P6_TA(2007)0056
Humanitarni položaj beguncev iz Iraka
B6-0052 , 0054 , 0056 , 0058 , 0060 in 0065/2007
Resolucija Evropskega parlamenta o iraških beguncih
Evropski parlament
, –
ob upoštevanju svojih prejšnjih resolucij o pravici beguncev do mednarodne zaščite,
–
ob upoštevanju svoje prejšnje resolucije o razmerah v Iraku,
–
ob upoštevanju Konvencije Združenih narodov iz leta 1951 o statusu beguncev (Konvencija o beguncih) in Protokola o statusu beguncev iz leta 1967,
–
ob upoštevanju nujnega poziva Visokega komisarja Združenih narodov za begunce (UNHCR) z dne 7. februarja 2007 za večjo mednarodno pomoč državam gostiteljicam beguncev iz Iraka, mnenja UNHCR o vračanju in potrebi po mednarodni zaščiti Iračanov izven Iraka z dne 18. decembra 2006 ter dokumenta UNHCR iz 8. januarja 2007 z naslovom "Dodaten poziv – odgovor na razmere v Iraku",
–
ob upoštevanju vodilnih načel UNHCR o notranjem razseljevanju z dne 11. februarja 1998,
–
ob upoštevanju Direktive Sveta 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite UL L 304, 30.9.2004, str. 12.
(Direktiva o izpolnjevanju pogojev),
–
ob upoštevanju člena 115(5) svojega Poslovnika,
A.
ker nasilje in kazniva dejanja vključujejo oborožene rope, ugrabitve zaradi izsiljevanja, nadlegovanje, usmrtitve, uboje ljudi, vpletenih v politične procese ali dejavnosti obnove, etnično čiščenje, sabotažo javne infrastrukture, kot so električne napeljave in plinovodi, ter napade velikih razsežnosti z brezobzirno uporabo bomb in/ali drugih razstreliv proti civilistom, zaradi česar je na sto tisoče ljudi prisiljenih k selitvi znotraj države in izven nje, zlasti v Jordanijo in Sirijo pa tudi v Egipt, Libanon, Turčijo, Iran in dlje, kar je edinstveno razdejanje na Srednjem vzhodu,
B.
ker se nad številnimi skupinami iraškega prebivalstva še vedno izvaja pregon, zlasti nad strokovnjaki, ženskami, Iračani, zaposlenimi pri tujih podjetjih, organizaciji Združenih narodov ali drugih mednarodnih organizacijah, vključno z mednarodnimi nevladnimi organizacijami, ter nad etničnimi in verskimi manjšinami, kot so kristjani, Judje in Mandejci; ker so notranje razseljene osebe pogosto žrtve kršenja človekovih pravic, ki je posledica etničnih in verskih razlik, ali politične in kazenske ureditve; ker se je varnost državljanov tretjih držav in oseb brez državljanstva, zlasti približno 34.000 palestinskih beguncev in tisoče beguncev iz Turčije, Irana, Sirije in Iraka, bistveno poslabšala,
C.
ker je po ocenah organizacije Združenih narodov po Iraku razseljenih 1,8 milijona ljudi, medtem ko je iz države zbežalo skoraj 2 milijona Iračanov,
D.
ker skuša vsak mesec Irak zapustiti 50 000 ljudi in ker so sosednje države beguncem, ki prosijo za azil, omejile dostop, zaradi česar so se morali številni vrniti v Irak ali so ostali ujeti na meji,
E.
ker UNHCR in Mednarodni odbor Rdečega križa beguncem občasno namenita humanitarno pomoč, vendar je položaj beguncev in drugih razseljenih Iračanov vse slabši, primanjkuje jim namreč vode, hrane, goriva in zdravil, in ker humanitarne organizacije pozivajo, naj se zaradi vse večjih potreb v Iraku in sosednjih državah zagotovijo ustrezna sredstva,
F.
ker številne države gostiteljice iraškim beguncem omejujejo vstop in uvajajo stroge zahteve za zadrževanje, kot je zmanjševanje režima začasne zaščite in/ali težje podaljševanje vizumov, zaradi česar večina Iračanov hitro izgubi pravni status,
G.
ker se večina držav članic EU, razen Švedske, pri sprejemanju iraških beguncev vede podobno restriktivno,
H.
ker po običajnem mednarodnem pravu velja pravna obveznost, da se beguncev, ki jim grozi pregon ali so resno ogroženi, ne vrača, in da se prosilcem za azil, ki bežijo pred močno razširjenimi zlorabami človekovih pravic in splošnim nasiljem, omogoči vstop v določeno državo, vsaj začasno, da se lahko preverijo za pridobitev statusa begunca,
I.
ker Egipt, čeprav ni sosednja država, gosti veliko število beguncev in ker Sirija, ki gosti visok delež iraških beguncev, ne priznava več režima začasne zaščite, ki se je doslej izvajal brez omejitev,
1.
poziva države, ki mejijo na Irak, naj nemudoma izpolnijo svojo pravno dolžnost ter sprejmejo begunce, zlasti tiste, ki so ostali na njihovih mejah in so pripadniki posebej izpostavljenih manjšin, kot so Palestinci brez državljanstva, ali verskih in etničnih manjšin;
2.
pozdravlja nedavni poziv UNHCR za dodatno mednarodno podporo, da bo lahko financiral svoje delo za razseljene Iračane v njihovi državi in v sosednjih državah ter za tuje begunce v Iraku; poziva EU, države članice in druge mednarodne donatorje, naj se odzovejo pozivu UNHCR za podporo programom za iraške begunce ter notranje razseljene osebe v Iraku, Siriji, Libanonu, Turčiji in Iranu ter tudi v Egiptu; meni, da je to nujna zadeva ter poziva, da se za ta cilj nameni znaten del proračuna EU, predvidenega za programe, ki vključujejo Irak;
3.
meni, da je podpora mednarodne skupnosti bistvena za lajšanje trpljenja stotisočev iraških beguncev, notranje razseljenih oseb ali tistih, ki bežijo iz države, zato zahteva od Komisije in držav članic, naj podprejo zaščitne ukrepe UNHCR, usmerjene na minimalno zaščito pred pridržanjem in vračanjem ter na nekaznovanje za nezakonit vstop, pa tudi na izobraževanje, primerna bivališča, osnovno zdravstveno oskrbo ter druge osnovne storitve za tiste v Iraku in zunaj njega;
4.
poziva številne države donatorke, ki so se doslej nerade soočale z regionalno krizo iraških beguncev, naj upoštevajo, da iraške oblasti in prizadete sosednje vlade očitno ne morejo v celoti obvladati krize, ter naj ponovno pretehtajo nujnost zagotovitve finančne pomoči tem državam gostiteljicam, da se na ta način porazdeli breme problema beguncev, tako da se tem beguncem ponudi možnost nastanitve v tretjih državah;
5.
pozdravlja mednarodno konferenco o obravnavi humanitarnih potreb beguncev in notranje razseljenih oseb v Iraku ter v sosednjih državah, ki bo potekala 17. aprila 2007 v Ženevi; poziva Svet, Komisijo, oblasti v regiji in mednarodno skupnost, naj v celoti sodelujejo na tej konferenci in zagotovijo ustrezno finančno podporo;
6.
poziva države članice EU in mednarodno skupnost, naj kot izraz mednarodne delitve bremen prispevajo k ponovni namestitvi iraških beguncev in oseb brez državljanstva, tudi palestinskih beguncev iz Iraka, ki so ostali v regiji;
7.
priznava prizadevanja švedske vlade, hkrati pa poziva države članice EU, naj hitro in pošteno odločijo o vlogah iraških prosilcev za azil, v skladu z mnenjem UNHCR o vračanju in potrebi za mednarodno zaščito Iračanov izven Iraka z dne 18. decembra 2006 ter izpolnijo svoje mednarodne obveznosti in obveznosti po pravu EU ter zagotovijo status begunca ali nadomestno zaščito tistim, ki jim grozi preganjanje ali so resno ogroženi;
8.
priznava prizadevanja nesosedskih držav v regiji, npr. Egipta, za pomoč iraškim beguncem ter poziva to državo, naj iraškim beguncem še naprej pomaga, ohranja svoje meje odprte ter izboljšuje njihove razmere; poziva države gostiteljice Iračanov, naj spoštujejo njihove temeljne pravice ter jim zagotovijo dostop do osnovnih storitev, kot sta zdravstvena oskrba in izobraževanje;
9.
priznava prispevek regionalne kurdske vlade pri pomoči krščanskim skupnostim, ki so notranje razseljene;
10.
poziva iraško vlado, lokalne, regionalne in verske oblasti ter mednarodne koalicijske sile v Iraku, naj nemudoma ukrepajo za izboljšanje varnosti vseh beguncev in notranje razseljenih oseb v Iraku ter naj naredijo konec diskriminatornemu ravnanju;
11.
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Komisiji, Svetu, Visokemu komisarju Združenih narodov za begunce, generalnemu sekretarju Arabske lige, generalnemu direktorju Organizacije islamske konference, vladam in parlamentom Iraka, Irana, Sirije, Jordanije, Libanona, Egipta, Turčije, državam članicam Sveta za sodelovanje v Zalivu ter palestinskim nacionalnim oblastem.
