Nobelovi nagrajenci na slavnostnem delu zasedanja Evropskega parlamenta
Evropsko državljanstvo
2007-05-10 - 16:17
Nobelovi nagrajenci v dvorani EP
Na dan Evrope je na slavnostnem delu plenarnega zasedanja sodelovalo tudi 11 Nobelovih nagrajencev, ki so se odzvali povabilu Evropskega parlamenta za počastitev 50. obletnice podpisa Rimskih pogodb.
Slavnostno sejo je odprl predsednik parlamenta Hans-Gert PÖTTERING, ki je pozdravil prispevek znanstvenikov k napredku Evrope: " Vaše delo, dosežki temeljijo tudi na viziji prihodnosti in ob 50. obletnici moramo izkoristiti to priložnost za pogled v prihodnost. Veselimo se, da boste delili vaš pogled in vaše zamisli o prihodnosti z nami. Čakajo nas skupna prizadevanja, potrebujemo vse moči za skupno delo. Naj izpostavim pomembne vidike: izobraževanje, skupni evropski raziskovalni prostor, evropski raziskovalni svet, več patentov, podnebne spremembe, oskrba z energijo, razvoj inovacij in konkurenčnosti, odličnost na področju raziskav, da bi se soočila z globalno konkurenco. Evropska unija ima odgovornost za mir, demokracijo in človekove pravice, ter pravično tržno gospodarstvo.
Mir pomeni pripravljenost graditi mostove. Pripravljeni smo spodbujati gradnjo mostov med kulturami in srečanje verskih skupnosti je korak k boljšemu medsebojnemu razumevanju. Zavzemati se moramo za strpnost in dialog med kulturami in narodi, pri nas, kot tudi na Bližnjem vzhodu, Afriki in povsod po svetu. Globalizacija ni grožnja ampak priložnost, da ohranimo vodilno vlogo na področje mednarodnega sodelovanja. (...) Skupno evropsko delo je nujno potrebno in le če bomo solidarno delovali, vsi skupaj kot ena evropska družina, bomo imeli skupno evropsko prihodnost. Pri tem naj nas stimulirajo ideje ustanovnih očetov Evrope, pa tudi Nobelovih nagrajencev."
Rita LEVI-MONTALCINI (medicina, 1986; IT): "Petdeset let po ustanovitvi Evropske skupnosti smo danes tukaj zato, da proslavimo to čudovito zmožnost Evrope, ki je združila kar 27 držav. EU je zagotovila mir, blaginjo in razvoj v vseh državah, ki so vključene v to veliko družino. Menimo, da je razvoj mogoče še razširiti, tako količinsko kot kakovostno. Dosegli smo že odlične rezultate, upamo, da bomo tako napredovali tudi v prihodnje, ne le v Evropi, temveč v vsem svetu. Želeli bi zagotoviti predvsem kakovost našega razvoja in razvoja sveta. Ne želimo le vedno večjih količin. Bila sem priča grozot 2. svetovne vojne, fašizma in nacizma. Sedaj opažam upanje v prihodnje projekte in presrečna sem, da se lahko udeležim tega izjemnega dogodka."
Timothy HUNT (medicina, 2001; UK): "Rojen sem bil med 2. svetovno vojno, odraščal sem lačen in sem bil zelo hvaležen za skupno kmetijsko politiko, ki nam je omogočila, da nismo bil več lačni. Danes ima naša družba težave s debelostjo, a za to ne bi krivil skupne kmetijske politike. Ko sem bil star 12 let, sem s šolo potoval v Pariz - ljubezen na prvi pogled. Kasneje istega leta sem šel s starši v Rim. Nikoli nisem povsem razumel tistih mojih sonarodnjakov, ki so sumničavi do Evrope. Preden sem začel obiskovati univerzo, sva s prijateljem šla kolesarit ob Renu - in bilo naju je strah, saj bilo tam polno Nemcev. Ko smo bil otroci, nam jih je namreč propaganda prikazovala kot grozovita bitja in prav presenečena sva bila, da so ljudje - tako kot mi.
Sem znanstvenik, sodelujem z Japonci, Italijani, Nemci. Prepričan sem, da prav znanost najbolj spodbuja sodelovanje in mobilnost. Zahvaljujem se prejšnjemu komisarju Busquinu in sedanjemu komisarju Potočniku za podporo evropski znanosti. Govorimo o gospodarstvu, ki temelji na znanju, a predmet mojega dela in mojih kolegov je, kako razbliniti meglo neznanja. Po vsej Evropi vidimo, da se ljudje bojijo odličnosti in želijo ostati povprečni. Dobro je biti odličen nogometaš ali operni pevec, rock zvezda - nihče pa ne želi uspeti v fiziki. Od 20 najboljših svetovnih univerz jih je kar 15 v ZDA, ena na Japonskem, tri so v Veliki Britaniji in ena v Švici, ki ni članica EU. Razmislite o tem."
Reinhard SELTEN (ekonomija, 1994; DE): "V 50 letih po sklenitvi rimskih pogodb je gospodarska integracija naredila velik napredek. Dolgo je trajalo, a šlo je za temeljite spremembe. Marsikaj smo imeli za nemogoče, na primer monetarno unijo, ki pa se je izkazala za velik uspeh. Kmalu bo verjetno sprejeta tudi nova temeljna pogodba, ki bo povezovala Evropo - upam, da bo tudi v tej pogodbi položaj ECB nespremenjen in bo ostala neodvisna. Gospodarska integracija seveda še ni zaključena. Primer: prevzem newyorškega ponudnika električne energije s strani kalifornijskega ponudnika v ZDA ni problematičen, v Evropi pa še nismo tako daleč. Pomembno je spodbujati močnejšo evropsko identiteto. Ljudje se morajo v prvi vrsti počutiti Evropejci.
Jezikovne ovire so velike - za ta problem potrebujemo rešitev, a prevlada enega jezika ne more biti odgovor. Sprejemljiv je le jezik, pri katerem nihče ne bi bil prikrajšan. Jezik kot je esperanto, bi to omogočil. Esperanto je tako preprost, da bi se splačalo najprej naučili esperanto in nato nek drug tuj jezik. Le nekaj držav bi moralo na začetku skleniti pogodbo o poučevanju esperanta, potem bi se to širilo. Podobno, kot je bilo postopno pri schengenskem sporazumu ali pri evroobmočju"
Carlo RUBBIA (fizika, 1984; IT): "Tragičnih dogodkov druge svetovne vojne v Evropi in njihovih posledic ne bomo nikoli pozabili. A obdobje med in po vojni je pokazalo, kako pomembna je znanost, spodbujalo se je naravoslovje in raziskave, toda ZDA so bile v tem razvoju hitrejše. Ko smo vzpostavili močno mednarodno sodelovanje, smo začeli razmišljati tudi o političnem skupnem cilju, ki ga praznujemo danes. Na raziskovalnem inštitutu CERN v Ženevi danes deluje približno 7000 znanstvenikov z vsega sveta, ki si lahko delijo informacije in dobro sodelujejo tudi preko spleta. Tako sodelovanje na svetovni ravni je lahko model za druge projekte, na področju nuklearne fizike, biologije in drugih znanosti. Spodbuditi moramo okrepljeno sodelovanje, ki bo porodilo nove ideje."
Martinus VELTMAN (fizika, 1999; NL): "Sam sem velik podpornik EU, a svoje kariere si sploh ne bi mogel predstavljati brez CERN, ki je nastal le nekaj let prej. Njegova velika prednost je, da deluje le v dveh jezikih - angleščini in francoščini. Sedaj delovanje Evrope v 23 jezikih ni smiselno, veliko se zgubi. Morda bi morali razmisliti tudi o tem - tisti, ki so ustvarjali evro, so vedeli, kako rešiti problem. Delam v ZDA in ko sem sestavljal svoj prvi računalnik, sem dvignil telefon ter v petih minutah uredil vse za dele, bodisi iz Kalifornije, bodisi s Floride. Z elektronsko pošto je še lažje. Pa poskusite kaj takega v Evropi! (...) Tega, kako se v Evropi delijo sredstva za znanstveno raziskovanje, ne moremo poimenovati resno delo. Ne veste, kam gre denar, odbor desetih ljudi razdeli denar med tisoč malih projektov, ob tem pa ne razume niti 10 odstotkov tega, kar delajo. Polagam vam na srce, da so spremembe potrebne. (...) Rad bi zaključil z osebno noto in ob tem citiral slavnega francoskega filozofa Jean-Paula Sartra. Bil je brez dlake na jeziku, izjavil je marsikaj in dejal tudi nekaj, kar zveni nasilno - ni se nam treba z njim strinjati. Rekel je: "Trpljenje Palestincev, opravičuje tudi terorizem." Moje mnenje? Ne smete bojkotirati ljudi, ki živijo v koncentracijskem taborišču."
Dick OOSTING, predstavnik Amnesty International (mir, 1977): "Nobelova nagrada za Amnesty International pred 30 leti bil korak, ki je pokazal, da so človekove pravice pogoj za mir. Danes se to zdi samoumevno. To kar je bilo najprej mirovni projekt, je danes bistveno bolj unija vrednot, ki nudi blaginjo, svobodo, pravo in želi tudi spreminjati svet. V središču vsega so človekove pravice. Če si ogledamo revščino, diskriminacijo tudi v Evropi, vidimo da je še toliko bolj potrebno spoštovati človekove pravice. Spreminja se podnebje, soočamo se s številnimi težavami. EU dela veliko in evropski državljani želijo, da EU prevzame vodilno vlogo. Treba je zapolniti vrzel med besedami in dejanji, izpolnjevati obljube, biti verodostojen. Razkorak ni nikjer tako očiten kot prav tu. Svet EU in države članice si ne smejo zatiskati oči pred tem, kar se dogaja izven naših meja. Pomislimo na boj proti terorizmu, pomislimo na diskriminacijo. Ekonomski interesi še vedno premagajo interese na področju človekovih pravic. Dvojna merila spodkopavajo številna prizadevanja, kar se vidi na področju konfliktov, urejanja razmer. V današnjem svetu temeljnih človekovih pravic ne upoštevamo dovolj in barantamo z njimi. Delati moramo z vami in moramo tudi pritiskati na EU, naj stori več in naj to naredi bolje."
John HUME (mir, 1998; UK): "Delam za mir in moram reči, da so name v veliki meri vplivale tudi izkušnje v EP. Ob prvem prihodu v Strasbourg leta 1979 kot novoizvoljeni evropski poslanec sem šel na sprehod. Na mostu iz Strasbourga v Kehl sem začel razmišljati in si rekel - na eni strani je Nemčija, na drugi Francija - če bi tu stal tik po koncu druge svetovne vojne, najhujše polovice stoletja v zgodovini, in rekel mimoidočemu: čez 20 let boste skupaj, bi me poslali k psihiatru - a zdaj so skupaj in našli smo dobre rešitve. EU je najboljši primer upoštevanja treh načel: spoštuj razlike, vzpostavi skupne institucije, začni proces zdravljenja. Mirovni proces na Severnem Irskem - spor je trajal 300 let - spoštuje prav ta načela in s spoštovanjem skupnega interesa bo čez generacijo ali dve živela nova Irska."
Smo v novem tisočletju, priča smo tehnološki revoluciji, transportni, svet je postal bistveno manjši in lažje ga premaknemo. Moramo poskrbeti za to, da bomo ustvarjali svet brez konfliktov in vojne. Če ne bomo zmanjšali količin orožja, lahko pride do konca sveta. Upoštevati moramo tri načela in jih širiti po svetu. Tudi ZDA je treba spomniti na filozofijo njihovih ustanoviteljev, videl sem jo na Lincolnovem spomeniku: E pluribus unum - enotni v različnosti, svet brez vojn, brez spopadov."
David TRIMBLE (mir, 1998; UK): "Evropa je imela v 50 letih obdobje miru brez primere. Ob tej obletnici pa moramo pogledati tudi v prihodnost, onstran naših meja, preostali del sveta. Evropa ne bi smela gledati le sebe, biti samoljubna. Ne sme se zapirati. Ne smemo graditi sveta, blokov, ki bi tekmovali med seboj. Ne smemo zatiskati oči pred konflikti, delitvami, problemi v različnih delih sveta. Svet je danes majhen, noben konec sveta ni nekje daleč. V zadnjih letih smo videli, kako lahko najbolj oddaljen konec sveta vpliva na vse. Podpirati moramo blaginjo, potrebujemo različne oblike pomoči, tudi take, da bomo z njimi preprečevali korupcijo, potrebujemo pravično trgovino, treba je pomagati ekonomijam, družbam drugod po svetu, da se bodo soočali z nami. Bilo bi tragično, če bi protekcionizem in lokalne interesne skupine Evropi preprečile, da doseže napredek, ki je na dosegu roke."
Mairead CORRIGAN MAGUIRE (mir, 1976; UK): "Zelo arogantno bi bilo, če bi trdili, da imamo odgovore na vse konflikte povsod po svetu. Lahko bi rekli, da jih nekaj imamo in da se želimo naučiti še kaj več. Ena od lekcij, ki jih lahko delimo z vami je, da paravojaške skupine, terorizem in nasilje ne rešujejo globokih etničnih konfliktov, kar velja za Severno Irsko, Bližnji vzhod in ves svet. Navsezadnje vladi v Londonu in Dublinu nista bombardirali Belfasta, ko smo imeli probleme - zakaj se torej bombardira Afganistan in Irak? Imamo dvojna merila: na Bližnjem vzhodu Izrael vzpostavlja novi apartheid, svet pa molči. Narediti moramo več. Ne le govoriti. Takoj moramo ukiniti gospodarske in politične ukrepe proti Palestincem. Palestinci so demokratično z 78 odstotki izvolili Hamas, v zahvalo pa se pogrezajo vedno globlje v revščino. To ne bo odgovorilo na vprašanje izraelsko - palestinskega konflikta. Vi imate priložnost, da jim pomagate."
Elisabeth WILLIAMS (mir, 1976; UK): "Svetovno poročilo o lakoti navaja, da vsako leto 842 milijonov naših sester in bratov umre zaradi lakote, do leta 2020 bo zaradi AIDS umrlo 20 odstotkov za delo sposobnih Afričanov. Znova ponavljam: 11. september je grozovito dejanje, več kot 3000 ljudi je umrlo v imenu Alaha - a istega dne je zaradi lakote umrlo 90.615 in nihče ni rekel nič. V svetu, kjer se odločamo za orožje namesto hrano, ne bi smeli žugati s prstom. Vsakih 6 sekund umre otrok, čigar smrt bi lahko preprečili.
Na žalost lahko danes predstavim le številke povezane z uničenjem in smrtjo. Čas je da se soočimo z bolečino, pozvati je potrebno vlade, da postanejo odgovorne za trpljenje posameznika. Ne smemo izkoriščati stvarnika za izgovor, naj gre za Alaha, Boga, Budo, ne smemo ubijati in uničevati v njihovem imenu. Potrebujemo pogum, zavzetost, zaščititi nedolžne. Za orožje se vsako leto porabi tisoč milijard dolarjev, ta številka še narašča - predolgo smo to tolerirali, zato pozivam Evropski parlament, da sprejme novo zakonodajo, ki bo določila, da je treba odstotek vojaškega proračuna nameniti razvoju mirovnih projektov, ki bodo izboljšali kakovost človeškega življenja."
Lech WAŁESA (mir, 1983; PL): "Že dolge generacije se srečujemo s spremembami. Svet je bil v preteklosti razdeljen, povsem drugačen. Danes nam je uspelo odstraniti številne ovire in poskrbeti za razvoj. Kar analiziramo danes, so dosegli naši straši, to je plod njihovega dela. Evropa je lahko združena in taka tudi bo. To misel smo sedaj uresničili - koliko generacij je bilo potrebnih, s kakšnimi metodami smo se borili za to, da smo dosegli ta cilj. Kot revolucionarju pa se mi zdi, da je to še premalo. Danes smo sicer dosegli združitev, a soočamo se tudi z globalizacijo. Potrebujemo idejo, za katero se bomo borili, ki jo bomo želeli uresničiti in na katero bomo pomislili, ko se bomo soočali s problemom. Po mojem mnenju bi morali pri teh dosežkih in izvajanju naših idej upoštevati tudi naše vrednote in graditi na njih. Imamo predpise za zračni promet, za čas, nimamo pa predpisov glede vrednot. Govorimo o boju proti lakoti, a to so zgolj delčki mozaika. Naša generacija mora trdno zapisati vrednote, naj bodo verske ali ne verske, tako bomo dosegli rešitve. Če jih bomo zapisali, se bomo lahko soočili s številnimi izzivi. Predpise potrebujemo tudi na področju vrednot. Slovesno bi rad naznanil, da je to revolucionarna ideja, ki vam jo danes predajam. Potrebujemo katalog vrednot in zagotavljam vam, da bomo lahko na ta način rešili vse probleme - ne z danes na jutri, ampak to je lahko moto naše generacije. (...) Ta generacija je generacija, ki je dosegla blaginjo, razvoj, mir, a moramo se še naprej pogovarjati, kaj še lahko storimo, katere strukture lahko pri tem uporabimo in na njih gradimo. Dober primer je bil, ko smo združili oba bloka. Sedaj pa se moramo soočiti z globalizacijo. Če nam bo to uspelo, bomo lahko tako uspešni kot naši predhodniki pred 50 let, potem bomo lahko razvili vizijo za razvoj sveta."
20070507IPR06397
SL
1
PHOTO
20070510PHT06562.jpg
-//EP//DTD IM-PRESS 20050901 IPR DOC XML V0//EN
-//EP//STYLESHEET IM-PRESS 20050901 IPR DOC XML V0//EN
