tem opozarja, da glede na zadnji Evrobarometer obstaja v vseh državah članicah javna podpora (skoraj 69 %) večji vlogi Unije pri zunanjih odnosih in da med ratifikacijskim procesom nikoli niso bile sporne določbe nove Ustave s tega področja; zato poudarja, da bi SZVP lahko imela pomembno vlogo tudi pri krepitvi evropskega projekta v javnosti in dokazovanju prednosti ustreznih delov Ustavne pogodbe;
9. v zvezi s tem obžaluje obnašanje nekaterih držav članic, ki so kljub sprejetju Ustave v Evropskem svetu zaradi domačih razlogov uporabile pravico do veta v pomembnih zunanjih zadevah; zato vse države članice poziva h konstruktivnemu ukrepanju v skladu z duhom Ustave;
10. poudarja, da je imenovanje visokega predstavnika/generalnega sekretarja Sveta izboljšalo preglednost EU na svetovni ravni, vendar meni, da tej preglednosti ni sledilo enakovredno izboljšanje učinkovitosti zunanjepolitičnega delovanja EU;
11. zato predlaga, da se med obdobjem za razmislek da prednost omejenemu številu področij, ki so bolj povezana z željami in skrbmi evropskih državljanov ter njihovimi pričakovanji glede vloge, ki naj jo ima Unija v mednarodnih zadevah, kot so evropska sosedska politika, varnost ljudi in boj proti terorizmu, upravljanje migracij, vključno z ukrepi za boj proti nezakonitemu priseljevanju, ter glede prispevka Unije k večji pravičnosti in boljšemu gospodarskemu in trajnostnemu razvoju v globaliziranem svetu;
12. v tem pogledu priporoča Komisiji, da predstavi nujne predloge za ta prednostna področja in bolje izkoristi velikanske možnosti, ki jih zagotavljajo politični, trgovinski, gospodarski in finančni instrumenti ter politike v okviru prvega stebra obstoječih pogodb, saj predstavljajo pomembno „mehko moč“ pri doseganju ciljev Unije v mednarodnih zadevah;
13. v zvezi s tem priporoča, da Komisija razvije veliko bolj integriran in dejavnejši pristop na področju zunanjepolitičnega delovanja Unije in tudi bolje izkoristi svojo pomembno vlogo, ki jo ima v okviru drugega stebra obstoječih pogodb, na primer z odločnejšim uveljavljanjem svoje pravice do pobude na področju SZVP, ki bo usmerjena na posebna vprašanja, kjer evropska javnost očitno pričakuje ukrepanje;
14. poudarja, da bi lahko politični dialog s tretjimi državami in regijami, aktivnejše delovanje v odnosih z mednarodnimi organizacijami in prilagodljivejša ter bolj dinamična uporaba mreže delegacij Komisije – nedvomno ene najučinkovitejših in najbolje obveščenih zunanjih služb na svetu, lahko zagotovili dodatne možnosti v zvezi z dejavnostmi, ki spadajo tako v okvir prvega kot drugega stebra;
15. v zvezi s tem opozarja, da bi lahko parlamentarna diplomacija, čeprav ne nadomešča uveljavljene medvladne diplomacije, imela veliko pomembnejšo vlogo kot dopolnilni instrument v odnosih Unije s tretjimi državami in regijami; zato poudarja, da je pripravljen uporabiti svojo mrežo več kot 30 stalnih parlamentarnih delegacij, številnih ad hoc delegacij in medparlamentarnih konferenc za okrepitev zunanjepolitičnega delovanja ter skupne zunanje in varnostne politike Unije;
16. meni, da so brez poseganja v obstoječi proces odločanja izvedljivi mnogi dodatni praktični ukrepi, ki bi izboljšali usklajeno delovanje institucij in služb za zunanje zadeve Unije, na primer:
(a) neomejena izmenjava informacij, poročil in analiz, ki so jih sestavile službe, delegacije, posebni predstavniki, ambasade itd. Unije in njenih institucij ter držav članic,
(b) redni skupni sestanki med skupino komisarjev za zunanje odnose, visokim predstavnikom/generalnim sekretarjem Sveta in delegacijami odborov Evropskega parlamenta, ki se ukvarjajo z zunanjimi zadevami, da bi bolje ocenili in usklajevali strateške prednostne naloge,
(c) redni skupni sestanki med delovnimi skupinami Sveta in COREPER, Komisijo in poročevalci EP, da bi drug drugega bolje seznanili s svojimi trenutnimi stališči,
(d) izboljšano sodelovanje med direktorati za zunanjepolitično delovanje treh evropskih institucij z omogočanjem rednih delovnih srečanj ter izmenjav na visoki (generalni direktorji in direktorji) in srednji ravni (vodje enot in odgovorni uradniki), vključno s kroženjem in izmenjavo javnih uslužbencev EU, ki se ukvarjajo z zunanjimi zadevami;
(e) okrepitev sodelovanja med 127 delegacijami in predstavniki ter ostalimi institucijami in delegacijam EU, zunanjimi ministrstvi in ambasadami držav članic, evropskimi podjetji ter državljani z organiziranjem rednih stikov in srečanj, zagotavljanjem praktične pomoči in izmenjavo diplomatskega osebja, uradnikov držav članic ter institucij na podlagi vzajemnosti;
17. priporoča pragmatično nadaljevanje razvijanja ter izboljševanja evropske varnostne in obrambne politike na osnovi sklepov, ki sta jih sprejela Evropski svet in Svet ministrov, kar se izvaja vse od deklaracije iz St. Maloja leta 1998; deli mnenje, da so ti sklepi že zajeti v obstoječih pogodbah (še posebno v členu 18(2) in členu 26 Pogodbe o Evropski uniji, v skladu s katerimi sta predsedstvo in visoki predstavnik odgovorna za izvajanje sklepov, ki jih Svet sprejme v skladu s členom 13(3)) ter bi jih torej lahko uveljavili pred Ustavno pogodbo in, če je potrebno, tudi brez nje, v primeru, da bi bili zagotovljeni potrebna preglednost in odgovornost;
18. predlaga, da se močno povečajo zmogljivosti Satelitskega centra Evropske unije (EUSC) tako na ravni zaposlenih kot proračuna, da bi se lažje dosegel njegov glavni cilj, tj. nadzor splošne varnosti in podpora misijam petersberškega tipa, preverjanje pogodb, nadzor širjenja orožja, varovanje na morju in spremljanje stanja okolja (ki vključuje tako naravne nesreče kot nesreče, ki jih je povzročil človek);
19. zlasti je prepričan, da je zagotavljanje demokratične odgovornosti in preglednosti vseh dejavnosti, ki jih je prevzela Evropska obrambna agencija, nujnost, ki ni odvisna od začetka veljavnosti nove Pogodbe; poleg tega je prepričan, da je tudi sedaj mogoča ustanovitev evropskih civilnih mirovnih sil v skladu z resolucijami, ki jih je v preteklosti večkrat sprejel Evropski parlament;
20. spodbuja Svet in države članice, naj še povečajo de facto parlamentarni nadzor nad EVOP na nacionalni ravni, tako da povečajo vlogo nacionalnih parlamentov pri avtorizaciji operacij EVOP, ter na evropski ravni, s tem da prek revizije Medinstitucionalnega sporazuma iz leta 1999 dodelijo Evropskemu parlamentu glavno vlogo pri pregledu celotnega proračuna SZVP;
21. ponovno prosi Svet, naj Parlament ne le obvešča, temveč se z njim tudi redno posvetuje in ga vključi v sprejemanje glavnih vidikov in osnovnih odločitev s področja SZVP/EVOP;
Pripravljalno delo za ustanovitev službe za zunanjepolitično delovanje
22. poudarja, da morata biti oblikovanje novega mesta ministra za zunanje zadeve EU in razvoj prihodnje službe za zunanjepolitično delovanje (na primer z ad hoc medinstitucionalnim sporazumom) v skladu z ratifikacijskim procesom in pod parlamentarnim nadzorom;
23. vseeno priporoča, da se upoštevajo določbe iz Ustavne pogodbe in da pripravljalna dela za novo službo postopoma napredujejo, vendar se jo dejansko ustanovi šele po ratifikaciji Ustavne pogodbe.
POSTOPEK
Naslov
Obdobje za razmislek: sestava, teme in okvir za ovrednotenje razprave o EU
Št. postopka
2005/2146(INI)
Pristojni odbor
AFCO
Mnenje pripravil Datum razglasitve na zasedanju
AFET 7.7.2005
Okrepljeno sodelovanje – datum razglasitve na zasedanju
Pripravljavec/-ka mnenja Datum imenovanja
Elmar Brok 29.8.2005
Nadomeščeni/-a pripravljavec/-ka mnenja
Obravnava v odboru
4.10.2005
22.11.2005
Datum sprejetja
23.11.2005
Izid končnega glasovanja
+:
–:
0:
54
6
1
Poslanci, navzoči pri končnem glasovanju
Vittorio Agnoletto, Angelika Beer, André Brie, Elmar Brok, Simon Coveney, Véronique De Keyser, Giorgos Dimitrakopoulos, Camiel Eurlings, Alfred Gomolka, Klaus Hänsch, Richard Howitt, Anna Ibrisagic, Toomas Hendrik Ilves, Jelko Kacin, Georgios Karatzaferis, Ioannis Kasoulides, Helmut Kuhne, Joost Lagendijk, Vytautas Landsbergis, Cecilia Malmström, Pierre Moscovici, Pasqualina Napoletano, Baroness Nicholson of Winterbourne, Vural Öger, Cem Özdemir, Alojz Peterle, Tobias Pflüger, João de Deus Pinheiro, Paweł Bartłomiej Piskorski, Poul Nyrup Rasmussen, Michel Rocard, Libor Rouček, José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra, Jacek Emil Saryusz-Wolski, György Schöpflin, Gitte Seeberg, Hannes Swoboda, István Szent-Iványi, Konrad Szymański, Antonio Tajani, Paavo Väyrynen, Inese Vaidere, Geoffrey Van Orden, Ari Vatanen, Josef Zieleniec
Namestniki, navzoči pri končnem glasovanju
Alexandra Dobolyi, Árpád Duka-Zólyomi, Kinga Gál, Marie Anne Isler Béguin, Tunne Kelam, Jaromír Kohlíček, Alexander Lambsdorff, Janusz Onyszkiewicz, Doris Pack, Aloyzas Sakalas, Pierre Schapira, Inger Segelström, Csaba Sándor Tabajdi, María Elena Valenciano Martínez-Orozco, Marcello Vernola
Namestniki (člen 178(2)), navzoči pri končnem glasovanju
Thomas Wise
Pripombe (na voljo samo v enem jeziku)
...
23.11.2005
MNENJE Odbora za industrijo, raziskave in energetiko
za Odbor za ustavne zadeve
o obdobju za razmislek: potek, teme in okvir za ovrednotenje razprave o Evropski uniji
( 2005/2146(INI) )
Pripravljavec mnenja:
Hannes Swoboda
POBUDE
Odbor za industrijo, raziskave in energetiko poziva Odbor za ustavne zadeve, kot pristojni odbor, da v svoj predlog resolucije vključi naslednje pobude:
1. predlaga najprimernejša merila za racionalno oceno vprašanj, ki so v obdobju presoje o Pogodbi o Ustavi za Evropo trenutno v ospredju: večja učinkovitost pri spodbujanju konkurenčnosti gospodarstva EU ter orodja in instrumenti , ki bi družbi v EU omogočili laže soočanje z izzivi, ki jih prinaša globalizacija;
2. meni, da bi poleg obravnave institucionalnih vprašanj morali dodano vrednost Skupnosti in zlasti Ustave državljanom Evrope poskušati dokazati z nacionalnimi dialogi, ki bi obravnavali evropska vprašanja o politikah, določenih v Ustavi; predlaga tudi, da bi lahko prihodnja predsedstva EU imenovala ugledne posameznike z evropskimi izkušnjami, ki bi spodbujali poglobljeno razpravo o ciljih evropske ustave;
3. zaželeno je tudi, da bi obdobje presoje izkoristili za javno razpravo o:
- potrebnem prispevku vseevropskih strategij in industrijske politike, ki podpirajo trajnostno osnovo za ustvarjanje novih delovnih mest;
- razlogih, zakaj lahko dobro strukturirana politika EU na področju raziskav in inovacij da nov zagon evropski industriji, zlasti kar zadeva majhna in srednje velika podjetja;
- tem, da je za energetsko politiko v Ustavni pogodbi predvidena lastna pravna podlaga in da bo energetska politika v deljeni pristojnosti Unije in držav članic;
4. meni, da bi prisotnost evropske zastave v vseh javnih zgradbah centralnih in lokalnih oblasti po vsej Evropi povečala ozaveščenost javnosti o Evropi;
5. priporoča, da Evropska skupnost financira intenzivne evropske seminarje za obveščanje novinarjev o vprašanjih EU za spodbujanje javne razprave glede evropskih politik;
6. meni, da Ustava izboljšuje postopke odločanja pri politikah, ki zadevajo vesolje, energijo in raziskave, kar prinaša Uniji pomembnejšo vlogo pri ustvarjanju varnega in trajnostnega okolja;
7. meni, da bi okrepljeni stiki med Evropskim parlamentom in nacionalnimi parlamenti prispevali k tej razpravi; meni, da je za krepitev nacionalne razprave o gospodarskem in socialnem razvoju Evrope treba najti način, kako postaviti lizbonsko strategijo na dnevni red nacionalnih parlamentov;
8. meni, da je za spodbujanje čim večje udeležbe javnosti v demokratičnem procesu treba organizirati kar se da pogoste skupne sestanke med zadevnimi evropskimi in nacionalnimi parlamentarnimi odbori ter predstavniki evropskih političnih skupin in nacionalnih političnih strank; priporoča tudi, da se nacionalni parlamentarni strokovnjaki seznanijo z evropskimi inštrumenti in njihovo uporabo;
9. meni, da bi morali obdobje za razmislek izkoristiti za seznanjanje državljanov o možnostih, ki jih prinaša Ustava, obenem pa bi jim morali tudi pojasniti, da je uspešnost Unije odvisna od tesnega in učinkovitega sodelovanja med Unijo in državami članicami pri sprejemanju in uresničevanju odločitev;
10. podpira mnenje, da bo uvedba evropskih nagrad za odličnost med mladimi ter podpora že obstoječim nagradam znatno podprla raziskovanje, inovacije ter energetsko in industrijsko politiko, kjer je Evropa v ospredju ali pa si tam želi biti;
POSTOPEK
Naslov
Obdobje za razmislek: potek, teme in okvir za ovrednotenje razprave o Evropski uniji
Številka postopka
2005/2146(INI)
Pristojni odbor
AFCO
Odbor, zaprošen za mnenje Datum razglasitve na zasedanju
ITRE 7.7.2005
Okrepljeno sodelovanje
Pripravljavec (-ka) osnutka Datum imenovanja:
Hannes Swoboda 13.09.2005
Obravnava v odboru
5.10.2005
11.10.2005
23.11.2005
Datum sprejetja pobud
23.11.2005
Izid končnega glasovanja
za:
proti:
vzdržani:
44
1
0
Poslanci, navzoči pri končnem glasovanju
Ivo Belet, Jan Březina, Philippe Busquin, Jerzy Buzek, Joan Calabuig Rull, Pilar del Castillo Vera, Jorgo Chatzimarkakis, Giles Chichester, Den Dover, Lena Ek, Nicole Fontaine, Adam Gierek, Norbert Glante, Umberto Guidoni, András Gyürk, Fiona Hall, David Hammerstein Mintz, Ján Hudacký, Romana Jordan Cizelj, Werner Langen, Anne Laperrouze, Vincenzo Lavarra, Pia Elda Locatelli, Nils Lundgren, Eluned Morgan, Angelika Niebler, Reino Paasilinna, Umberto Pirilli, Miloslav Ransdorf, Vladimír Remek, Herbert Reul, Mechtild Rothe, Paul Rübig, Britta Thomsen, Patrizia Toia, Catherine Trautmann, Claude Turmes, Nikolaos Vakalis, Alejo Vidal-Quadras Roca, Dominique Vlasto
Namestniki, navzoči pri končnem glasovanju
Jan Christian Ehler, Satu Hassi, Erna Hennicot-Schoepges, Vittorio Prodi, Hannes Swoboda
Namestniki, navzoči pri končnem glasovanju v skladu s členom 153(2)
24.11.2005
MNENJE Odbora za regionalni razvoj
za Odbor za ustavne zadeve
o obdobju za razmislek: potek, teme in okvir za ovrednotenje razprave o Evropski uniji
( 2005/2146(INI) )
Pripravljavec mnenja:
Vladimír Železný
POBUDE
Odbor za regionalni razvoj poziva Odbor za ustavne zadeve kot pristojni odbor, da v svoj predlog resolucije vključi naslednje pobude:
1. Pozdravlja obdobje za razmislek kot priložnost za začetek prave razprave o načelu subsidiarnosti in nadgrajenega partnerstva na področju regionalnega razvoja in za oceno stopnje, do katere se načelo uporablja pri izvajanju, nadzorovanju in ocenjevanju ciljev kohezijske politike za obdobje 2007–2013, ki so bistveni za celoten, uravnotežen in trajen razvoj v vseh državah članicah; zlasti v najrevnejših regijah;
2. Priporoča Komisiji, naj se obširno posvetuje z državami članicami, nacionalnimi in drugimi parlamenti v okviru držav članic, regionalnimi in lokalnimi oblastmi ter katerimi koli drugimi organi, Odborom regij, poslovnimi združenji in sindikati, preden oblikuje nove predloge uredb, ki vplivajo na gospodarsko, družbeno in ozemeljsko kohezijo držav članic, da bi preprečili nepotrebno pretirano urejanje s predpisi in ohranili zelo potrebno prilagodljivost pri obravnavanju trenutnih in prihodnjih izzivov za kohezijsko politiko;
3. Priporoča, da Evropski parlament, razen če in dokler Pogodbe o Ustavi za Evropo ne ratificirajo vse države članice, še naprej čim močneje spodbuja spremembe, ki jih bo sprejel na področju kohezijske politike zaradi njihove lastne vrednosti, in da se za okvir splošnih in posebnih določb o kohezijski politiki in njene posamezne upravičence dosledno uporablja načelo pravne previdnosti;
4. Predlaga, da se pripravijo redna posvetovanja z nacionalnimi in drugimi parlamenti v okviru držav članic ter njihovimi zadevnimi odbori, vključno s skupnimi obravnavami s strokovnjaki, s skupnimi srečanji med poslanci EP iz vsake države članice ter ustreznimi nacionalnimi in regionalnimi uradniki in telesi o vseh zadevah evropskega interesa, ki zadevajo vsako regijo, da se s pomočjo ocen stroškov in analiz regulativnega vpliva izboljša kakovost zakonodajnega postopka v kohezijski politiki na nacionalni ravni in ravni EU, s čimer se zagotovi, da se ustrezno zadovoljijo potrebe vseh regij, vključno z najbolj oddaljenimi regijami, otoki in redko poseljenimi, gorskimi in manj razvitimi območji;
5. Posveča pozornost posebni naravi kohezijske politike, saj je znamenje modela EU, ki razlikuje med EU in zgolj območjem proste trgovine; zaradi tega mora politika, ki temelji na solidarnosti, dati višji profil socialni ravni v vseh regijah (zlasti v najbolj zapostavljenih), da bi spravili Evropo in njene prebivalce;
6. Pozdravlja pobudo "plan D" za demokracijo, dialog in diskusijo, ki jo je podala komisarka Wallströmova in s katero bi pričeli stalni dialog o evropskih politikah tako na regionalni kot na lokalni ravni; v nadaljevanju poudarja potrebo po vključevanju evropske mladine v širšo diskusijo in po spodbujanju zavezanosti k "evropski misli";
7. V zvezi s tem poudarja, da je absolutna potreba po zagotavljanju ustreznega financiranja kohezijske politike, pri čemer ponovno poudarja, da je 0,41 % BND Skupnosti minimalna raven financiranja, pod katero bi ta politika lahko postala neučinkovita pri doseganju svojih ciljev;
8. Poziva Komisijo, da predstavi natančno, utemeljeno oceno učinkov, ki bi jih določene ali možne širitve EU, ki bi vključile nove države članice, imele na proračun regionalne politike;
9. Priporoča uporabo posebnih instrumentov, kot so internet, televizijski programi, oglasi in informacijski seminarji v šolah, ki bi bili namenjeni oblikovanju dialoga med mladimi o evropskih politikah na nacionalni, regionalni in lokalni ravni;
10. Spodbuja Komisijo v sodelovanju z Odborom regij, da se loti stalnega ocenjevanja dialoga o prihodnosti Evrope, s posebnim poudarkom na načelu subsidiarnosti in sorazmernosti;
11. Opozarja na pomen podpore z ustreznim financiranjem manj razvitih regij, ki predstavljajo dodatne možnosti za rast in obstajajo v vseh državah članicah, zlasti pa v desetih novih državah članicah, in tudi regij, ki jih je prizadel statistični učinek ter držav pristopnic Bolgariji in Romuniji, da se za vselej izkorenini revščina in spodbujajo inovativni in alternativni pristopi k doseganju in ohranjanju večsektorskega regionalnega razvoja in uravnotežene rasti po vsej EU.
12. Opaža ovire, s katerimi so se soočili pri ratifikaciji Pogodbe o Ustavi za Evropo ter poudarja ključno vlogo, ki jo lahko igra strukturna politika pri zagovarjanju pozitivnih koristi, ki izhajajo iz članstva Evropske unije;
POSTOPEK
Naslov
O obdobju za razmislek: potek, teme in okvir za ovrednotenje razprave o Evropski uniji
Št. postopka
2005/2146 (INI)
Pristojni odbor
AFCO
Mnenje pripravil Datum razglasitve na zasedanju
REGI
7.7.2005
Okrepljeno sodelovanje
Pripravljavec/-ka mnenja Datum imenovanja
Vladimír Železný
5.10.2005
Obravnava v odboru
6.10.2005
Datum sprejetja
22.11.2005
Izid končnega glasovanja
za: 38
proti: 0
vzdržani: 4
Poslanci, navzoči pri končnem glasovanju
Alfonso Andria, Stavros Arnaoutakis, Elspeth Attwooll, Adam Jerzy Bielan, Jana Bobošíková, Graham Booth, Bernadette Bourzai, Gerardo Galeote Quecedo, Iratxe García Pérez, Eugenijus Gentvilas, Lidia Joanna Geringer de Oedenberg, Ambroise Guellec, Pedro Guerreiro, Gábor Harangozó, Marian Harkin, Konstantinos Hatzidakis, Alain Hutchinson, Carlos José Iturgaiz Angulo, Mieczysław Edmund Janowski, Gisela Kallenbach, Tunne Kelam, Miloš Koterec, Constanze Angela Krehl, Francesco Musotto, James Nicholson, Lambert van Nistelrooij, Jan Olbrycht, Markus Pieper, Elisabeth Schroedter, Alyn Smith, Grażyna Staniszewska, Catherine Stihler, Oldřich Vlasák, Vladimír Železný
Namestniki, navzoči pri končnem glasovanju
Jan Březina, Ole Christensen, Den Dover, Věra Flasarová, Louis Grech, Mirosław Mariusz Piotrowski, Toomas Savi, László Surján, Nikolaos Vakalis
Namestniki (člen 178(2)), navzoči pri končnem glasovanju
Cristina Gutiérrez-Cortines
23.11.2005
MNENJE Odbora za kmetijstvo in razvoj podeželja
za Odbor za ustavne zadeve
o obdobju za razmislek: potek, teme in okvir za ovrednotenje razprave o Evropski uniji
( 2005/2146(INI) )
Pripravljavec mnenja:
Willem Schuth
UTEMELJITEV
Vedno večje odpiranje in mednarodna usmeritev kmetijskih trgov bo povzročilo močan strukturni vpliv na kmetijstvo in razvoj podeželja v Evropski uniji. Zato mora biti zagotavljanje, konkurenčnost in trajnostna krepitev ekonomskega potenciala podeželja v okviru lizbonske strategije pomemben cilj Skupnosti.
EU je z reformo skupne kmetijske politike sprejela pomembno in pravilno odločitev. Tržna integracija kmetijstva se je z reformo bistveno okrepila. Te na novo odprte možnosti za razvoj pa skrivajo tudi tveganja za podjetja in trge, ki se ne morejo tako hitro prilagoditi. Hkrati pa se še naprej večajo zahteve družbe v zvezi s kmetijstvom in proizvodnjo živil.
Evropski parlament se je moral na področju kmetijstva dolgo boriti za soodločanje. Pozdravlja se, da osnutek ustave vključuje v Amsterdamski pogodbi določeno soodločanje na področju varstva okolja, varne hrane in varstva potrošnikov. Na področju kmetijske politike je do danes nasvet kmetijskega ministra lahko imel prednost pred mnenjem Evropskega parlamenta. Zato je v osnutku ustave napovedano izboljšanje demokratične legitimacije s tem, da je treba vse temeljne odločitve v zvezi s kmetijsko politiko sprejeti s soodločanjem. V bistvu bi osnutek ustave zaradi tržnogospodarskih vprašanj vseeno pomenil poslabšanje v primerjavi s sedanjimi razmerami. Pri teh vprašanjih mora Svet sprejemati odločitve brez sodelovanja Evropskega parlamenta.
Skupna kmetijska politika je temeljni steber evropskega povezovanja. Zaradi velikega pomena skupne kmetijske politike in njenega izjemnega položaja v proračunu EU je treba evropskim državljankam in državljanom omogočiti največjo možno preglednost in sodelovanje na tem občutljivem področju. Zato je treba za prihodnjo arhitekturo evropske ureditve institucij zahtevati popolno soodločanje EP pri vseh vprašanjih glede kmetijske politike, varstva potrošnikov in varnosti hrane.
Za to pa je vsekakor potrebna tudi ponovna temeljna opredelitev cilja skupne kmetijske politike: del III, člen III-123 je zastarel in ga ni več mogoče posredovati. Danes kmetijstvo v EU ponuja ljudem 10 milijonov delovnih mest. Je edino jamstvo za trajnostni razvoj podeželja in je z njim nerazdružljivo povezano. Skupna kmetijska politika danes pomeni tržno usmerjeno, okolju in virom prijazno ter socialno trajnostno proizvodnjo visokokakovostnih živil pod mednarodno poštenimi pogoji. Skupna kmetijska politika upošteva interese varstva živali in sprejema ukrepe za preprečevanje kužnih bolezni živali.
Poročevalec ugotavlja, da ta osnutek ustave ne odtehta skupne kmetijske politike, ki je sprejemljiva za družbo. Vseeno mora Parlament, kot Odbor za kmetijstvo zahteva že v svojem mnenju o Pogodbi o Ustavi za Evropo, storiti vse, da bi državljanom približal pomen skupne kmetijske politike ter njen napredek in prednosti za potrošnike.
PREDLOGI
Odbor za kmetijstvo in razvoj podeželja prosi odgovorni Odbor za ustavne zadeve, da v svoj predlog resolucije vključi naslednje predloge:
1. Meni, da skupna kmetijska politika (SKP) mora prispevati k doseganju ciljev lizbonske strategije, zlasti k občutnem spodbujanju zaposlovanja, raziskav in tehnologije za povečevanje konkurenčnosti in produktivnosti evropskega gospodarstva,
2. obžaluje, da v okviru sedanje Pogodbe postopek soodločanja ne velja za področje skupne kmetijske politike (SKP) in poziva, da se v okviru prihodnje pogodbe postopek soodločanja prednostno razširi na SKP, zlasti za zmanjšanje vrzeli v predlagani Ustavni pogodbi (člena III-230(2) in III-231(3);
3. obžaluje, da se o zadevah, o katerih se je doslej posvetovalo, zdaj lahko sprejema odločitve brez sodelovanja Parlamenta; meni, da je to, zaradi dvoma velikega dela evropskega prebivalstva glede osnutka ustave in v zvezi z odpravo demokratičnega primanjkljaja, ki jo je treba terjati, neučinkovito;
4. poudarja, da so cilji skupne kmetijske politike, določeni v členu III-227, v nasprotju s cilji Evropske unije, kot jih določa člen I-3; zaradi tega meni, da je bistveno posodobiti cilje skupne kmetijske politike upoštevajoč zadnje dogodke na tem področju, in zlasti njeno večnamensko vlogo do samih kmetovalcev, razvoja podeželja, okolja, potrošnikov in ukrepov za boj proti nalezljivim boleznim živali;
5. meni, da je glede na cilje skupne kmetijske politike naslednje besedilo primerno:
„Cilj skupne kmetijske politike je:
a. v Evropski uniji podpira razvoj večnamenskega kmetijskega sektorja, ki spoštuje okolje, zahteve o zaščiti živali in pokrajino, je naklonjen biološki raznovrstnosti in nagrajuje kmetovalce za njihov prispevek k tem ciljem,
b. povečati produktivnost kmetijstva s spodbujanjem in odgovornim izkoriščanjem tehnološkega napredka, s smotrno uporabo postopkov kmetijske proizvodnje in učinkovito uporabo proizvodnih dejavnikov,
c. ponuditi kmečkemu prebivalstvu dolgoročne obete, zlasti s politikami za razvoj podeželja, z enakovrednimi pogoji za njihove izdelke na trgih EU ter ukrepi za ohranitev in ustvarjanje novih delovnih mest na podeželju,
d. ustaliti trge, zagotoviti oskrbo prebivalstva z visoko kakovostnimi in neoporečnimi živili, katerih proizvodnja upošteva razumna merila o dobrobiti živali, okolju in delu,
e. razviti inovativne tehnike in zamisli za izboljšanje kakovosti proizvodnje hrane, za zniževanje stroškov vložka in proizvodnje ter za uporabo kmetijskih izdelkov kot surovin npr. na področju obnovljivih virov energije.“
6. meni, da bi ti cilji morali biti vseeno vključeni v morebiti skrajšano Ustavno pogodbo, ki bi se omejila na opredelitev ciljev, delitev nalog in najpomembnejše postopke odločanja Evropske unije, medtem ko se lahko podrobnejše določbe vključijo v posebno pogodbo;
7. poziva k sprejetju ukrepov v okviru komunikacijske strategije Evropske unije, ki bi zagotovili obveščanje evropske javnosti o vprašanjih skupne kmetijske politike, zlasti v zvezi z njeno nedavno posodobitvijo ter uskladitvijo z novimi cilji Skupnosti;
POSTOPEK
Naslov
Obdobje za razmislek: potek, teme in okvir za ovrednotenje razprave o Evropski uniji
Številka postopka
2005/2146(INI)
Pristojni odbor
AFCO
Odbor, zaprošen za mnenje
Datum razglasitve na zasedanju
AGRI 7.7.2005
Okrepljeno sodelovanje
ne
Pripravljavec mnenja
Datum imenovanja
Willem Schuth 13.9.2005
Obravnava v odboru
11.10.2005
23.11.2005
Datum sprejetja pobude
-
Izid končnega glasovanja
za:
proti:
vzdržani:
20
3
--
Poslanci, navzoči pri končnem glasovanju
Peter Baco, Niels Busk, Giuseppe Castiglione, Joseph Daul, Albert Deß, Carmen Fraga Estévez, Duarte Freitas, Jean-Claude Fruteau, Ioannis Gklavakis, Lutz Goepel, Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf, Elisabeth Jeggle, Heinz Kindermann, Albert Jan Maat, Diamanto Manolakou, Neil Parish, Willem Schuth, Czesław Adam Siekierski, Jeffrey Titford, Bernard Piotr Wojciechowski, Andrzej Tomasz Zapałowski
Namestniki, navzoči pri končnem glasovanju
Christa Klaß, Markus Pieper
Namestniki (člen 178(2)), navzoči pri končnem glasovanju
28.11.2005
MNENJE Odbora za kulturo in izobraževanje
za Odbor za ustavne zadeve
o obdobju za razmislek: potek, teme in okvir za vrednotenje razprave o Evropski uniji
( 2005/2146(INI) )
Pripravljavka mnenja:
Helga Trüpel
POBUDE
Odbor za kulturo in izobraževanje poziva Odbor za ustavne zadeve kot pristojni odbor, da v svoj predlog resolucije vključi naslednje pobude:
1. meni, da sta Komisija in Evropski parlament nosilca evropske ideje in zato od Komisije pričakuje močno in enotno podporo sprejetju ustave za Evropo;
2. poziva k razpravi o prihodnosti Evropske unije z vidika mednarodne geostrategije, kolikor bi ta razprava omogočila natančnejšo opredelitev Evrope, ki si je državljani želijo v prihodnosti;
3. opozarja na velik pomen učinkovitejše evropske komunikacijske strategije, ki bo omogočila boljšo razlago Evropske unije in dodane vrednosti skupnega evropskega delovanja ter okrepila dialog z in med državljani, s pomočjo lokalnega delovanja pa premostila razkorak med Evropsko unijo in državljani; poudarja, da morajo dojemanje evropskega projekta s strani državljank in državljanov najprej definirati tisti, katerih naloga je, da zagotovijo njegovo delovanje na nacionalni ravni; veliko pričakuje od bele knjige Komisije kakor tudi od programa "Državljani za Evropo";
4. meni, da morajo države članice, regije in skupnosti preko svoje bližine z državljani prispevati k razpravi o prihodnosti Unije in k temu, da bo Evropska unija lahko učinkoviteje in na konkretnejši način reševala probleme državljanov;
5. se strinja s Komisijo, da je uspeh nove komunikacijske strategije odvisen od tesnega partnerskega sodelovanja med institucijami in vladami držav članic; Komisiji izraža podporo v duhu svoje resolucije z dne 12. maja 2005 o izvajanju informacijske in komunikacijske strategije Evropske unije
Sprejeta besedila, P6_TA(2005)0183 . ;
6. želi kljub temu poudariti, da mora iti komunikacijska strategija, če naj bi bila učinkovita, v korak z izvajanjem politike, ki je socialno, okoljsko in kulturno uravnotežena na ravni Unije, in predlaga, da Komisija, Svet in vsaka država članica dokažejo, da se s svojimi dejanji, kot je na primer ohranjanje evropskega modela, držijo smeri, ki jo želijo državljani;
7. poziva k ustrezni finančni podpori, poenostavljenim postopkom in krajšim rokom dodeljevanja sredstev informacijskim programom Unije (npr. PRINCE) in drugim podpornim programom za socialne skupine, ki spodbujajo evropsko idejo, v naslednjem proračunskem letu, da se bo komunikacijska strategija lahko učinkovito izvajala; zadnje raziskave Eurostata, ki so pokazale, da upada zaupanje ljudi v Unijo, njene institucije in politike, potrjujejo nujnost ustrezno financiranih kampanj obveščanja;
8. ugotavlja, da je razprava o pogodbi za ustavo hkrati tudi razprava o evropski raznolikosti in identiteti; meni, da kulturni in izobraževalni programi Unije bistveno prispevajo h krepitvi evropske zavesti in nadaljnjemu razvoju evropskih kultur; poudarja torej pomen proračuna, v okviru finančnega načrta prilagojenega kulturi in izobraževanju;
9. zahteva, da Komisija izdela razpored, ki bo omogočil sprejetje evropskega projekta v vseh državah Unije na isti dan v času evropskih volitev leta 2009;
10. zahteva, da informacijska in komunikacijska strategija Evropske unije nameni pomembno mesto ukrepom, ki bi po eni strani zagotovili pregledne razprave Sveta, da bi državljani lahko razumeli, kdo in kako sprejema odločitve, po drugi strani pa omogočili, da bi bila pravica do vlaganja peticije učinkovita;
POSTOPEK
Naslov
Obdobje za razmislek: potek, teme in okvir za vrednotenje razprave o Evropski uniji
Reference
2005/2146(INI)
Pristojni odbor
AFCO
Odbor zaprošen za mnenje Datum razglasitve na zasedanju
CULT 7.7.2005
Okrepljeno sodelovanje
Pripravljavka mnenja:
Datum imenovanja
Helga Trüpel 23.8.2005
Obravnava v odboru
3.10.2005
Datum sprejetja predlogov
24.11.2005
Izid končnega glasovanja
za:
proti:
vzdržani:
13
2
0
Poslanci, navzoči pri končnem glasovanju
María Badía i Cutchet, Marie-Hélène Descamps, Jolanta Dičkutė, Milan Gaľa, Erna Hennicot-Schoepges, Luis Herrero-Tejedor, Manolis Mavrommatis, Rolandas Pavilionis, Miguel Portas, Nikolaos Sifunakis, Henri Weber, Thomas Wise
Namestniki, navzoči pri končnem glasovanju
Giulietto Chiesa, Michael Cramer
Namestniki (člen 178(2)), navzoči pri končnem glasovanju
Catherine Trautmann
22.11.2005
MNENJE Odbora za pravne zadeve
za Odbor za ustavne zadeve
o obdobju za razmislek: potek, teme in okvir za vrednotenje razprave o Evropski uniji
( 2005/2146(INI) )
Pripravljavka mnenja:
Maria Berger
POBUDE
Odbor za pravne zadeve poziva Odbor za ustavne zadeve, kot pristojni odbor, da v svoj predlog resolucije vključi naslednje pobude:
Odbor za pravne zadeve
1. meni, da predmet poročila Odbora za ustavne zadeve ne sme biti vsebina Ustave, saj je o tem Parlament že imel priložnost izraziti svoje mnenje v resoluciji z dne 12. januarja 2005
UL C 247 E, 16.10.2005, str. 88. , ampak bi se poročilo moralo osredotočiti na metodo javne razprave v Uniji med obdobjem za razmislek;
2. ponavlja svoje stališče, ki ga je o vidikih Ustave, ki so v njegovi pristojnosti, izrazil že v omenjeni resoluciji;
3. zato poudarja, da si je na področjih, ki so v pristojnosti Odbora za pravne zadeve, zlasti pravni akti in postopki, kot tudi struktura, delovanje in dostop do Sodišča Evropskih skupnosti, težko predstavljati, da bi bil viden napredek, ki ga je dosegla Ustava, lahko mogoč v drugačni zvezi in z drugimi sredstvi;
4. meni, da s pravnega vidika ločen začetek veljave le dela I Ustave ni mogoč, ker bi bila za to potrebna temeljita prilagoditev veljavnih pogodb temu delu Ustave;
5. opozarja, da je Ustava že rezultat soglasja, v katerem so bili udeleženi parlamenti in vlade vseh držav članic kot tudi vse evropske institucije;
6. prav tako opozarja na to, da do zdaj še ni bilo evropske pogodbe, ki bi bila tako pregledna in pripravljena v sodelovanju s civilno družbo, mladimi in vladami na vseh teritorialnih ravneh, kot je Ustava;
7. opozarja, da je položaj, v katerem se nahajamo, predviden že v izjavi št. 30 o ratifikaciji Pogodbe o Ustavi za Evropo z naslednjim besedilom:
"Konferenca ugotavlja, da če bo Pogodbo o Ustavi za Evropo dve leti po njenem podpisu ratificiralo štiri petine držav članic, ena ali več držav članic pa bodo imele težave v postopku ratifikacije, se bo zadevo predalo Evropskemu svetu."
8. meni, da je Svet predvidel izvajanje izjave in načel problem s sprejetjem obdobja za razmislek, da bi tako presegli težave, hkrati pa tistim državam članicam, ki bi to želele, omogočili nadaljevanje postopka ratifikacije;
9. predlaga, naj bo namen tega obdobja za premislek ponovno začeti ustavni projekt s široko javno razpravo, ki naj bi omogočila jasnejše, globlje in demokratično soglasje glede Ustave s predlaganjem rešitev problemov, ki preprečujejo sprejetje besedila;
10. je prepričan, da mora biti eden od ciljev obdobja za razmislek tudi, kako lahko Evropska unija ponovno pridobi zaupanje državljanov; meni, da je za uspeh potrebna stalna razprava o tem, kako lahko EU izboljša svoje delovanje in kako lahko prispeva k reševanju dejanskih problemov ljudi;
11. opozarja, da je Evropski parlament v svoji resoluciji o postopku pristopa Turčije navedel, da je sprejetje Evropske ustave predpogoj za vsako nadaljnjo širitev in da je zmogljivost Evropske unije, da sprejme nove članice, zdaj pridobila večji pomen tudi na ravni Sveta;
12. meni, da bi morala obdobje za razmislek in razprava služiti k utrditvi dosežkov Ustave, v nobenem primeru pa ne bi smela omiliti besedila Ustave;
13. meni, da je obdobje za razmislek nujno treba uporabiti za povečano zagotavljanje informacij državljankam in državljanom vseh starosti in iz vseh družbenih in strokovnih krogov ne le o Ustavi sami, ampak tudi o trenutno veljavnih pogodbah, ki so za Evropsko unijo odločilnega pomena in ki bodo veljale tudi v prihodnje, če Ustava ne bo sprejeta;
14. nadalje meni, da je potrebno spodbujati strukturirano, vzajemno in ciljno usmerjeno razpravo, med drugim z evropskimi državljani, civilno družbo, socialnimi partnerji, nacionalnimi parlamenti, političnimi strankami in institucijami EU; s tem v mislih predlaga:
a) naj se kot osnova za razpravo in raziskave pripravi seznam vprašanj in odgovorov s ključnimi vprašanji in odgovori o Ustavi. Politične stranke v državah članicah, predstavniki civilne družbe in druge osebe na odgovornih položajih naj uporabijo ta vprašalnik za izvedbo čim več razprav. Uporablja naj se ga tudi na spletnih straneh;
b) naj se s pomočjo javnomnenjskih raziskav (EUROBAROMETER) pridobi reprezentativen profil mnenja državljanov o prispevku Ustave in o prihodnosti EU;
c) da se v vsaki državi članici imenuje skupina oseb, ki te razprave spremlja in pripravi poročilo o stališču državljank in državljanov v njihovi državi članici; to nalogo lahko opravljajo poslanci Evropskega parlamenta in nacionalnih parlamentov;
d) ti poročevalci naj se potem sestanejo na skupni evropski konferenci in poskušajo na podlagi nacionalnih razprav priti do skupnega zaključka;
15. meni, da bi bilo treba nadaljevati z delom na tistih predlogih v Pogodbi o Ustavi za Evropo, ki bi EU zagotovo naredili bolj državljanom prijazno;
16. še zlasti pa predlaga, da se pripravi študija o stroških stanja brez Ustave, ki naj vključuje vladanje, demokracijo in preglednost, in bo podobna študiji, ki je bila izdelana za pripravo oblikovanja enotnega notranjega trga o "stroških neuresničitve Evrope";
17. meni, da bi se razprava morala osredotočiti tudi na to, kako rešiti težave v Franciji in na Nizozemskem in kako je treba ta dva referenduma obravnavati, da ne bi razočarali prebivalcev Evrope, ki so osnutek Ustave že sprejeli;
18. poziva britansko in avstrijsko predsedstvo, da začne priprave za organizacijo obdobja za razmislek na predlagan način.
POSTOPEK
Naslov
Obdobje za razmislek: potek, teme in okvir za vrednotenje razprave o Evropski uniji
Št. postopka
2005/2146(INI)
Pristojni odbor
AFCO
Mnenje pripravil
JURI 7.7.2005
Okrepljeno sodelovanje
Datum razglasitve na zasedanju
Pripravljavec/-ka mnenja Datum imenovanja
Maria Berger 15.9.2005
Nadomeščeni/-a pripravljavec/-ka mnenja
Obravnava v odboru
5.10.2005
Datum sprejetja
22.11.2005
Izid končnega glasovanja
+: –: 0:
12
0
0
Poslanci, navzoči pri končnem glasovanju
Maria Berger, Bert Doorn, Giuseppe Gargani, Kurt Lechner, Klaus-Heiner Lehne, Aloyzas Sakalas, Rainer Wieland, Nicola Zingaretti, Tadeusz Zwiefka
Namestniki, navzoči pri končnem glasovanju
Nicole Fontaine, Othmar Karas, Marie Panayotopoulos-Cassiotou
Namestniki (člen 178(2)), navzoči pri končnem glasovanju
Pripombe (le v enem jeziku)
…
24.11.2005
MNENJE Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve
za Odbor za ustavne zadeve
o obdobju za razmislek: zgradba, teme in okvir za oceno razprave o Evropski uniji
( 2005/2146(INI) )
Pripravljavec mnenja:
Jean-Marie Cavada
POBUDE
Odbor za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve poziva Odbor za ustavne zadeve, kot pristojni odbor, da v svoj predlog resolucije vključi naslednje pobude:
1. poudarja številne izboljšave, ki jih prinaša ustava že obstoječim pogodbam na področju varnosti, svobode in pravičnosti, in predvsem:konec strukturiranja v "stebre", kar bo omogočilo poenotenje na ravni Skupnosti večine postopkov sedanjega tretjega stebra; razširitev glasovanja s kvalificirano večino; razširitev pristojnosti Sodišča Evropskih skupnosti, okrepitev vloge Parlamenta kot so zakonodajalca; vključitev Europola, ustanovljenega na medvladni osnovi, v okvir Skupnosti, medtem ko je danes predmet nezadostnega demokratičnega nadzora; vključitev listine o temeljnih pravicah v besedilo ustave, kar bi ji dalo zakonodajno vrednost; predviden pristop Unije k Evropski konvenciji o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin; okrepitev Eurojusta; načrt za ustanovitev Evropskega javnega tožilstva;okrepljena vloga nacionalnih parlamentov in Evropskega parlamenta pri ocenjevanju;
2. izpostavlja strateški pomen Parlamenta pri javni razpravi o ustavi in vztraja na nujnem razvoju oblik sporočanja, ki bodo uspele pritegniti pozornost državljanov;
3. poudarja, da mora razprava o ustavi prerasti v široko debato, ki bo vključevala institucije, različni socialne dejavnike, politične stranke in medije in bo gradila na temeljitem seznanjanju javnosti, pri čemer morajo pomembno vlogo odigrati institucije same; poudarja, da mora evropski projekt s področja prava nujno biti del ter razprave in zavezanosti;
4. se veseli, ker je 17. in 18. oktobra 2005 prišlo do srečanja med Evropskim parlamentom in nacionalnimi parlamenti ("Parlamentarna srečanja"), na katerem so razpravljali o pravosodnem in policijskem sodelovanju v Evropi; poudarja, da je srečanje pokazalo splošno prepričanje, da ustava prinaša mnogo izboljšav na tem področju ter da je nujno večje sodelovanje med parlamenti Unije, predvsem za okrepitev demokratičnega nadzora in učinkovitosti Europola in Eurojusta;
5. priznava, da se ratifikacija ustave trenutno sooča z veliki težavami, ki zahtevajo še večji napor nacionalnih vlad in parlamentov, kakor tudi institucij Unije, da bi Unija pridobila sredstva in bi se ustrezno odzvala na trenutne izzivi ter na pričakovanja državljanov, predvsem v boju proti kriminalu in terorizmu, vendar hkrati dosledno spoštovala temeljne svoboščine; meni, da bi se tovrstni program najbolje izvajal znotraj ustavnega okvira;
6. meni, da je nujno potrebno odpraviti demokratični primanjkljaj, ki je še vedno značilen za področje svobode, varnosti in pravičnosti, in meni, da je torej nujno potrebno začeti izvajati predvidene "premostitvene ukrepe", ki so predvideni v:
- členu 67 Pogodbe ES, predvsem kar zadeva zagotavljanje popolne pristojnosti Sodišča Evropskih skupnosti, in
- členu 42 Pogodbe EU, tako kot je to določbo uvedla Maastrichtska pogodba;
7. s tem v zvezi opozarja na nedavne pridobitve Sodišča Evropskih skupnosti na področju pristojnosti Skupnosti pri določanju kazenskih sankcij ter pravil o vzajemnem priznavanju sodnih odločb (zadeva Gözütök) in glede načela "ne bis in idem" (zadeva Pupino);
8. opozarja, da potrebuje evropska politika na področju svobode, varnosti in pravice usklajene in integrirane ocene, kot so predvidene v Ustavi; opozarja, da se ta vprašanja navezujejo tudi na zunanjepolitično delovanje Unije, ki že po svoji naravi od Evropske unije zahteva enotni institucionalni in normativni okvir;
9. meni, da je prednostna naloga dosledno upoštevanje učinka politike Unije na temeljne pravice, in poudarja, da je nujno potrebno ustanoviti Agencijo za temeljne pravice, ki bo pomagala institucijam pri uresničevanju nalog in ki bo pri tem upoštevala načela, ki so izražena v resoluciji, ki jo je dne 26. maja 2005 Parlament sprejel z absolutno večino, skladno s členom 192 Pogodbe ES; meni, da mora biti agencija ustanovljena s soodločanjem Parlamenta in Sveta, biti mora popolnoma neodvisna; meni, da je njeno neodvisnost treba zagotoviti na različne načine, npr. z imenovanjem na mesto direktorja ugledne osebe z bogatimi izkušnjami s področja temeljnih pravic, ki bo izbrana s postopkom, ki bo zagotavljal enakopravnost med Parlamentom in Svetom, ter z imenovanjem v upravni svet kvalificiranih in neodvisnih oseb.
POSTOPEK
Naslov
Obdobje za razmislek: zgradba, teme in okvir za oceno razprave o Evropski uniji
Št. postopka
2005/2146(INI)
Pristojni odbor
AFCO
Mnenje pripravil Datum razglasitve na zasedanju
LIBE 7.7.2005
Okrepljeno sodelovanje – datum razglasitve na zasedanju
Pripravljavec/-ka mnenja Datum imenovanja
Jean-Marie Cavada 4.10.2005
Nadomeščeni/-a pripravljavec/-ka mnenja
Obravnava v odboru
14.11.2005
23.11.2005
24.11.2005
Datum sprejetja
24.11.2005
Izid končnega glasovanja
+:
–:
0:
27
2
0
Poslanci, navzoči pri končnem glasovanju
Edit Bauer, Johannes Blokland, Mihael Brejc, Kathalijne Maria Buitenweg, Michael Cashman, Giusto Catania, Jean-Marie Cavada, Carlos Coelho, Rosa Díez González, Kinga Gál, Patrick Gaubert, Adeline Hazan, Lívia Járóka, Wolfgang Kreissl-Dörfler, Barbara Kudrycka, Stavros Lambrinidis, Edith Mastenbroek, Martine Roure, Inger Segelström, Manfred Weber, Stefano Zappalà, Tatjana Ždanoka
Namestniki, navzoči pri končnem glasovanju
Gérard Deprez, Genowefa Grabowska, Jeanine Hennis-Plasschaert, Sylvia-Yvonne Kaufmann, Bill Newton Dunn, Marie-Line Reynaud
Namestniki (člen 178(2)), navzoči pri končnem glasovanju
Sharon Margaret Bowles, Othmar Karas
Pripombe (na voljo samo v enem jeziku)
...
24.11.2005
MNENJE Odbora za pravice žensk in ENAKOST SPOLOV
za Odbor za ustavne zadeve
o obdobju za razmislek: potek, teme in okvir za ovrednotenje razprave o Evropski uniji
( 2005/2146(INI) )
Pripravljavka mnenja:
Edit Bauer
POBUDE
Odbor za pravice žensk in enakost spolov poziva Odbor za ustavne zadeve kot pristojni odbor, da v svoj predlog resolucije vključi naslednje pobude:
A. ob upoštevanju izjave Evropskega sveta, po kateri bo ta "ocenil vse razprave v državah članicah in se dogovoril o nadaljnjem postopku" v prvi polovici leta 2006,
B. ker so ženske več kot polovica volivcev v EU, čeprav se redko vključujejo v politično življenje, in ker so njihovi glasovi lahko odločilni,
C. ker je načrt D Komisije, ki označuje dialog, debato in demokracijo, namenjen sprožitvi nove evropske debate, v katero ne bodo vključene le evropske in nacionalne institucije, temveč tudi celotna civilna družba, ki jo v veliki meri sestavljajo ženske,
D. ker so proces ratifikacije in debate v državah članicah pokazali, da se še posebej mladi zdijo bolj neodločeni glede Ustavne pogodbe in negativno nastrojeni do nje,
1. soglaša z zavrnitvijo oblikovanja jedrnih skupin nekaterih držav članic kot posledice ali kot rešitve ustavne krize;
2. se zavezuje, kot neposredno izvoljena institucija, ki predstavlja državljane Unije, da bo nosila veliko odgovornost za evropski dialog - toliko bolj, ker Evropski svet ni definiral niti postopkov zanj niti njegovega cilja;
3. priporoča vključevanje nacionalnih in regionalnih parlamentov ter drugih nacionalnih organov, političnih strank, predstavnikov akademskih krogov in civilne družbe, socialnih partnerjev in vseh državljanov, zlasti žensk in mladih, v obdobje za razmislek, ter meni, da bi se morali osredotočiti na vzpodbujanje vseh k sodelovanju v razpravi o prihodnosti Evrope;
4. podpira bolj uravnoteženo zastopanost spolov pri institucionalnem odločanju o prihodnosti Evrope in Ustavni pogodbi, ne le zaradi podpore enakosti spolov, temveč tudi v imenu predstavniške in participativne demokracije;
5. predlaga, da se organizira vrsta posvetovanj med evropskimi in nacionalnimi parlamentarci z naslovom „Parlamentarni forumi“, da bi spodbudili debato; poudarja, da bi morale biti ženske na vseh teh parlamentarnih forumih enakopravno zastopane;
6. poziva države članice, da prevzamejo odločilno vlogo na nacionalni ravni pri vodenju interaktivne, strukturirane in usklajene vseevropske razprave o prihodnosti Evrope in Ustavni pogodbi in da bi spodbudijo razpravo tudi na regionalni in lokalni ravni;
7. meni, da bi morali obdobje za razmislek uporabiti po eni strani, da bi državljanom zagotovili izčrpno informiranost, ne le o sami Ustavi, temveč tudi o obstoječih pogodbah, in po drugi strani, da bi razjasnili, razširili in demokratizirali soglasje o Ustavi z reševanjem obstoječih problemov, kot so priseljevanje, demografija in zaposlovanje, ter da bi z raziskavami javnega mnenja (Evrobarometer) izdelali reprezentativen vzorec mnenj državljanov;
8. priporoča razširitev razprave, da bo s sodelovanjem vseh evropskih državljanov vključevala tudi vprašanja o prihodnosti Evrope in vprašanja, ki so bila v središču referendumskih kampanj, kot so na primer cilj evropske integracije, vloga Evrope v svetu ter prihodnost evropskega socialnega in gospodarskega modela;
9. priporoča podporo ženskih NVO in ženskih forumov, da bi okrepili dialog o Ustavni pogodbi, v katerem bi ženskam zagotovili jasne informacije o vplivu Ustavne pogodbe na vsakdanje življenje evropskih državljanov in na njen prispevek k vsakdanjemu življenju;
10. poziva države članice, da morajo v vsakem dialogu o izgradnji Evrope nujno priznavati kot eno od osnovnih vrednot enakost med ženskami in moškimi, ob zavedanju, da je enakost med spoloma nosilec miru, svobode, pravice in socialnega napredka;
11. opozarja, da sanj o veliki združeni Evropi ne smemo uresničevati samo na osnovi usklajenih gospodarskih teženj in interesov, temveč tudi na osnovi skupnih vrednot vseh evropskih državljanov, kajti prav te vrednote dajejo Evropi njeno identiteto in možnost, da sprejme svojo odgovornost na svetovnem prizorišču;
12. vztraja, da je treba vsa razmišljanja o prihodnosti Evrope voditi ob upoštevanju „enotnosti v raznolikosti“ in enakosti spolov in da je treba podpirati boj proti vsem oblikam diskriminacije.
POSTOPEK
Naslov
Obdobje za razmislek: potek, teme in okvir za ovrednotenje razprave o Evropski uniji
Št. postopka
( 2005/2146(INI) )
Pristojni odbor
AFCO
Odbor, zaprošen za mnenje Datum razglasitve na zasedanju
FEMM 7.7.2005
Okrepljeno sodelovanje
ne
Pripravljavka mnenja Datum imenovanja
Edit Bauer 15.09.2005
Obravnava v odboru
24.11.2005
Datum sprejetja
24.11.2005
Izid končnega glasovanja
za:
proti:
vzdržani:
19
1
2
Poslanci, navzoči pri končnem glasovanju
Edit Bauer, Edite Estrela, Ilda Figueiredo, Věra Flasarová, Nicole Fontaine, Claire Gibault, Lissy Gröner, Zita Gurmai, Lívia Járóka, Rodi Kratsa-Tsagaropoulou, Christa Prets, Marie-Line Reynaud, Eva-Britt Svensson, Anna Záborská
Namestniki, navzoči pri končnem glasovanju
Katerina Batzeli, Lidia Joanna Geringer de Oedenberg, Anna Hedh, Mary Honeyball, Christa Klaß, Zita Pleštinská
Namestniki (člen 178(2)), navzoči pri končnem glasovanju
Mieczysław Edmund Janowski, Kathy Sinnott
MNENJE EVROPSKEGA EKONOMSKO-SOCIALNEGA ODBORA
SC/025 – CESE 1249/2005
SC/025 Razmislek: razprava o Evropski uniji
Bruselj, 26. oktober 2005
MNENJE
Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o obdobju za razmislek: potek, teme in okvir za ovrednotenje razprave o Evropski uniji
_____________
Mnenje
Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
o
obdobju za razmislek: potek, teme in okvir za ovrednotenje razprave o Evropski uniji
Povzetek
Kot institucionalni forum za svetovanje, zastopanje, informiranje in izražanje stališč organizirane civilne družbe na evropski ravni Odbor poudarja, da :
- ostajajo temeljni argumenti in analize, ki so privedli do oblikovanja Pogodbe o Ustavi za Evropo, nespremenjeni;
- je prostislovno dejstvo, da bi z ustavno pogodbo lahko odpravili prav tiste dejavnike, ki so privedli do sedanjih razmer;
- je participativna demokracija, ki jo utemeljuje ustavna pogodba, temeljno sredstvo za krepitev demokratične legitimnost EU;
- lahko skupna vizija, ki vključuje participativno demokracijo, prispeva k ponovni oživitvi integracijskega procesa;
- naj zato institucije Evropske unije in države članice začnejo uresničevati načela participativne demokracije, predvsem z anticipativnim uvajanjem ustreznih določb ustavne pogodbe v demokratično življenje Unije;
- mora Unija spodbuditi pozitivno javno mnenje in poskrbeti, da bo lizbonska strategija obrodila sadove;
- je treba k doseženemu napredku na področju dialoga in komunikacije ta področja še dodatno okrepiti.
- Vendar obširne razprave, ki so jo predvideli voditelji držav in vlad, trenutno v državah članicah večinoma ni mogoče zaznati, a brez njih ni napredka.
- Čeprav so evropske institucije odgovorne za spodbuditev obširne razprave na evropski ravni, je temeljna odgovornost za slednje v obdobju za razmislek na ramenih držav članic.
- Kljub temu se morajo evropske institucije aktivno vključiti tudi v razprave na nacionalnih, regionalnih in lokalnih ravneh ter podpirati in spodbujati njihovo izvajanje.
- Organizacije civilne družbe imajo pri tem pomembno podporno vlogo in bi se zato morale vključiti v dejanske razprave na omenjenih ravneh.
*
* *
Mnenje
Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
o
obdobju za razmislek: potek, teme in okvir za ovrednotenje razprave o Evropski uniji
Evropski parlament je 6. septembra 2004 sklenil, da v skladu s členom 262 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o naslednjem dokumentu:
Obdobje za razmislek: potek, teme in okvir za ovrednotenje razprave o Evropski uniji.
Odbor se je v skladu s členom 19 poslovnika odločil, da ustanovi pododbor za pripravo aktivnosti na to temo.
Podkomite za razmislek: razprava o Evropski uniji, ki je bil odgovoren za pripravo dela Odbora na to temo, je mnenje sprejel 13. oktobra 2005. Poročevalka je bila ga. Jilliana van Turnhout.
Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 421. plenarnem zasedanju …in … (seja z dne 26. oktobra) s/z … glasovi za, … glasovi proti in … vzdržanimi glasovi.
*
* *
1. Temeljni argumenti in analize ostanejo nespremenjene
1.1 Argumenti in analize, na podlagi katerih je EESO (28. oktobra 2004)
CESE 1416/2004 z veliko večino glasov sprejel mnenje o Pogodbi o Ustavi za Evropo ter dejstva in priporočila ostajajo nespremenjeni. Še več, Odbor meni, da so se njegova stališča z nepredvidljivimi zapleti pri procesu ratifikacije ustavne pogodbe le še okrepila.
1.2 Izidi referenduma v Franciji in na Nizozemskem denimo ne kažejo zgolj na neuspešno komuniciranje držav članic in evropskih institucij s svojimi državljani o dejanski Evropi in o njenem sprejemanju sporazumov, temveč opozarjajo tudi na vrzel med javnostjo in evropskim projektom. Ta vrzel zagotovo ni značilna le za te države in ni samo rezultat slabe komunikacije ali trenutnega gospodarskega stanja, temveč postavlja pod vprašaj sam sporazum in način sprejetja sporazuma.
1.3 Smiselno je ponoviti “jasna sporočila«, ki bi jih bilo treba po mnenju Odbora iz oktobra 2004, približati civilni družbi:
· metoda Konvencije – korak naprej pri demokratizaciji procesa izgradnje Evrope;
· ustava pomeni "revolucijo" v zgodovini evropske izgradnje;
· bolj demokratična Unija, ki priznava, da so interesi državljanov bistvenega pomena za izgradnjo Evrope;
· Unija, ki bolje ščiti temeljne pravice evropskih državljanov;
· Unija, ki po zaslugi svoje metode in politik Skupnosti lahko uresniči pričakovanja državljanov.
1.4 Kljub številnim pomanjkljivostim ustavne pogodbe, ki jih je poudaril tudi Odbor, se slednji, da bi jih odpravil, močno zavzema za osveščanje civilne družbe o dosežkih ustavne pogodbe.
1.5 Med pomanjkljivostmi, ki jih je opazil, Odbor navaja naslednje:
· pomanjkanje primernih določb za izvajanje načela participativne demokracije;
· pomanjkanje določb, ki bi v okviru izvajanja načela subsidiarnosti priznale vlogo organizirane civilne družbe;
· neuspešno upravljanje z EU na področju gospodarske politike in politike zaposlovanja ter pomanjkanje predpisov za posvetovanje Evropskega parlamenta z EESO na področjih, ki v največji meri zadevajo predstavnike civilne družbe.
1.6 Po mnenje Odbora so te ugotovitve še naprej ustrezne in veljavne. V svojem mnenju iz oktobra 2004 se Odbor zavzema za ratifikacijo ustavne pogodbe in zahteva, da se državljane EU opozori na demokratični napredek, dosežen pri pripravi osnutka Ustavne pogodbe in njenih prednosti.
1.7 Razprave, ki so potekale v okviru procesa ratifikacije, ponovno pričajo o tem, da je temeljni izziv, s katerimi se sooča Evropska unija, vprašanje, kako za sedanjo in prihodnje generacije ohraniti in zagotoviti rast, delovna mesta in blaginjo. Kot je pokazala zadnja anketa Evrobarometra (Evrobarometer 63, september 2005), je to osrednja tema, ki skrbi evropske državljane.
1.8 Temeljne prvine odgovora na to vprašanje lahko najdemo v ciljih lizbonske strategije, kot so jih leta 2000 opredelili voditelji držav in vlad in ki ponuja konkretno vizijo prihodnosti evropske družbe.
1.9 Priznati pa je treba, da so kljub petletnim intenzivnim razpravam in dejavnostim na evropski ravni rezultati zaostali za pričakovanji, uresničevanje strategije pa je bilo pomanjkljivo.
1.10 “Ob nespornem napredku obstajajo tudi očitne vrzeli in zamude,” je poročal Evropski svet marca 2005. Za vrzeli in zamude obstaja veliko razlogov, vendar bi se večina verjetno strinjala z naslednjima ugotovitvama:
· Strategija je preveč abstraktna in brez otipljivih posledic za ljudi in podjetja. Javno mnenje pa ne razlikujejo med vplivi globalizacije, politik EU in vplivi nacionalnih politik na svoje življenjske in delovne razmere;
· Pristop k strategiji ostaja proces »od zgoraj navzdol«. Udeležba organizirane civilne družbe je bila nezadostna. V nekaterih državah članicah pa številni vpleteni strategije v večji meri ne poznajo. Kaže, da do resničnega posvetovalnega procesa ni prišlo, vsekakor ne v okviru odprte metode koordinacije za raziskovanje in izobrazbo.
1.11 Zato je Evropski svet marca 2005 še posebej poudaril potrebo po aktivnem sodelovanju civilne družbe pri uresničevanju ciljev lizbonske strategije.
1.12 Še zlasti je jasno, da bo prihodnost evropskega družbenega modela, vključno s socialnim modelom, ki je temeljni del kolektivne identitete evropskih državljanov in s katerim se slednji močno istovetijo, odvisna od uresničitve ciljev lizbonske strategije. Pri tem ne gre toliko za prihodnost ustavne pogodbe, čeprav je seveda pomembna tudi ta, temveč za zagotovitev pogojev, ki bi evropskim prebivalcem omogočili, da na podlagi skupne globalne vizije o družbi, ki si jo želijo, ponovno sodelujejo pri evropskem projektu.
1.13 Zato je tudi Odbor v svojem mnenju iz oktobra 2004 ustavno pogodbo povezal z lizbonsko strategijo in to utemeljil naslednje:
Lizbonska strategija bi morala biti predstavljena v razpravah, ker prinaša vizijo prihodnosti vsakega evropskega državljana: konkurenčnost, polna zaposlenost, delitev znanja, naložbe v človeški kapital, rast ter ohranjanje okolja in kakovosti življenja skozi trajnostni razvoj .
2. Ponovna oživitev integracijskega procesa – skupna vizija v okviru participativne demokracije
2.1 Da bi bila Evropska unija kos izzivom, s katerimi se sooča, je treba evropskemu integracijskemu procesu ponovno podeliti legitimnost, ki temelji na novem pojmovanju demokratičnega ukrepanja, kjer imajo civilna družba in institucije, ki jo prestavljajo, odločilno vlogo.
2.2 Zato je sodelovanje civilne družbe pri javnem sprejemanju odločitev bistveni instrument krepitve demokratične legitimnosti evropskih institucij in dejavnosti EU. Slednje je še pomembnejše za oblikovanje skupnega stališča o namenu in usmeritvi »Evrope« in s tem tudi za zagotovitev novega soglasja, ki bo podlaga za nadaljnjo evropsko integracijo in določitev ter izvajanje projekta za Evropo prihodnosti, ki bo bolje izpolnjevala pričakovanja svojih državljanov.
2.3 Institucije Evropske unije in vlade držav članic morajo zagotoviti vzpostavitev kulture popolne subsidiarnosti, v okviru katere bodo sodelovali udeleženci na različnih ravneh pristojnosti ter različni predstavniki družbe, pri čemer morajo evropskim državljanom pokazati, da bo udejstvovanje EU omejeno zgolj na področja, kjer lahko ustvari resnično “presežno vrednost” oziroma tam, kjer je to v skladu z načelom oblikovanja boljše zakonodaje.
2.4 Po rezultatih zadnje ankete Evrobaromentra je 53 odstotkov anketirancev prepričanih, da njihov glas v Evropski uniji ni pomemben. Le 38 odstotkov anketirancev meni nasprotno.
2.5 Tovrstni izsledki pričajo o potrebi po primernih sredstvih, ki bodo evropskim državljanov omogočili, da tudi oni resnično sodelujejo pri oblikovanju projekta za razširjeno Evropo, ki bo imel resnično vsebino in zaradi katerega bodo podprli in se poistovetili s procesom evropske integracije.
2.6 V zvezi s tem je treba poudariti, da demokratična legitimnost Evropske unije ne temelji zgolj na jasnem pojmovanju pooblastil in odgovornosti njenih institucij, temveč da je pomembno tudi, da:
· njene institucije uživajo zaupanje javnosti in lahko računajo s trdno javno podporo evropskemu projektu;
· je popolnoma zagotovljena aktivna udeležba državljanov v demokratičnem življenju Evropske unije;
· se prizadeva za evropsko državljanstvo z lastnimi značilnostmi, ki ni samo združitev nacionalnih državljanstev
Mnenje CESE SOC/203 «Akcijski program aktivno državljanstvo»
2.7 Po mnenju Odbora je ironično, da zaradi trenutno prekinjenega oziroma preloženega procesa ratifikacije ustavne pogodbe njena odsotnost, še zlasti odsotnost določb iz četrtega dela o demokratičnem življenju v Evropski uniji, le še poudarjata Unijino potrebo po ustavi. Temeljni izziv, s katerim se sooča Unija, je torej, kako posredovati to osnovno sporočilo.
2.8 Po mnenju Odbora so argumenti, na katerih temeljijo ustavne določbe o participativni demokraciji in civilnem dialogu, še naprej v celoti veljavni. Evropske institucije morajo zato vanje vložiti vse napore in vzpostaviti resnično participativno demokracijo.
2.9 Okrepljeno sodelovanje je še toliko bolj nujno, ker državljani Evropske unije, kljub dogodkom iz nedavne preteklosti, od njega veliko pričakujejo. Omenjena anketa Evrobarometra je pokazala, da več kot 60 odstotkov državljanov Evropske unije podpira močnejšo integracijo znotraj Unije (številne druge ankete so imele podobne rezultate). Rezultati prav tako kažejo, da si želijo evropski državljani okrepljeno vlogo Unije pri iskanju odgovorov na pereča vprašanja, kot so boj proti brezposelnosti, revščini in socialni izključenosti.
2.10 Odbor je že oktobra 2004 poudaril, da bi v okviru odpravljanja pomanjkljivosti ustavne pogodbe in zagotavljanja podpore njeni ratifikaciji z mobiliziranjem civilne družbe lahko sprejeli številne ukrepe za nadaljnjo izgradnjo predlaganega institucionalnega okvirja in njegovega izboljšanja z operativnimi ukrepi. Odbor je še posebej opozoril, da:
· bi bilo treba določbe o participativni demokraciji predstaviti v okviru več sporočil, ki bi opredeljevala posvetovalne postopke in vlogo EESO;
· se je o vsebini evropskega zakona, ki določa postopke za uresničevanje pravice do državljanske pobude, treba posvetovati s civilno družbo. EESO bi lahko zaprosili za pripravo raziskovalnega menja o tej temi;
· bi bilo treba načela participativne demokracije vključiti v ključne strategije EU za spodbujanje rasti, zaposlenosti in trajnostnega razvoja.
2.11 Na ta način je Odbor poskušal prepričati vlade držav članic in institucije EU o nujni potrebi, da se civilno družbo in njene organizacije pridobi za idejo in besedilo ustavne pogodbe.
2.12 Odbor opaža, da »obsežna razprava«, ki so jo v junijski deklaraciji predvideli voditelji držav in vlad, trenutno ne poteka. Odbor meni, da jo je treba nemudoma začeti. Vendar pa verjame, da bo takšna razprava kontraproduktivna, če javno mnenje ne bo razumelo narave evropske integracije in predvsem njene demokratične strani.
2.13 V obdobju za razmislek, za katerega so se junija odločili voditelji držav in vlad držav članic, je treba preučiti načine za odpravo političnega in institucionalnega položaja, ki je nastal kot posledica negativnih rezultatov referendumov v Franciji in na Nizozemskem.
2.14 Vendar pa Odbor meni, da je treba obdobje za razmislek izkoristiti predvsem za vzpostavitev temeljev splošne skupne vizije o prihodnosti Evrope in novega socialnega sporazuma med Evropo in njenimi državljani ter novega soglasja, ki bi vodilo do oblikovanja političnega okvirja za zagotavljanje rasti, zaposlovanja in blaginje. Države članice bi tako »EU odnesle s seboj domov«.
2.15 Treba je nazorno prikazati, da participativna demokracija in civilni dialog nista prazni besedi, temveč bistveni načeli, ki sta odločilnega pomena za uspeh politik Evropske unije in njene prihodnosti.
2.16 Zato je nujno potrebno, da se v vse prihodnje nacionalne, regionalne in lokalne razprave v kar največji meri vključi tudi civilna družba, da se državljane Unije spodbudi k izražanju njihovih pričakovanj in da se določi primerna strategija poslušanja in razpravljanja o politikah Unije in viziji, ki jih imajo državljani o skupni prihodnosti, da bi to dosegli.
2.17 V tem okviru bo Odbor toliko bolj pozorno preučil Načrt D Evropske komisije, ker je prepričan, da se do sedaj še ni začela razprava in da so metoda, časovni razpored in sredstva, namenjeni spodbujanju razprave v vsaki državi pristopnici in tudi na ravni znotraj skupnosti, odločilnega pomena. EESO se pridružuje večkrat omenjeni izjavi podpredsednice Margot Wallström, da je komunikacija dvostranski proces in da mora Evropa bolje prisluhniti. Vendar »prisluhniti« po mnenju Odbora ne pomeni nujno »upoštevati«, temveč predvsem »pritegniti k sodelovanju« in »razumeti«.
3. Seznanjanje z Evropo
3.1 Odbor pozdravlja porajajoče se spoznanje, da potrebuje Evropska unija lastno komunikacijsko strategijo in da bo morala svoje komunikacijske instrumente natančno preučiti in izboljšati. Odbor pozdravlja poročilo Evropskega parlamenta z dne 26. aprila 2005 o izvajanju informacijske in komunikacijske strategije Evropske unije in akcijski načrt Evropske komisije o boljšem seznanjanju z Evropo, ki ga je Evropska komisija sprejela 20. julija 2005.
3.2 Tudi Odbor je sprejel strateški komunikacijski načrt, ki ga redno posodablja. Razen tega je njegovo predsedstvo decembra 2004 odobrilo strateški pristop k temi za boljše seznanjanje z Evropo. V obeh si Odbor prizadeva za okrepitev povezovalne vloge svojih članov in organizacij, ki je predstavljajo. Razen tega se je Odbor aktivno vključil tudi v okvir tako imenovane pobude iz Wicklowa iz leta 2004, predvsem s predložitvijo strateškega dokumenta na neuradnem ministrskem srečanju v Amsterdamu z naslovom »Premoščati razlike«, v katerem je obravnaval obsežnejše vključevanje organizirane civilne družbe in predvsem Odbora v komunikacijski proces.
3.3 Odbor je pozdravil zahtevo Evropskega sveta Evropski komisiji iz novembra 2004, da naj izdela jasno komunikacijsko strategijo za Unijo. Odbor v tesnem sodelovanju z Evropsko komisijo pripravlja forum o komunikacijskih izzivih, na katerem bi organizacijam civilne družbe omogočili, da trenutnem procesu razmišljanja prispevajo svoja stališča, ki bi jih lahko Evropska komisija upoštevala pri pripravi načrtovane posvetovalne bele knjige.
3.4 Odbor, ki je aprila 2005 že organiziral podoben forum o trajnostnem razvoju, je pripravljen pripraviti podobne posvetovalne dogodke o najpomembnejših političnih temah, na katerih bi prisluhnil glasu organizirane civilne družbe, ki bi ga na ta način okrepili, Bruselj pa bi mu posvetil pripadajočo pozornost.
3.5 V tej zvezi Odbor poudarja svoje upanje, da bo imel Evropski parlament kot prvi in najpomembnejši element tudi v prihodnje osrednjo vlogo pri demokratičnem premoščanju razlik. Odbor je pripravljen kot partner pristopiti na pomoč Evropskemu parlamentu, kot je to že počel med Konvencijo. Pripravljen je organizirati posvetovanja in forume na lastno pobudo oziroma o vprašanjih, o katerih se želi Parlament posebej posvetovati z organizirano civilno družbo.
3.6 Na podlagi teh razmišljanj Odbor poudarja dva temeljna vidika. Prvič: Čeprav pozdravlja pridajanje večjega poudarka komunikacijskim strategijam in orodjem, ponovno opozarja, da je vsak komunikacijski pristop učinkovit le do te mere, kot je kakovostno sporočilo, ki ga vsebuje. Komunikacija je sredstvo in ne cilj. Drugič: Popolnoma podpira proces vzpostavljanja komunikacijske strategije in primernejših komunikacijskih orodij na evropski ravni, vendar je raven Unije zgolj dopolnilna in se morajo komunikacijski procesi v prvi vrsti odvijati v državah članicah. Zato je strategija na evropski ravni nujno potrebna, vendar še zdaleč ne zadostna.
3.7 Pri tem je treba poudariti tudi vlogo predstavniških in posvetovalnih institucij na ravni držav članic – nacionalnih parlamentov in nacionalnih ekonomsko-socialnih svetov – in na regionalnih ter lokalnih ravneh.
4. Priporočila
Čas je, da začnemo uresničevati participativno demokracijo!
4.1 Razlogi in argumenti, ki so privedli, da se je Odbor tako odločno opredelil za ustavno pogodbo – predvsem določbe o demokratičnem življenju Unije – ostajajo nespremenjeni. Odbor je še naprej trdno prepričan, da je treba za zagotovitev demokratičnega življenja Unije tovrstne določbe trdno zasidrati v ustavni pogodbi. Vendar pa trenutne negotove razmere vplivnih dejavnikov v Evropski uniji ne bi smeli odvrniti od izvajanja ukrepov in takojšnjega uresničevanja načel participativne demokracije. Vse institucije Unije morajo zato aktivno razmisliti o tem, kako lahko
– omogočijo državljanom in predstavniškim združenjem izražanje in izmenjevanje stališč o vseh aktivnostih Unije;
– s predstavniškimi združenji in civilno družbo ohranijo odprt, pregleden in reden dialog;
– izvajajo obsežna posvetovanja z vpletenimi stranmi, da bi zagotovile koherentnost in transparentnost ukrepov Unije.
Poleg tega mora Evropska komisija upoštevati tudi anticipativno uvajanje določb člena I-47 (4) ustavne pogodbe s posvetovanjem s civilno družbo o vsebini evropskega zakona, ki opredeljuje postopke izvajanja pravice državljanske pobude (EESO bi lahko zaprosili za pripravo raziskovalnega mnenja na to temo).
4.2 Zato Evropski ekonomsko-socialni odbor odločno poudarja svojo pripravljenost, da bo s pomočjo tradicionalnih posvetovalnih mehanizmov ter predvsem kot vezni člen med Evropo in organizirano civilno družbo prevzel pomembno, čeprav dopolnilno vlogo pri razvoju civilnega dialoga. Pri tem opozarja na potrebo po svežih idejah o načinih vzajemnega sodelovanja z organizirano civilno družbo. Odbor je pripravljen in sposoben, da kot polnopravni partner deluje pri vseh dejavnostih, ki spodbujajo civilni dialog.
Spodbuditi pozitivno javno mnenje in poskrbeti, da bo lizbonska strategija obrodila sadove!
4.3 Evropske gospodarske razmere so ključni dejavnik, ki vpliva na odnos javnosti do procesa evropske integracije. Evropski ekonomsko-socialni odbor ponovno poudarja svojo podporo lizbonski strategiji in vztraja, da morajo Unija in njene države članice javno izpolnjevati svoje obveznosti. Odbor je prepričan, da je lizbonska strategija najboljše zagotovilo za prihodnost gospodarske, družbene, okoljske in kulturne blaginje v Uniji, vendar pa v javnosti ni naletela na odziv, kot ga je bila denimo deležna kampanja za vzpostavitev enotnega trga leta 1992. Strategijo bi bilo treba konkretizirati, njene cilje (morebiti celo naslov), pa vpeti v politično življenje držav članic. Vključevati bi morala tudi civilno družbo in njene organizacije .
4.4 Evropski ekonomski-socialni odbor bo v skladu z mandatom, ki so mu ga dodelili na Evropskem svetu 22. in 23 marca, z ekonomsko-socialnimi odbori držav članic ter drugimi partnerskimi organizacijami vzpostavil interaktivno mrežo pobud civilne družbe, katere cilj bo spodbujanje in izvajanje lizbonske strategije. (doc. 7619/1/05/rev. 1 Svet, člen 9).
Premostiti razlike – izboljšati komunikacijo
4.5 Odbor neprestano poudarja potrebo po izboljšanju komunikacije med Evropsko unijo in njenimi državljani, v imenu katerih Unija deluje. Odbor opaža, da so institucije EU tako same kot v medsebojnem sodelovanju na tem področju naredile veliko. Evropski parlament in služba Evropske komisije Europe Direkt sta denimo pred kratkim v celoti preoblikovala svoje spletne strani. Odbor močno podpira medinstitucionalno sodelovanje na področju komunikacije. Opaža Načrt D Evropske komisije in njen namen, da v bližnji prihodnosti začne pripravljati belo knjigo. Pripravljen je po svojih močeh pomagati pri premoščanju razlik, o čemer priča tudi forum vpletenih strani na to temo, ki ga prireja 7. in 8. novembra.
4.6 Vendar pa Odbor verjame, da je uspešna komunikacija odvisna v prvi vrsti od sporočila, ki ga prenaša. V zvezi s svojimi stališči o lizbonski strategiji je Odbor prepričan, da morajo evropske institucije in predvsem države članice razmisliti o nadaljnjih ukrepih, kako državljanom približati Evropo. V zvezi z valjenjem krivde na drugega je bilo povedanega že veliko vendar ostaja dejstvo, da velja Evropa vse prepogosto za negativno oziroma državljanom odtujeno in da so bila prizadevanja, da bi jim približali pozitivne vidike integracijskega procesa nezadostna.
4.7 V kontekstu izboljšanja usklajevanja Odbor poziva k ponovni oživitvi pobude iz Wicklowa (z neuradnega srečanja ministrov za evropske zadeva) in k določitvi posebnega in trajnega mandata za ocenjevanje načinov, kako približati Evropo državljanom, ter k vzpostavitvi neuradnega okvira v državah članicah za ocenjevanje javnega mnenja in izmenjavo najboljših praks. Na medinstitucionalni ravni Odbor poziva k ustanovitvi skupine s podobnim mandatom, ki bi na rednih in pogostih srečanjih razpravljala o vprašanjih komuniciranja. Tovrstni mehanizmi so še zlasti pomembni glede na hiter tehnološki razvoj (mobilnimi telefoni, širokopasovne povezave) in razvoj novih komunikacijskih tehnologij njihove uporabe.
4.8 Odbor poudarja pomen redne skrbi za komunikacijo, ki ne bi smela biti predmet priložnostnih kampanj o določenih vprašanjih.
Prepoznavanje poglavitnih odgovornosti
4.9 Institucije Evropske unije se morajo zavarovati pred, četudi dobronamernim, zmotnim prepričanjem, da je mogoče trenutni “kratki stik” odpraviti na osrednji ravni v Bruslju. Prizadevanja evropskih institucij za izboljšanje komunikacije so lahko le dopolnilna.Glavna odgovornost je drugjeIzidi volitev v Evropski parlament in referendomov o ustavni pogodbi v Franciji in na Nizozemskem jasno pričajo o temeljnem nezaupanju številnih evropskih državljanov. To zadeva predvsem vpliv evropske zakonodaje na njihovo življenje in delo.Države članice morajo zato svojim državljanom razložiti pomen Evropske unije in njene zakonodaje ter z njunimi vplivi seznaniti predstavnike na vsakokratnih nacionalnih ravneh.
4.10 Javnost, vključno s civilno družbo, bo o legitimnosti in skupni prihodnosti Evropske unije prepričana šele takrat, ko bo zaznala njeno verodostojnost, zaupanje in prepoznala transparentnost zakonodajnega postopka ter dobro delujočo pravno državo. Zagotovitev slednjih pa je v prvi vrsti naloga vlad držav članic.Te morajo delovati kot resnični solastniki Unije in se vzdržati neprestanega dvojnega govora, značilnega za ta model, o »nas« in »njih«.
4.11 K temu lahko veliko prispevajo tudi organizacije civilne družbe, kot to ponazarja vloga Irskega nacionalnega foruma o Evropi.Bistveno je izboljšati komunikacijo na ustrezni ravni (lokalni, strokovni in drugih) in razumljivo ter jasno predstaviti zgodbo o uspehu evropske politike in njenega zakonodajnega procesaZa izvajanje te naloge so najprimernejše organizacije civilne družbe. EESO jim je zato pripravljen pomagati in jih spodbujati na državnih ravneh, predvsem s pomočjo svojih članov in njihove povezovalne vloge. Če bo obširna razprava o evropskem projektu in evropskih politikah resnično sprožena, se mora začeti na najnižjih ravneh civilne družbe v državah članicahEvropski forum bo smiseln le, če bo odprt tudi za izražanje stališč z najvišjih in najnižjih ravni..Pri tem v prvi vrsti ni pomembno, ali ta stališča prihajajo od »spodaj« ali od »zgoraj«, da le dosežejo vse ravni, tako zgornje, kot spodnje in tiste vmesne.
4.12 Pri tem se načrtno izogiba prevelikemu razpravljanju o prihodnosti ustavne pogodbe in možnostih Evropske unije. Jasno je, da vrnitev k statusu quo oziroma pogodbi iz Nice ni rešitev. Morebiti pa bi lahko široko zasnovana razprava, ki bi jo predvideli voditelji držav in vlad, prispevala k iskanju poti, po kateri bi bilo najbolje nadaljevati.Kljub vsemu Odbor s skrbjo opaža, da do takšne obsežne razprave v večini držav članic še ni prišlo. Brez nje pa je resničen napredek težko doseči.
V Bruslju, 26. oktobra 2005
Predsednica Evropskega ekonomskega in socialnega odbora
Anne-Marie Sigmund
Generalni sekretar Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Patrick Venturini
*
* *
Opomba:. Priloga na naslednji strani.
Dodatek: posebni predlogi za olajšanje razprave
1. Za EESO
1.1 EESO je pripravljen s svojimi člani in njihovimi organizacijami predvsem v državah članicah resnično in proaktivno sodelovati v razpravi.
1.2 EESO bo hitro preučil sporočilo Evropske komisije o nedavno sprejetemu načrtu D in njeno zavezanost partnerstvu. Prizadeva si za tesnejše sodelovanje z Evropsko komisijo in drugimi institucijami EU, državami članicami ter ostalimi udeleženci, ki si prizadevajo spodbuditi razpravo.
1.3 Pri tem bi želel Evropsko komisijo spodbuditi, da njegove člane uporabi kot učinkovit komunikacijski vir(glej spodaj).
1.4 EESO bo proaktivno spodbudil sodelovanje v debatah in razpravah z nacionalnimi ekonomsko-socialnimi sveti in sorodnimi institucijami.
1.5 Člani EESO si bodo prizadevali za bolj proaktivno sodelovanje z Odborom regij na področjih, ki so v skupnem interesu.
1.6 EESO bo preučil možnosti za tesnejše sodelovanje z regionalnimi mediji in časopisi, vključno z avdioviualnimi mediji in strokovnimi publikacijami.
1.7 EESO si bo proaktivno prizadeval za bolj sistematično vključevanje v delo miselnih trustov, predvsem tistih s sedežem v Bruslju.
2. Za Evropski parlament
2.1 EESO predlaga, da Evropski parlament v vseh državah članicah oblikuje delovne skupine strokovnjakov za institucionalno komunikacijo, ki bodo vladam predlagale praktične ukrepe in vire sredstev, potrebnih za učinkovito komunikacijsko kampanjo na državni ravni. EESO predlaga, da Evropski parlament v obliki zelenih knjig pripravi in jasno izrazi različne obstoječe predpostavke v zvezi s tremi ali štirimi najbolj obravnavanimi in spornimi vprašanji o prihodnosti Evropske unije, vprašanji, ki morajo voditi do posvetovanj glede procesa komunikacije in tako sprožene razprave. EESO je pripravljen s svojim strokovnim znanjem in stiki v državah članicah, nacionalnih ekonomsko-socialnih svetih in sorodnih institucijah sodelovati pri tovrstnih posvetovanjih.
2.2 EESO Evropskemu parlamentu priporoča, naj izkoristi pripravljenost Odbora, da nastopi kot partner pri razgovorih v državah članicah in na ravni EU.
2.3 Za zagotovitev doslednosti pri pobudah EESO zahteva, da je organizirana civilna družba deležna enake pomoči, kot jo prejemajo evropski, nacionalni, regionalni in lokalni organi z izvoljenimi ali drugimi predstavniki.Civilna družba ne sme ostati na stranskem tiru.
2.4 EESO Evropskemu parlamentu predlaga, da naj znatno vsoto skupnih proračunskih sredstev za komunikacijo nameni lokalnim in tematskim razpravam o evropski integraciji, s katerimi bi dopolni sredstva nacionalnih in lokalnih javnih organov in sredstva, ki so na razpolago organizacijam civilne družbe.
3. Za Evropsko komisijo
3.1 EESO pozdravlja odločnost Evropske komisije, da predlaga Načrt D za diskuzijo, demokracijo in dialog. Hitro bo preučil, ali načrt ustreza trenutnim izzivom. EESO navaja sklep akcijskega načrta o boljšem seznanjanju z Evropo z dne 20. julija 2005, da naj se znatna nova sredstva namenijo predstavništvom Komisije v državah članicah.
3.2 V tem okviru poziva predstavništva Evropske komisije, da v članih EESO prepoznajo pomemben in še neizrabljen komunikacijski vir v lokalnih, regionalnih in nacionalnih razpravah in aktivnostih, po katerem bi bilo treba poseči.
3.3 Prav tako poziva Komisijo, naj zagotovi popolno vključitev Odbora in njegovih članov v pobude, ki jih bo po obravnavi Parlamenta in predložitvi mnenja Odbora opredelil Načrt D. Slednji bo vključeval predvsem vse teme v zvezi z demokracijo (pri okrogli mizi o tej temi bo Odbor vsekakor zavzel osrednje mesto), z regionalnimi prireditvami, ki jih organizirajo centri Evrope Direct; in predlogi za spodbujanje sodelovanja državljanov v demokratičnem procesu.
3.4 Komisijo poziva, naj predvidi vplive določenih vidikov določb iz ustavne pogodbe na demokratično življenje Evropske unije, in verjame, da bodo ti ukrepi okrepili zaupanje evropskih državljanov in pripomogli k njeni večji demokratizaciji ter poživitvi.
3.5 Zato poudarja, da naj se Komisija o vsebini evropskega zakona, ki določa postopke izvajanja pravice do državljanske pobude, nemudoma posvetuje s civilno družbo. EESO bi lahko zaprosila za pripravo raziskovalnega menja o tej temi, na pomoč pa je pripravljen priskočiti tudi okviru pobud civilne družbe.
3.6 Evropska komisija bi morala v vrsti komunikacijskih sporočil pojasniti določbe o participativni demokraciji, predvsem tiste, ki opredeljujejo načrtovane posvetovalne postopke in vlogo EESO.
3.7 Odbor Evropsko komisijo poziva, da naj razmisli o zakonodajnem predlogu resnične komunikacijske politike in se sooči z »zamolčanim« dejstvom, da za to ni primerne pravne podlage, posledica česar so številni neuradni mehanizmi in neuravnoteženi pristopi. Odbor meni, da bi tovrsten predlog spodbudil razpravo.
3.8 Za izvajanje komunikacijske strategije, ki je v skladu s pričakovanji državljanov, je potrebno zagotoviti ustrezne finančne vire.
3.9 Le z zagotovljenimi viri bodo mediji, lokalni in regionalni organi, politične skupine in organizacije civilne družbe lahko delovali kot informacijski kanali in podajali jasna sporočila o posledicah in vplivih integracijskega procesa, usklajenega s potrebami njihovega lokalnega občinstva.
4. Vsem institucijam EU
4.1 Evropske institucije bi morale s spodbujanjem izmenjave dobrih praks in izravnavanjem različnih prizadevanj pomagati usklajevati komunikacijske dejavnosti političnih skupin, lokalnih in regionalnih oblasti ter organizacij civilne družbe. EESO bi lahko denimo spodbujal izmenjavo najboljših praks (in znanja) na evropski ravni med organizacijami civilne družbe, ki izvajajo komunikacijske dejavnosti. Tako bi se lahko oblikoval komunikacijski kanal za odzive, ki bi na evropski ravni služili za oceno predlogov, kritik in priporočil članov javnosti med razpravami civilne družbe. EESO je pripravljen pomagati tudi pri čezmejnih in multinacionalnih pobudah.
4.2 Odbor poziva medinstitucionalni informacijski skupini treba podeliti točno določen in stalen mandat, oceniti je treba javno mnenje in najboljše prakse ter redno in pogosteje razpravljati o komunikacijskih vprašanjih.
5. Za države članice
5.1 Odbor avstrijsko in finsko predsedstvo poziva, naj ponovno začneta izvajati pobudo iz Wicklowa – neuradna srečanja ministrov za zunanje zadeve, ki bi razpravljali o komunikacijskih vprašanjih in njihovih izzivih.
.
5.2 Odbor poziva Evropski svet, da tako imenovani Skupini iz Wicklova dodeli trajni mandat in da poroča o njeni dejavnosti.
5.3 EESO poziva države članice, da naj vzpostavijo sistem najboljših praks in primerjalnega primerjanja, morda prav v okviru omenjene skupine.
5.4 Odbor poziva države članice, da naj prepoznajo, da je načelo participativne demokracije treba uporabiti v ključnih strategijah EU za spodbujanje rasti, zaposlenosti in trajnostnega razvoja.
6. Za nacionalne ekonomsko-socialne svete in podobne institucije
6.1 Nacionalne in evropske institucije morajo logistično podpreti pobude. Nacionalni ekonomsko-socialni sveti in sorodne institucije naj razprave usklajujejo na nacionalni ravni, pripravijo naj koledar dogodkov in se povežejo z EESO. Odbor jim bo zato nudil informacijsko gradivo in omogoča stik z govorniki.
_____________
MNENJE ODBORA REGIJ
CdR 250/2005 fin
CONST-032
Bruselj, 21. oktober 2005
MNENJE
Odbora regij
z dne 13. oktobra2005
o obdobju za razmislek: potek, teme in okvir za ovrednotenje razprave o Evropski uniji
ODBOR REGIJ JE -
ob upoštevanju sklepa Evropskega parlamenta z dne 6. septembra 2005, da se v skladu s členom 265(1) Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti o tej zadevi posvetuje z Odborom regij;
ob upoštevanju sklepa predsednika Odbora z dne 27. julija 2005, da v skladu s členom 40(2) Poslovnika imenuje g. Franza Schausbergerja, predstavnika avstrijske zvezne dežele Salzburg v Odboru regij (ATVEPP), in lorda Topa, člana uprave širšega območja Londona (UK/ALDE), za glavna poročevalca o tem mnenju;
ob upoštevanju Pogodbe o Ustavi za Evropo, ki so jo predsedniki držav in vlad Evropske unije podpisali 29. oktobra 2004 (CIG 87/04 rev. 1, CIG 87/04 dodatek 1 rev. 1, CIG 87/04 dodatek 2 rev.
i);
ob upoštevanju svojega mnenja z dne 17. novembra 2004 o Pogodbi o Ustavi za Evropo (CdR 354/2003 fin 1 );
ob upoštevanju svojega poročila z dne 6. novembra 2001 o Bližini državljanom (CdR 436/2000 fin) -
na 61. plenarnem zasedanju 12. in 13. oktobra 2005 (seja z dne 13. oktobra 2005) sprejel naslednje mnenje.
* *
STALIŠČA IN PRIPOROČILA REGIJ
Odbor regij:
a) Ozadje
1 . meni, da so za zagotovitev miru, svobode in blaginje potrebni politično močna in demokratična Evropska unija, odločno vodenje Evrope ter tesno sodelovanje med institucijami za ponovni zagon evropskega projekta;
2. izraza zaskrbljenost, da bi predolgo obdobje za razmislek škodovalo podobi EU in poziva vse institucije, da si prizadevajo za ponovno aktiviranje in zagon globljega pomena evropskega ideala in projekta;
3. vendar verjame, da je obdobje za razmislek koristno uporabiti za presojo stališča javnosti v državah članicah do Evropske unije in za krepitev bistvenih ciljev, vrednot in načel EU, kot so solidarnost, učinkovitost, transparentnost in sodelovanje, ki temeljijo na podpori državljanov Evrope;
4. v tem okviru opozarja na velik pomen temeljnih pravic, ki so utemeljene v listini, vključeni v Pogodbo o Ustavi za Evropo;
5. meni, da mora Evropska unija pokazati, da resno jemlje izid francoskega in nizozemskega referenduma, ter ocenjuje, da bi nadaljevanje procesa ratifikacije ustavne pogodbe po dosedanjem načrtu in brez razmisleka na evropski ravni pri državljanih Evrope povzročilo negativen odziv in spodbudilo k nadaljnjim zavrnitvam v državah članicah;
6. se pa zaveda, da so razlogi za te zavrnitve številni in raznoliki ter da se v nekaterih primerih ne nanašajo na pogodbo samo. Zato meni, da je treba prizadevanja nujno osredotočiti predvsem na kontekst razprave s ciljem doseči sporazum o finančni perspektivi. Poleg tega opozarja, da je več kot polovica držav članic po izbranem postopku ustavno pogodbo že ratificirala in njihove odločitve je treba upoštevati v enaki meri kot odločitve držav članic, ki so glasovale proti;
7. ponovno poudarja velik pomen napredkov ustavne pogodbe, ki zagotavljajo boljšo evropsko upravljanje, zahvaljujoč predlogom za občutno boljši način delovanja, večjo poenostavitev in preglednost v primerjavi z obstoječimi pogodbami EU;
8. meni, da bi morale institucije EU razširjeno razpravo o prihodnosti Evropske unije osredotočiti na dejanske in možne prednosti, ki jih državljanom prinašata evropska pripadnost in državljanstvo;
9. za obnovitev zaupanja državljanov Evrope v evropski projekt poziva institucije EU, da
• sprejmejo se potrebne odločitve na področjih, na katerih lahko Unija državljanom Evrope prinese resnično dodano vrednost;
• pričnejo delovati na bolj decentraliziran način in pri tem spoštujejo ter spodbujajo necelo subsidiarnosti, ki ga je treba uporabljati tudi na poddržavni ravni;
• aktivno pokažejo, da politična Unija ne bo ogrožala jezikovne in kulturne raznolikosti;
• pokažejo, da Evropa svojim državljankam in državljanom nudi priložnost za razvoj njihovih osebnih in poklicnih izkušenj na evropski ravni;
• oblikujejo stalen dvostranski dialog z državljani Evrope;
• razvijejo kulturo večje preglednosti, posebej s povečanjem dostopnosti delovanja Sveta, da bodo državljani bolje razumeli proces odločanja v EU;
10. zahteva, da institucije se naprej delujejo v smeri spodbujanja načela subsidiarnosti na vseh področjih in ob tem izkoriščajo prednosti, ki jih večja bližina regionalnih in lokalnih institucij ponuja državljanom;
11. poziva države članice, da okrepijo politično integracijo EU, ki predstavlja temeljno osnovo za razvoj razširjene Unije, in da pri tem opredelijo zelene rezultate, morebitne geografske omejitve in dolgoročne cilje integracijskega postopka v Evropski uniji. Vendar pa mora biti članstvo v EU tesno povezano s spoštovanjem demokratične samouprave na lokalni in regionalni ravni znotraj obstoječega ustavnega okvira v posameznih državah;
12. predlaga politikom na nacionalni, lokalni in regionalni ravni, da prevzamejo odgovornost za svoja lastna dejanja na področjih, ki spadajo v njihovo pristojnost, in opustijo razširjeno navado iskanja grešnega kozla v »Bruslju«; poudarja, da je lahko Evropska unija uspešna le, če si bodo politiki na evropski, nacionalni, regionalni in lokalni ravni odgovorno razdelili naloge in priznali, da je spoštovanje institucij EU, kot prvi pogoj za dobro javno upravljanje, nujno potrebno za dosego ciljev;
b) Struktura razprave
13. meni, da morajo institucije EU nujno vzpostaviti razpravo z državljani in skupnostmi, ki jih predstavljajo, in pri tem odražati odprt pristop, ki ga je za osnutek ustavne pogodbe uporabila konvencija, pri kateri so sodelovali predstavniki nacionalnih parlamentov, političnih strank, lokalnih in regionalnih vlad, civilne družbe ter socialni partnerji. Ta razprava mora državljanom ponazoriti politično, gospodarsko in socialno dodano vrednost Evropske unije;
14. je prepričan, da mora kot institucionalni predstavnik lokalnih in regionalnih skupnosti v Evropski uniji igrati ključno vlogo pri političnih in institucionalnih pobudah med obdobjem za razmislek, ki so ga napovedali predsedniki držav in vlad Evropske unije. Zato v dodatku predlaga konkreten potek dejavnosti za vzpostavitev resnične decentralizirane razprave;
15. poziva lokalne in regionalne oblasti k obveščanju svojih skupnosti o temah, ki jih zadevajo v okviru razprave o prihodnosti Evropske unije, in k boljši razlagi postopkov ter praktičnih dosežkov evropske integracije s pomočjo decentralizirane informacijske politike na regionalni in lokalni ravni, saj verjame, da razprava le na evropski ravni ne bo dosegla splošne javnosti, zato so potrebne strukturirane razprave z nadnacionalnimi elementi na nacionalni, regionalni in lokalni ravni, in sicer z udeležbo njegovih članov in podporo institucij EU;
16. poleg tega poudarja značilnost pristopa "od spodaj navzgor", ki ga uporablja, in si prek svojih članov prizadeva za razumevanje stališč regionalnih in lokalnih oblasti v zvezi s politikami in institucijami Skupnosti ter jih posredovati evropskim institucijam s pomočjo političnih analiz in inovativnih predlogov;
17. opozarja, da dialog z državljani ne sme biti omejen na med sabo nepovezane kampanje in osredotočen na podrobnosti delovanja institucij, zato Uniji predlaga, da usmeri svoja prizadevanja na seznanjanje z informacijami, ki imajo za državljane neposredno korist in ki jim omogočajo, da izkoristijo prednosti, ki jim jih ponuja EU;
18. spodbuja institucije EU, države članice ter regionalne in lokalne oblasti, da oblikujejo nove in ustvarjalne načine vzajemnega sodelovanja z državljani v njihovem življenjskem prostoru in pri razpravi uporabljajo sodobne elektronske medije (kot na primer »Evropa posluša« v Avstriji in »Nacionalni forum o Evropi« na Irskem) ter zagotavljajo, da bodo informacije dostopne v maternih jezikih državljanov in ne le v izbranih jezikih EU. Poleg tega so institucije in države članice v določeni meri odgovorne, da se odzovejo na netočne trditve o Evropski uniji, ki so državljanom predstavljene predvsem v medijih;
19. poudarja temeljno vlogo lokalnih in regionalnih medijev, se posebej lokalnega tiska, v tem okviru, saj znajo komunicirati z državljani na preprost način in v njihovem lokalnem jeziku;
c) Teme za razmislek
Splošen okvir
20. meni, da določbe ustavne pogodbe o teritorialni razsežnosti Unije ter udeležbi lokalnih in regionalnih oblasti, tako prek OR na institucionalni ravni kot tudi bolj splošno, predstavljajo pomemben in pozitiven dosežek;
21. poziva institucije EU, da pomagajo razviti pravo »subsidiarno kulturo« v Uniji, državah članicah ter regionalnih in lokalnih oblasteh ter da nemudoma začnejo uporabljati načeli subsidiarnosti in sorazmernosti, predvideni v ustavni pogodbi. Tako lahko državljanom preprosto in učinkovito pokažejo, da je Unija pristojna le v primerih, kjer je njena dodana vrednost jasna, in da spoštuje necelo boljše priprave zakonodaje;
22. poziva k uporabi koncepta »bližine državljanom« pri uresničevanju politik in zakonodaje EU, ki razločno prikazuje zeljo zagotoviti večjo transparentnost in se neposredno odzvati na potrebe državljanov. V tem okviru bi lahko uvedba novega pravnega instrumenta za poenostavitev medregionalnega in čezmejnega sodelovanja, vključno z ekonomskim in socialnim sodelovanjem, veljala na primer kot jasen znak, da se Evropa bliža svojim državljanom;
23. poudarja, da je sicer zaželeno te elemente vnesti v pogodbo, vendar je mnogo dejanj in obveznosti iz teh določb mogoče vključiti neposredno v ukrepe Skupnosti. Tako se lahko ocene učinkov razširi na finančne in upravne posledice nove zakonodaje EU za lokalne in regionalne skupnosti;
24. se posebej pozdravlja spodaj navedene točke pogodbe glede dobrega javnega upravljanja in zeli zagotovilo, da se bodo med obdobjem za razmislek v polnem obsegu upoštevale in izvajale:
• priznavanje vloge lokalnih in regionalnih skupnosti pri upravljanju EU;
• boljša posvetovanja pred objavo zakonodajnih predlogov;
• upoštevanje finančnih in upravnih obremenitev lokalnih in regionalnih skupnosti;
• širša opredelitev subsidiarnosti, ki vključuje tudi lokalne in regionalne oblasti;
• priznavanje kulturne in jezikovne raznolikosti kot bogatega vira, ki ga je treba ohraniti skupaj s temeljnim načelom sodelovanja in integracije;
• okrepitev vloge Odbora regij, se posebej z uvedbo pravice do pritožbe na Evropsko sodišče v primeru neupoštevanja njegovih pravic ali kršenja načela subsidiarnosti;
• sklicevanje na predstavniška združenja (na primer na lokalni in regionalni ravni);
Aktualne teme za razpravo
25. pripisuje velik pomen primernemu obsegu virov Evropske unije, da bo lahko izpolnila naloge, ki so ji bile dodeljene, ter ponovno izreka podporo predlogom Evropske komisije za finančno perspektivo 2007-2013;
26. meni, da je sedaj primeren trenutek za razmislek o osnovah dolgoročnega financiranja proračuna EU in krepitev demokratičnega nadzora proračuna prek Evropskega parlamenta;
27. države članice spominja na to, da je kohezijska politika področje, na katerem EU že dolgo dokazuje svojo resnično dodano vrednost, katerega prepoznavnost državljanom omogoča, da v vsakodnevnem življenju opažajo konkretno in pozitivno dejavnost EU in ki predstavlja temelj evropske solidarnosti, zaradi cesar se evropski socialni model razlikuje od drugih oblik nadnacionalnega povezovanja;
28. znova izreka podporo partnerstvu za rast in zaposlovanje (lizbonska strategija) kot uravnoteženemu pristopu med gospodarskimi cilji, trajnostnim razvojem in modernizacijo ter izboljšanjem evropskega socialnega modela;
29. meni, da krepitev konkurenčnosti EU vključuje tudi pomoč evropskim državljanom pri razvijanju njihovih sposobnosti in ustvarjalnosti zunaj nacionalnih meja. Poleg tega je prepričan, da bo postala vrednost kulturno raznolike Evropske unije za Evropejce veliko bolj otipljiva, ko bodo zaceli izkušati življenje v evropskem okviru. Zato poudarja, da mora EU za krepitev konkurenčnosti in vključitev državljanov v evropski projekt se naprej olajševati prost pretok ljudi in spodbujati večjo mobilnost znotraj Unije;
30. izraza svojo podporo strategiji EU za trajnostni razvoj in se zlasti poudarja, da bi ukrepi in financiranje Skupnosti na področju izboljšanja okolja morali imeti učinek gonilne sile na nacionalni, regionalni in lokalni ravni;
31. opozarja na edinstven znašaj državljanstva Evropske unije kot elementa osebne identitete, ki ne nadomešča nacionalnega državljanstva;
32. poziva k večjim naložbam in sodelovanju na področju izobraževanja (vključno s priložnostmi za vseživljenjsko učenje vseh državljanov), raziskav in inovacij na evropski ter nacionalni ravni kot najboljšemu načinu za ustvarjanje več in kakovostnejših delovnih mest za državljane Evrope ter okrepitev evropske konkurenčnosti v svetovnem gospodarstvu;
33. je prepričan, da morajo nacionalne, regionalne in lokalne oblasti za boljše seznanjanje z Evropo in njenimi politikami sprejeti izobraževalne ukrepe, kot so uvedba posebnih tečajev v šolah, vključitev evropske dimenzije v šolske učne načrte, organizacija nadaljevalnega izobraževanja in usposabljanje za učitelje;
d) Ocena
34. je poleg tega prepričan, da je treba siriti pozitivno evropsko kulturo med regionalnimi in lokalnimi uradniki, ki se pri vsakdanjem delu srečujejo s predpisi;
35. poziva evropske institucije in države članice k poslušanju državljanov, da bodo lahko ocenile rezultate razprave med obdobjem za razmislek;
36. se zaveda, da se bo med obdobjem za razmislek po vsej verjetnosti razpravljalo o različnih scenarijih, vendar nasprotuje opustitvi Pogodbe o Ustavi za Evropo in njeni zamenjavi s Pogodbo iz Nice ter predlaga pristop k uresničitvi ratifikacije do leta 2009, ki bo temeljil na sporazumu;
37. želi dejavno sodelovati pri ponovnem zagonu postopka ratifikacije ustavne pogodbe in Evropskemu parlamentu ponuja podporo pri njegovih prizadevanjih za uspešno sklenitev.
V Bruslju, 13. oktobra 2005
Predsednik Generalni sekretar
Odbora regij Odbora regij
Peter Straub Gerhard Stahl
DODATEK
Predlog OR za potek decentraliziranc razprave med obdobjem za razmislek
Ozadje
• Obdobje za razmislek naj bi predstavljalo aktivno in dinamično fazo dialoga, med katero bodo evropske institucije na licu mesta vodile strukturirano, decentralizirano in kakovostno razpravo o Evropi in pri tem obravnavale za državljane najpomembnejše teme.
• Središče razprave mora biti upravljanje in ne sam postopek ratifikacije, temeljiti mora na konceptu bližine državljanom in se izvajati v evropskih mestih in regijah in ne v Bruslju, razpravljati se ne sme o Pogodbi o Ustavi za Evropo, temveč o ciljih Unije, njeni dodani vrednosti, njenih temeljnih vrednotah in politikah.
• Izvršne oblasti ter lokalne in regionalne skupščine se morajo aktivno vključiti na institucionalni ravni in v celoti sodelovati v razpravi o prihodnosti Unije ter pri tem zavestno prevzeti vso odgovornost pred državljani.
• Možne teme za razpravo: vloga in pomen temeljnih pravic, ki so utemeljene v listini, vključeni v ustavno pogodbo, evropski socialni model, solidarnost, subsidiarnost in sorazmernost, enotni trg, konkurenčnost, rast in zaposlovanje, okolje, trajnostni razvoj, energetska politika, storitve in njihovo financiranje, ekonomski vidik ekonomske in monetarne unije, izziv globalizacije za MSP, pravice in svoboščine, kot je občutek pripadnosti, vezane na evropsko državljanstvo, območje varnosti, svobode in pravice, širitev ali poglobitev, ter izobraževalna, raziskovalna in inovacijska politika. Te tematike se morajo seveda prilagoditi konkretnemu položaju na lokalni in regionalni ravni.
• OR zeli igrati proaktivno vlogo v partnerstvu z Evropskim parlamentom. Člani Evropskega parlamenta in lokalni ter regionalni poslanci morajo združiti svoje moči in tako prispevati k politični in demokratični razpravi med obdobjem za razmislek.
• Za učinkovito in primerno izvajanje predlaganih dejavnosti si OR zeli povešanje že dodeljenih finančnih sredstev in oblikovanje nove proračunske smernice v ta namen od leta 2006 dalje.
Načrtovane dejavnosti za obdobje 2006-2009
• V vseh državah članicah istočasna vzpostavitev "platform za Evropo", ki so zasnovane kot odprti forumi za informiranje in razprave o Evropi, njenih vrednotah, ciljih in mejah:
• 1. faza (oktober 2005-marec 2006): oblikovanje regionalnih odborov iz "poslanikov" lokalnih in regionalnih skupnosti, ki predstavljajo mrežo članov OR, politične stranke, regionalne člane parlamentov in člane državnih skupščin, lokalne in regionalne medije, civilno družbo ter akterje s področja sociale in izobraževanja. Cilj teh odborov je izboljšati ozaveščenost državljanov, se zlasti mladih, in povečati vrednost evropskih politik.
• 2. faza (januar 2006-junij 2009): organizacija javnih razprav o ugotovljenih problemih na lokalni in regionalni ravni z udeležbo članov OR in Evropskega parlamenta:
• ugotovitev ciljnih skupin: lokalna in regionalna uprava, novinarji, učitelji, mladi itd.;
• ugotovitev problemov, ki jih državljani občutijo kot najbolj pereče, skupaj z Evropskim parlamentom in s pomočjo medijev, in sicer prek pozornega poslušanja težav in strahov državljanov, izraženih na javnih razpravah;
• priprava najrazličnejših komunikacijskih instrumentov za člane OR;
• komuniciranje z lokalnimi in regionalnimi mediji;
• uporaba elektronskih platform za razprave in vzpostavitev virtualnih regionalnih forumov;
• objava informacijskega materiala.
• 3. faza (od januarja 2007 dalje): ocena in združitev rezultatov razprave v mestih in regijah Evrope.
• Izvedba letnih konferenc lokalnih in regionalnih medijev v Bruslju, ki jih bo OR organiziral v sodelovanju z drugimi evropskimi institucijami in s finančno podporo Evropske komisije. Prva konferenca je predvidena v letu 2006.
• Priprava študije o informacijski dejavnosti in stikih z lokalnimi in regionalnimi mediji v sodelovanju z lokalnimi in regionalnimi predstavništvi v Bruslju in enoto za stike z javnostjo in komunikacijo OR. Ta tema bi lahko postala rdeča nit dogodka DNEVI ODPRTIH VRAT 2006.
• Priprava brošure o dodani vrednosti dejavnosti Skupnosti in njenem pomenu za evropske državljane z obširno distribucijo in predstavitvami članov OR. Brošura bo temeljila na novem razumljivem in informativnem konceptu, ki bo vzbudil zanimanje državljanov.
• Oblikovanje strategije za ozaveščenost evropskih državljanov, predvsem mladih, ki so evropski državljani prihodnosti in bodo prvič volili v letu 2009.
POSTOPEK
Naslov
Obdobje za razmislek: potek, teme in okvir za ovrednotenje razprave o Evropski uniji
Št. postopka
2005/2146(INI
Podlaga v Poslovniku
člen 45
Pristojni odbor Datum razglasitve dovoljenja na zasedanju
AFCO 7.7.2005
Odbori, zaprošeni za mnenje Datum razglasitve na zasedanju
vsi 7.7.2005
Odbori, ki niso dali mnenja Datum sklepa
DEVE 30.8.2005
INTA 12.9.2005
BUDG 15.11.2005
CONT 3.10.2005
ECON 28.9.2005
EMPL 7.9.2005
ENVI 15.9.2005
IMCO 4.10.2005
TRAN 12.9.2005
PECH 29.8.2005
PETI 11.10.2005
Okrepljeno sodelovanje Datum razglasitve na zasedanju
Predlog(-i) resolucije, vključen(-i) v poročilo
Poročevalec(-ka) Datum imenovanja
DEVE 30.8.2005
INTA 12.9.2005
Nadomeščeni(-a) poročevalec(-ka)
Obravnava v odboru
13.7.2005
15.9.2005
3.10.2005
4.10.2005
13.10.2005
Datum sprejetja
15.12.2005
Izid končnega glasovanja
za:
proti:
vzdržani:
22
2
1
Poslanci, navzoči pri končnem glasovanju
James Hugh Allister, Jens-Peter Bonde, Carlos Carnero González, Richard Corbett, Panayiotis Demetriou, Andrew Duff, Maria da Assunção Esteves, Genowefa Grabowska, Sylvia-Yvonne Kaufmann, Jo Leinen, Íñigo Méndez de Vigo, Borut Pahor, Rihards Pīks, Marie-Line Reynaud, Sérgio Sousa Pinto, Alexander Stubb, Riccardo Ventre, Johannes Voggenhuber
Namestniki, navzoči pri končnem glasovanju
Pervenche Berès, Jean-Louis Bourlanges, Elmar Brok, Klaus Hänsch, Alain Lamassoure, Raimon Obiols i Germà, Gérard Onesta, Reinhard Rack, György Schöpflin, Jacques Toubon
Namestniki (člen 178(2)), navzoči pri končnem glasovanju
Sophia in 't Veld, Thomas Wise
Datum predložitve – A[6]
16.12.2005
A6-0414/2005
