P6_TA(2005)0177
Podnebne spremembe
B6-0278/2005
Resolucija Evropskega parlamenta o seminarju vladnih strokovnjakov o podnebnih spremembah
Evropski parlament
, –
ob upoštevanju Kjotskega protokola k okvirni konvenciji Združenih narodov o spremembi podnebja (UNFCCC) z dne 11. decembra 1997, in postopkov za njegovo izvajanje, sprejetih na konferencah pogodbenic v Bonnu (julij 2001), Marakešu (november 2001), New Delhiju (november 2002), Milanu (december 2003) in Buenos Airesu (december 2004),
–
ob upoštevanju sklepa 10. konference pogodbenic, da se maja 2005 skliče seminar vladnih strokovnjakov za neformalno izmenjavo informacij o dejavnostih v zvezi z ublažitvijo podnebnih sprememb in prilagoditvijo nanje za pomoč pogodbenicam pri nadaljevanju priprav za učinkovito in ustrezno odzivanje na podnebne spremembe, ter o politikah in ukrepih, ki so jih sprejele posamezne vlade za podporo izvajanju obstoječih obveznosti iz UNFCCC in Kjotskega protokola,
–
ob upoštevanju svojih resolucij o podnebnih spremembah, še posebej z dne 13. januarja 2005 o izidu Konference o podnebnih spremembah v Buenos Airesu Sprejeta besedila, P6_TA(2005)0005 .
,
–
ob upoštevanju člena 108(5) svojega Poslovnika,
A.
ker so podnebne spremembe eden glavnih izzivov 21. stoletja ter imajo negativne globalne posledice na okolje, gospodarstvo in družbo in ker se pričakuje, da bodo negativno vplivale na trajnosten razvoj in preživljanje milijonov ljudi po svetu,
B.
ker je UNFCCC začela veljati 21. marca 1994 in jo je doslej ratificiralo 189 pogodbenic, postavlja okvir dejavnosti za stabilizacijo koncentracije toplogrednih plinov v ozračju, da bi preprečila 'nevarno antropogeno poseganje' v podnebni sistem,
C.
ker je Kjotski protokol k UNFCCC začel veljati 16. februarja 2005 po ratifikaciji 146 držav in organizacij regionalnih integracij, kar predstavlja 61,6 % emisij toplogrednih plinov po Prilogi I iz leta 1990,
D.
ker Kjotski protokol uvaja obvezujoče cilje za zmanjšanje emisij držav iz Priloge I za obdobje 2008-2012; ker protokol tudi določa, da je treba obveznosti v naslednjih obdobjih začeti upoštevati najmanj sedem let pred koncem prvega ciljnega obdobja,
E.
ker so na desetem zasedanju konference pogodbenic (COP 10) v Buenos Airesu decembra 2004 sklenili, da se maja 2005 skliče seminar vladnih strokovnjakov za neformalno izmenjavo informacij med pogodbenicami o dejavnostih v zvezi z ublažitvijo podnebnih sprememb in prilagoditvijo nanje in o politikah in ukrepih za podporo izvajanju obstoječih obveznosti,
F.
ker so razvite države najbolj odgovorne za emisije toplogrednih plinov, morajo zato imeti vodilno vlogo pri procesu zmanjševanja emisij; ker Evropski parlament stalno poziva EU, da ohranja vodilno vlogo,
G.
ker so cilji Kjotskega protokola temeljni pogoj globalne strategije o podnebnih spremembah, čeprav bo za obdobje po 2012 treba zastaviti nove cilje; za zagotavljanje gotovosti vlaganj v vire energije z nizko vsebnostjo ogljika, tehnologije z nizko emisijo toplogrednih plinov in obnovljive vire energije ter izogibanje vlaganj v nezdružljivo energetsko infrastrukturo; ker obravnava klimatskih sprememb nudi tudi priložnosti in spodbude za inovacije, ki so v skladu s cilji lizbonske agende,
H.
ker mora biti cilj omejevanja povprečne globalne temperature, ki naj ne bi presegala višin pred industrializacijo za več kot 2°C, določen v okviru UNFCCC in Kjotskega protokola,
I.
ker po najnovejših znanstvenih poročilih obstaja 85 % tveganje za prekoračitev meje +2°C s stabilizacijo koncentracije toplogrednih plinov v ozračju na ravni 550 ppm (CO2-eq) in približno 50 % tveganje za stabilizacijo na ravni 450 ppm; ker ta poročila poudarjajo, da ima svet precej manj časa, da začne z zmanjševanjem emisij toplogrednih plinov, kot je bilo prvotno predvideno za preprečitev prekoračitve povprečne globalne temperature, ki naj ne bi presegala višin pred industrializacijo za več kot +2°C in se s tem izognila nevarnosti podnebnih sprememb; ker to lahko zahteva večje zmanjševanje emisij v bližnji prihodnosti za vse večje onesnaževalce s toplogrednimi plini in tako večji poudarek pomenu širših skupnih prizadevanj,
1.
pozdravlja sklep iz Buenos Airesa o organizaciji seminarja vladnih strokovnjakov; obžaluje pa, da se je deseta konferenca pogodbenic kljub prizadevanjem delegacije EU, uskladila le v komaj nekaterih nalogah in pooblastilih tega zasedanja;
2.
je trdno prepričan, da mora Evropska unija obdržati svojo vodilno vlogo v mednarodnih prizadevanjih za boj s spremembami podnebja; poudarja, da bo za spodbujanje domače podnebne politike EU potreben trosmerni pristop: letno zmanjšanje energijske intenzivnosti gospodarstva EU v obsegu 2-2,5 %, znatno povečanje deleža alternativnih virov energije v celotni mešanici energetskih virov in bistveno povečanje podpore R&R trajnostne energije; poudarja, da predstavlja največji izziv prometni sektor in da so potrebne nove in inovativne politike za zmanjševanje emisij cestnega prometa, letalstva in ladijskega prevoza, ter Komisijo poziva, da predloži predloge za stroškovno učinkovite ukrepe za reševanje teh problemov;
3.
pozdravlja sklepe, sprejete na zasedanju Evropskega sveta dne 22. in 23. marca 2005 v Bruslju, še posebej dejstvo, da so se za skupino razvitih držav dogovorili o ciljnih vrednostih za zmanjšanje emisij od 15-30 % do leta 2020; obžaluje pa, da Evropski svet ni navedel ničesar o zahtevanih dolgoročnih ciljih za zmanjšanje emisij od 60-80 % do leta 2020;
4.
poziva Komisijo in države članice, da na prihodnjem seminarju vladnih strokovnjakov v imenu Evropske unije predstavijo predloge prihodnje ureditve, ki bo skladna s ciljem EU o ohranjanju povprečne globalne temperature, ki naj ne bi presegala višin pred industrializacijo za več kot 2°C, kar bi pomenilo globalne emisije toplogrednih plinov, ki se bodo dvigale v prihodnjih dvajsetih letih ter spoštovanje načel enakosti, odgovornosti ter zmožnosti in sposobnosti delovanja;
5.
poziva Komisijo in države članice, da predložijo predloge prihodnje strategije, ki gradi na Kjotskem protokolu in temelji na ekoloških inovacijah in razvoju okoljskih tehnologij, še posebej usmerjenih v dajanje posebnih prednosti energetskemu in prometnemu sektorju z ustreznimi političnimi pobudami, kot so akcijski načrt okoljskih tehnologij, sedmi okvirni raziskovalni program itd.; prizadevati bi si bilo treba za sodelovanje z različnimi državami, še posebej z najnaprednejšimi državami v razvoju;
6.
vztraja, da se seminar vladnih strokovnjakov osredotoči na razvijanje učinkovitih in ustreznih odzivov na podnebne spremembe v okviru UNFCCC in Kjotskega protokola v obdobju po letu 2012; zahteva, da se objavi pisno poročilo seminarja kot povratna informacija za formalna pogajanja za ciljno obdobje po letu 2012, ki se bodo začela leta 2005;
7.
prepričan je, da mora prihodnja ureditev temeljiti na skupnih, vendar različnih odgovornostih, na stalnem in večjem zmanjševanju emisij in na prizadevanju več držav za zmanjševanje emisij, še posebej Združenih držav na eni ter Indije, Kitajske in drugih naprednih držav v razvoju na drugi strani; zato poziva Komisijo in države članice, da med pogovori z mednarodnimi partnerji, zlasti z ZDA, Kitajsko in Indijo, poudarjajo potrebo po varovanju podnebja;
8.
meni, da mednarodno konkurenčna podjetja, še posebej energijsko intenzivna industrija, zahtevajo sektorski pristop k prihodnjim mednarodnim ciljem za zmanjševanje emisij, da bi zagotovili enakovredne pogoje v mednarodnem merilu; poziva Komisijo in države članice, da v razprave vključijo sektorski pristop;
9.
priznava morebitno nevarnost prepuščanja virov energije z vsebnostjo ogljika naprednejšim državam v razvoju;
10.
poziva države, ki še niso ratificirale Kjotskega protokola, naj to čimprej storijo; poziva ZDA in Avstralijo, da ponovno pretehtajo svojo odločitev, da ne bodo sodelovale ter najprej spoštujejo svojo obveznost iz UNFCCC za zmanjšanje emisij na raven iz leta 1990;
11.
poziva Komisijo, da pri vsaki analizi stroškov in koristi podnebnih sprememb upošteva možnost sprejema obmejnih prilagoditvenih ukrepov za trgovino za nadomestilo vsakemu konkurenčnemu naprednemu proizvajalcu industrijskih držav, ki morebiti nimajo omejitev uporabe virov energije z vsebnostjo ogljika;
12.
vztraja pri potrebi po večji finančni pomoči za prilagoditvene ukrepe državam v razvoju, s posebno pozornostjo najmanj razvitim državam; poudarja tudi, da imajo vse države v razvoju pravico do gospodarskega razvoja; opozarja pa, da naj države v razvoju ne ponavljajo prakse onesnaževanja industrijskih držav ter da mora EU razviti močne mehanizme, npr. s pomočjo agencij za kreditiranje izvoza držav članic EU, za podporo tehnologijam za preskok v energetski in prometni sektor držav v razvoju za spodbujanje načinov razvoja z uporabo virov energije z nizko vsebnostjo ogljika;
13.
poziva Komisijo in države članice, naj uresničijo merljiv napredek v gospodarstvu z viri energije z nizko vsebnostjo ogljika; spodbuja države članice, da delijo izkušnje in najboljšo prakso med seboj in z državami iz drugih delov sveta;
14.
poziva prihodnje predsedstvo VB in Avstrije, da z večanjem obvez in števila mednarodnih partnerjev v procesu zagotovita ohranjanje in povečevanje zagona glede podnebnih sprememb;
15.
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji, vladam in parlamentom držav članic, sekretariatu UNFCCC z zahtevo, da se razdeli vsem pogodbenicam, ki niso članice EU.
