14.5.2010 B7-0268/2010 PREDLOG RESOLUCIJE ob zaključku razprave o izjavah Evropskega sveta in Komisije
v skladu s členom 110(2) poslovnika
o novi evropski strategiji za delovna mesta in rast Evropa 2020
Stephen Hughes
v imenu skupine S&D
PE441.862v01-00 B7‑0268/2010 Resolucija Evropskega parlamenta o novi evropski strategiji za delovna mesta in rast Evropa 2020
Evropski parlament,
– ob upoštevanju sklepov predsedstva po zadnjem zasedanju Evropskega sveta 25. in 26. marca,
– ob upoštevanju sklepov predsedstva po zasedanjih Evropskega sveta marca 2000, 2001, 2005, 2006, 2007 in decembra 2009,
– ob upoštevanju srečanja voditeljev držav in vlad evroobmočja z dne 7. maja 2010,
– ob upoštevanju sklepov Sveta za ekonomske in finančne zadeve (Ecofin) z dne 9. maja 2010,
– ob upoštevanju sporočila Komisije z naslovom „Evropa 2020: strategija za pametno, trajnostno in vključujočo rast“,
– ob upoštevanju ocene Komisije o lizbonski strategiji (SEC (2010)114),
– ob upoštevanju sporočila Komisije o okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik,
– ob upoštevanju resolucije Evropskega parlamenta z dne 10. marca 2010 o EU 2020,
– ob upoštevanju člena 3 Pogodbe o delovanju Evropske unije,
– ob upoštevanju člena 110(2) svojega poslovnika,
A. ker so zaradi še vedno trajajoče resne finančne, gospodarske in družbene krize pričakovanja v zvezi z novo strategijo Evropa 2020, ki jo bo Svet sprejel v juniju 2010, zelo visoka,
B. ker se več držav članic še vedno sooča z naraščanjem nezaposlenosti, ki bi v EU lahko prizadela do 28 milijonov ljudi, primanjkuje pa ustreznega srednjeročnega političnega odgovora, kar povzroča ogromne težave v življenju družbe in ljudi,
C. ker se zaradi podnebnih sprememb, izgube biološke raznolikosti in negospodarnega izčrpavanja naravnih virov pojavljajo dvomi glede netrajnostne proizvodnje, vzorcev distribucije in porabe, vse to pa kliče k novemu, trajnostnemu modelu razvoja,
D. ker je bil cilj lizbonske strategije zelo konkurenčno, na znanju temelječe gospodarstvo, sposobno trajnostne rasti, z več in boljšimi delovnimi mesti, večjo socialno kohezijo in spoštovanjem okolja,
E. ker Lizbonska pogodba jasno določa, da Unija opredeli in izvaja svoje zunanje delovanje zato, da spodbuja trajnostni gospodarski, družbeni in okoljski razvoj držav v razvoju, pri čemer je glavni cilj odprava revščine, ter da spodbuja vključevanje vseh držav v svetovno ekonomijo,
F. ker je Svet po več mesecih nepotrebnega in dragega odlašanja, ki je resno zaostrilo fiskalno krizo v evroobmočju, pristal na paket ukrepov za ohranitev finančne stabilnosti v Evropi, ki vključujejo tudi evropski mehanizem za finančno stabilizacijo, v okviru katerega je na voljo do 500 milijard EUR;
1. izraža globoko razočaranje nad glavnimi elementi nove strategije Evropa 2020, o kateri se je Evropski svet dogovoril 26. marca;
2. meni, da je Evropski svet zamudil zgodovinsko priložnost, da bi iz sedanje krize potegnil vse potrebne zaključke in določil resnično daljnovidno, ambiciozno in skladno strategijo; glede tega ugotavlja, da je lizbonska strategija kljub svojim metodološkim omejitvam omogočila uravnoteženo in jasno vizijo evropske prihodnosti, ki je sedaj v nevarnosti, da se izgubi;
3. ponavlja svoj prejšnji poziv k enotni in integrirani razvojni strategiji za Evropo, ki naj jasno opredeli dolgoročne smernice gospodarske rasti in določi, kako lahko rast pripomore k izgradnji boljšega, bolj poštenega in trajnostnega gospodarstva, z boljšo porazdelitvijo blaginje med vsemi ljudmi, ter varuje pred pohlepom in skrajnostmi finančnega sektorja; ponovno zahteva, da se strnejo prekrivajoče se strategije, ki naj bi jim v tem času Evropa sledila, in sicer strategija Evropa 2020, strategija trajnostnega razvoja in pakt stabilnosti in rasti; obžaluje, da je Evropski svet zavrnil ta pristop in tako pustil, da je ostal problem politične neskladnosti nerešen;
4. vendar meni, da se bo EU v prihodnjem desetletju pri uresničevanju svojega gospodarskega in družbenega napredka soočila z mnogovrstnimi izzivi, med drugim z negativnimi posledicami recesije, in je prepričan, da ti izzivi zahtevajo temeljit pregled mehanizma, s katerim namerava EU uresničevati cilje na področju zaposlovanja in družbene cilje;
5. meni, da aktualna fiskalna kriza v evroobmočju – zaradi katere 13 od 16 držav članic danes ne izpolnjuje meril pakta stabilnosti in rasti, napovedi ECB, da leta 2011 in 2012 teh meril ne bo mogla izpolnjevati nobena država, ter obsežni in sistematični špekulativni napadi na nacionalne obveznice jasno opozarjajo na pomembne pomanjkljivosti sedanje politike gospodarskega usklajevanja EU, ki temelji zlasti na fiskalni konsolidaciji in nadzoru; poudarja, da je treba za ponovno vzpostavitev zdrave stopnje rasti in uresničevanje cilja trajnostne gospodarske in družbene kohezije nameniti absolutno prednost reševanju trajnih in pomembnih makroekonomskih neravnovesij in razlik v konkurenčnosti znotraj evroobmočja; odobrava, da je Komisija to potrebo priznala v svojem sporočilu o usklajevanju gospodarskih politik;
6. pozdravlja sklepe Sveta, da okrepi upravljanje evroobmočja z novimi instrumenti za reševanje izzivov, ki jih je razkrila kriza, in glede izvajanja podpornega paketa za Grčijo, ustanovitve evropskega finančnega stabilizacijskega mehanizma, okrepitve gospodarskega upravljanja, ureditve finančnih trgov in boja proti špekulacijam; vse to kaže, da Svet sprejema glavno načelo, ki pravi, da se težave v evroobmočju obravnavajo z rešitvami z evroobmočja; meni, da bi morali novi instrumenti tudi okrepiti usklajevanje gospodarskih politik med državami članicami EU, da bi preseglo nadzor in se približalo proaktivnemu usklajevanju gospodarske politike, zajemalo pa bi tudi okrepljene mehanizme za izvajanje strategije Evropa 2020; glede tega obžaluje, da je Komisija sicer predlagala daljnosežne predloge za okrepitev proračunskega nadzora, ni pa predlagala dovolj pomembnih rešitev za ponovno vzpostavitev in uresničevanje dolgoročnih stopenj gospodarske rasti in za pravilno usmerjeno usklajevanje gospodarske politike, ki bi si prizadevalo za razvoj skupne proračunske strategije v okviru celovite strategije Evropa 2020;
7. zato poziva delovno skupino, ki jo je Evropski svet ustanovil marca 2010, da pripravi konkretne predloge o globljem in širšem gospodarskem usklajevanju;
8. je seznanjen s petimi krovnimi cilji glede stopnje zaposlenosti, pogojev za raziskave in razvoj, zmanjšanja emisij toplogrednih plinov, izboljšanja stopnje izobrazbe in pospeševanja socialne vključenosti, o katerih se je dogovoril Evropski svet; obžaluje, da ti krovni cilji niso izraženi v okviru skladne in dosledne trajnostne razvojne strategije, ki bi združevala gospodarsko, socialno in okoljsko politično agendo;
9. obžaluje, ker sklepi Evropskega sveta ne upoštevajo, da se mora krhki proces okrevanja, ki sedaj poteka, v celoti odražati v novi strategiji 2020, in sicer z oblikovanjem dosledne in vključujoče politične agende, ki bo naravnanost makroekonomske politike v celoti vključila v to strategijo ter tako zagotovila, da potrebna konsolidacija proračuna ne bo spodkopala uresničevanja strategije, zlasti na področju boja proti brezposelnosti, ter z oblikovanjem primernih in dobro usklajenih naložb v infrastrukturo in znanje; je vznemirjen zaradi sklepov Sveta z dne 9. maja, ki pozivajo k trdni zavezi k pospešeni konsolidaciji javnih financ, saj bi taka zaveza lahko ogrozila politične zaveze v strategiji Evropa 2020, spodkopala pot do uresničevanja trdnih in poštenih držav blaginje in ogrozila še vedno krhki proces obnove ter vodila v dodatno izgubo več milijonov delovnih mest v srednjeročnem obdobju;
10. poudarja, da so nedavni dogodki, povezani z instrumenti zamenjave kreditnega tveganja državnih obveznic, ki so jih uporabljali finančni špekulanti, in so privedli do neupravičeno visokih ravni več nacionalnih pribitkov, nujno opozorili na dejstvo, da imajo pomanjkljivosti in nestabilnosti finančnega regulativnega in nadzornega okvira neposreden negativni učinek na trajnost nacionalnih gospodarstev in stabilnost evroobmočja; odločno podpira nujno sprejetje okrepljenega in ambicioznega finančnega nadzornega okvira, ki bo zagotavljal ustrezno regulacijo in nadzor za vse finančne proizvode, transakcije in institucije v EU; poudarja, da potreba po preglednem trgu in okrepljeni evropski regulaciji ni povezana le z učinkovitim nadzorom trga, temveč tudi z evropsko suverenostjo;
11. je seznanjen s krovnim ciljem o stopnji zaposlenosti za moške in ženske; obžaluje, da se pri tem cilju ne upošteva kakovost zaposlitve; ponovno poudarja, da bi morala biti visokokakovostna zaposlenost glavna prednostna naloga strategije 2020; zato poziva k novi zakonodajni agendi, da bi okrepili pravice in delovne pogoje delavcev, vključno z revizijo direktive o napotitvi delavcev in novimi ali revidiranimi direktivami o shemah minimalnega dohodka, delovnem času, neupravičenih posameznih odpustitvah, informiranju in posvetovanju, priznavanju sindikatov, čezmejnih kolektivnih pogodbah, enakem obravnavanju netipičnih delavcev, enaki plači n delovnih inšpekcijah; poziva Komisijo, naj spremeni svojo prakso in naj tega področja ne obravnava, kot da je le predmet sporočil Komisije, ter nujno predlaga vodilne zakonodajne pobude, da zaščiti pravice delavcev; glede tega vztraja, da je treba poiskati rešitve za nezaposlenost mladih;
12. ugotavlja, da je Evropski svet ponovno potrdil zavezo, ki jo je sprejel decembra 2008, da bo do leta 2020 zagotovil 20 % zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, 20 % povečanje porabe energije iz obnovljivih virov energije in 20 % zmanjšanje porabe energije na račun energetske učinkovitosti; poziva Komisijo, naj predlaga zakonodajo za povečanje ciljev za zmanjšanje emisij na 30 odstotkov in več; obenem naj predlaga politike, ki bodo zagotovile stvarno spremembo proizvodnje, distribucije in porabe v smeri dejanske trajnosti, z novimi priložnostmi za rast in nova zelena delovna mesta; ponovno poudarja, da bo prehodno obdobje zahtevalo obsežno in hitro preobrazbo evropske industrije na podlagi trajnostne evropske industrijske politike, obenem pa tudi ukrepe za pomoč delavcem pri prehodu v novo, okoljsko trajnostno gospodarstvo;
13. opozarja Komisijo na pričakovanja evropskih državljanov, da bo Unija pospeševala čistejšo, bolj varno in bolj zdravo družbo; poziva Komisijo, naj v zakonodaji še naprej uporablja načeli „plača povzročitelj obremenitve“ in „previdnostno načelo“, ki sta ključna elementa za uspešno trajnostno gospodarsko okrevanje; je razočaran nad doseženim napredkom glede trajnostne razvojne strategije; poziva Komisijo, naj predlaga novo, čvrsto strategijo o biotski raznovrstnosti, katere cilj bo zaščititi naravne habitate in ekosisteme; obžaluje, da niso ukrepi glede prevencije in zmanjševanja neenakosti na zdravstvenem področju višje na seznamu prednostnih nalog za leto 2020;
14. obžaluje, ker v strategiji za leto 2020 ni želje, da bi vzpostavili resnično skupno evropsko energetsko politiko; poudarja, da je delujoči notranji trg sicer eden od ključnih ciljev za Evropo in da je treba hiteti z izvajanjem tretjega energetskega svežnja, vendar pretirano poudarjanje tega dela evropske energetske politike škodi drugima dvema ciljema – trajnostnemu razvoju in zanesljivosti oskrbe; opozarja, da notranjega trga ni mogoče obravnavati ločeno od zunanje razsežnosti in da Evropa potrebuje pravo skupno evropsko energetsko politiko, ki bo dejansko vplivala na zanesljivost oskrbe z energijo, podnebne spremembe in dostopnost energije; poziva Komisijo, naj začne oblikovati evropsko energetsko skupnost, ki bo v celoti odgovorna za vse vidike energetske politike; upošteva, da bi morala vsaka država članica prevzeti odgovornost za mešanico energetskih virov, ki jo uporablja, upoštevajoč razpoložljive vire in podnebne, hidrološke, geološke in geografske danosti, vendar v okviru evropske strategije;
15. poudarja, da je treba trajajočo gospodarsko krizo izkoristiti za premik v smeri nizkoogljičnega in z vidika naravnih virov gospodarnejšega gospodarstva; poudarja, je za uspešno zmanjšanje porabe snovi z veliko vsebnostjo ogljika kot virov energije in vsesplošno drastično zmanjšanje porabe naravnih virov potrebna hitra in obsežna preobrazba; zato pozdravlja vodilni pobudi „Evropa, gospodarna z viri in “Industrijska politika za dobo globalizacije“, vendar ugotavlja, da manjkajo politični instrumenti za zagotovitev potrebnih sprememb; poziva Komisijo, naj predstavi analizo o tem, kako uresničiti premik industrije v smeri nizkoogljičnega gospodarstva, revidira svoj delovni program in predstavi politične predloge;
16. pozdravlja okvir za razvoj digitalne agende za Evropo, ki je določen v strategiji EU 2020, vendar obžaluje, da kljub nujnosti ukrepanja niti strategija niti načrtovanje iz leta 2010 ne vsebuje konkretnih ukrepov in ciljev za uresničitev te vizije; poziva Komisijo, naj predstavi celovit akcijski načrt s časovnim razporedom in cilji za zagotovitev hitrih in oprijemljivih rezultatov za odprto in uspešno digitalno družbo;
17. poudarja, da je za večje projekte raziskav in razvoja, bistvene naložbe v energetsko infrastrukturo, nove pristojnosti EU na področju vesoljske politike in financiranje politike inovacij EU potrebna trdna, verodostojna in trajnostna finančna podpora EU, da se uresničijo bistveni cilji EU za leto 2020;
18. je prepričan, da je za trajnostni razvoj evropske industrije potreben intenziven dialog z zaposlenimi in delavci, saj v prihodnost usmerjena industrijska politika potrebuje inovacije, pametno prestrukturiranje, izboljšanje postopkov in razvoj meril usposobljenosti, to pa je z udeležbo zaposlenih in delavcev boljše;
19. opozarja, da mora Evropska unija ogromno investirati v prometno infrastrukturo, kot so vseevropska prometna omrežja (TEN-T), da bi povečala gospodarsko rast, izboljšala socialno in ozemeljsko kohezijo ter oblikovala trajnosten in interoperabilen prometni sitem; poziva k medsebojnemu povezovanju načinov prevoza in pametni uporabo logistike, saj bodo potrebne inovacije, nove tehnologije in finančna sredstva, da se prometni sektor dekarbonizira in postane trajnosten;
20. meni, da bi morala biti v novi strategiji za leto 2020 osrednja nova strategija enotnega trga; poudarja, da je treba sprejeti celosten pristop k enotnemu trgu, ki bo v celoti vključeval pomisleke državljanov, zlasti prek socialnih politik in politik, usmerjenih v potrošnike;
21. pozdravlja, da Evropski svet predlaga socialno vključenost, zlasti prek prednostnega zmanjševanja revščine, globoko pa obžaluje odsotnost jasnih ciljev in pobud glede tega vprašanja; meni, da je ta namen eden od poglavitnih ciljev strategije EU 2020; poziva k oblikovanju dolgoročne strategije za boj proti revščini z daljnosežnimi cilji za zmanjšanje revščine, tudi pri ženskah, otrocih in starejših, ter za revščino pri zaposlenih, vključno z usklajeno stanovanjsko strategijo v Evropi;
22. v povezavi s cilji zmanjšanja revščine opozarja na svoje pretekle predloge za sheme minimalnih dohodkov in sheme nadomestnih dohodkov iz prispevkov za socialno varnost, ki zagotavljajo vsaj 60 % nacionalnega povprečja ekvivalentnega dohodka, in na dogovor glede časovnega razporeda za doseganje tega cilja;
23. poziva Komisijo in države članice, naj na podlagi krovnih ciljev za stopnjo zaposlenosti in zmanjšanje revščine določijo niz delnih ciljev na ravni EU in na nacionalni ravni, katerim naj sledijo konkretne politike in mehanizmi za spremljanje, vključno s kazalniki;
24. opozarja, da so javne storitve, zlasti socialne službe, bistveni element socialne vključenosti; poudarja, da so lokalne, regionalne in nacionalne oblasti pridobile široke diskrecijske pristojnosti za zagotavljanje teh storitev; obžaluje, da storitve splošnega gospodarskega interesa niso bile deležne zadostne pozornosti, saj gre za bistvene kanale za naložbe oziroma za zagotavljanje nujnih storitev za državljane in gospodarstvo; opozarja, da so javni ponudniki tovrstnih storitev dolgo časa zahtevali večjo pravno varnost za zagotavljanje teh storitev, in sicer v povezavi z načelom subsidiarnosti in lokalne samouprave; zato poziva k oblikovanju zakonodajnega okvira, ki bo upošteval nove določbe v pogodbi;
25. obžaluje, da krovni cilji, ki jih je opredelil Evropski svet, ne vključujejo enakosti med spoloma kot osrednjega cilja strategije EU 2020; zato poziva, naj zakonodajni program za enakost spolov odpravi obstoječi razkorak v plačah med moškimi in ženskami ter naj zagotovi polno udeležbo žensk na trgu dela ob hkratnem spodbujanju poklicnih možnosti za ženske, med drugim z:
– zmanjšanjem razlik v plačah med spoloma na 0–5 % do leta 2020,
– zakonodajnimi predlogi, s katerimi se revidira obstoječa zakonodaja,
– sprožanjem postopkov za ugotavljanje kršitev za države članice, ki tega ne izpolnjujejo,
– okrepitvijo prizadevanj za usklajevanje poklicnega in družinskega življenja z zagotavljanjem dostopnih, cenovno sprejemljivih, prožnih in visokokakovostnih storitev, ob ohranjanju pravic socialne varnosti, zlasti dostopa do otroškega varstva, in sicer s ciljem zagotovitve 50 % potrebnega varstva za otroke v starosti do 3 let in 100 % varstva za otroke v starosti od 3 do 6 let ter izboljšanja dostopnosti do varstva za druge vzdrževane družinske člane;
26. pozdravlja, da je Evropski svet poudaril bistveno vlogo skupne kmetijske politike in kohezijske politike v podporo strategiji EU 2020; poziva k močni povezavi med strategijo EU 2020 in kohezijsko politiko, ob upoštevanju morebitnega velikega vpliva kohezijske politike na doseganje dolgoročnih ciljev strategije EU 2020 in na trajnostno in socialno odpravljanje posledic finančne krize; poudarja, da mora biti kohezijska politika bistven element strategije EU 2020 ter da mora biti politika za vse evropske regije, s čimer se dodatno okrepi resnično evropski vpliv strategije; vztraja, da so osnovna načela kohezijske politike – celovit pristop, upravljanje na več ravneh in resnično partnerstvo – bistvenega pomena pri doseganju ciljev strategije EU 2020 in bi jih bilo zato treba v celoti vključiti vanjo; poudarja, da mora biti tudi ozemeljska kohezija sestavni del strategije EU 2020, v skladu z Lizbonsko pogodbo;
27. poudarja, da je treba prihajajoči reformi skupne kmetijske politike in kohezijske politike izpeljati z jasno osredotočenostjo na prispevanja k uresničevanju ciljev, opredeljenih v strategiji 2020; opozarja, da bi bilo treba reformo skupne kmetijske politike do leta 2013 obravnavati, kot da bo v tem kontekstu pripeljala do okoljsko, gospodarsko in socialno trajnostne kmetijske politike, osredotočene na varnost hrane, podnebne spremembe, ozemeljsko kohezijo, varstvo okolja, rast in delovna mesta na podeželju;
28. poudarja, da je ribištvo (tako ribolov v naravi kot ribogojstvo) eden od najpomembnejših stebrov zanesljiv oskrbe s hrano Evropske unije in da je treba zato zagotoviti njegovo trajnost in stabilnost, da bo lahko v prihodnosti z ribiškimi proizvodi v kakovostnem in količinskem smislu prispevalo za potrebe več kot pol milijarde Evropejcev;
29. obžaluje, da se je namenilo premalo pozornosti zunanji razsežnosti strategije Evropa 2020; poziva Komisijo, naj oblikuje svojo „trgovinsko strategijo za Evropo 2020“ na podlagi večstranskega pristopa, da se trgovinsko politiko EU preoblikuje v resnično sredstvo za ustvarjanje delovnih mest, izkoreninjenje revščine in trajnostni razvoj po vsem svetu; je trdno prepričan, da je usklajenost med notranjimi in zunanjimi vidiki politik EU nepogrešljiva ter da mora biti oblikovanje nove trgovinske politike skladno z močno industrijsko politiko ustvarjanja delovnih mest, da se zagotovi gospodarska rast in s tem ustvari številčnejša in boljša delovna mesta;
30. prosi Komisijo, naj čim prej predvidi odprt dialog z Evropskim parlamentom in civilno družbo glede prednostnih nalog EU za obdobje po krogu iz Dohe, zlasti o socialnih in okoljskih standardih ter reformi Svetovne trgovinske organizacije; poleg tega zahteva, da se v vse dvostranske ali regionalne trgovinske sporazume Evropske unije, ki so še v fazi pogajanj, vključijo izvršljive socialne in okoljske določbe, zlasti izvajanje temeljnih standardov dela in drugih vidikov dostojnega dela, kot jih opredeljuje Mednarodna organizacija dela; v zvezi s tem zahteva, da države članice izpolnjujejo svoje mednarodne obveznosti in nemudoma ratificirajo vse dosedanje konvencije Mednarodne organizacije dela, zlasti njeno konvencijo št. 94;
31. poziva Komisijo k širšemu in celovitejšemu pristopu pri svojem zunanjem delovanju, v skladu s konceptom EU o usklajenosti politik za razvoj; opozarja, da nova določba Lizbonske pogodbe zahteva, da se skupna trgovinska politika izvaja ob popolnem spoštovanju načel in ciljev zunanjega delovanja Unije;
32. poudarja, da je bistvenega pomena povečati količino uradne razvojne pomoči za države v razvoju do leta 2020 in po tem ter tudi izboljšati učinkovitost programov pomoči; poudarja, da krepitev razvojnega sodelovanja ni le cilj sam po sebi, temveč spodbuja tudi nastanek novih trgovinskih partnerjev za EU, kar koristi tako državljanom EU kot držav v razvoju; meni, da je bistveno zagotoviti, da cilja svetovnega izkoreninjenja revščine ne ogrožajo druge politike EU; opozarja na zahtevo po takšni skladnosti politike za razvoj, kot je določena v členu 308 Pogodbe o delovanju Evropske unije;
33. vztraja, da sta potrebna večja skladnost in dopolnjevanje med proračuni 27 držav članic EU in proračunom EU, če naj bo strategija Evropa 2020 verodostojna; poudarja, da bi moral imeti glede tega proračun EU večjo vlogo z združevanjem sredstev; zato meni, da mora biti proračun EU za obdobje po letu 2013 osredotočen na bistvene politične prednostne naloge te strategije, za cilj pa bi moral imeti povečanje ravni odhodkov EU do dogovorjene zgornje meje lastnih sredstev 1,24 % bruto nacionalnega dohodka (za plačila) in 1,31 % (za obveznosti); vztraja, naj Komisija pred koncem prvega semestra pripravi kratkoročen in srednjeročen predlog za revizijo zgornje meje v sedanjem večletnem finančnem okviru 2007–13, da bi se našla dodatna proračunska sredstva za začetek izvajanja ciljev strategije Evropa 2020, zlasti kar zadeva financiranje predlaganih vodilnih pobud; opozarja tudi na potrebo po nadaljevanju raziskovanja novih instrumentov financiranja EU, kot so na primer evroobveznice, pa tudi novih sistemov financiranja za proračun EU, vključno z davkom na finančne transakcije in okoljskimi davki; poleg tega poudarja, da morajo proračun EU in vsi viri financiranja odražati potrebo po prehodu na okoljsko trajnostno gospodarstvo;
34. poudarja, da je strategija Evropa 2020 lahko verodostojna le, če se ustrezno financira; obžaluje, da na to vprašanje ne odgovarja niti Evropski svet niti Evropska komisija; v zvezi s tem poudarja, da se večje posredovanje Evropske investicijske banke ali močnejše zanašanje na javno-zasebna partnerstva (kot v svojem sporočilu predlaga Komisija) v nekaterih gospodarsko dobro utemeljenih primerih sicer lahko izkaže kot učinkovita rešitev, ne more pa biti rešitev, ki bi veljala v vseh primerih; poleg tega prosi Evropsko komisijo, naj oceni vlogo, ki bi jo lahko imele dolgoročne javne ali zasebne naložbe pri financiranju infrastrukture, ki bo potrebna za izvajanje vodilnih pobud, predlaganih v strategiji Evropa 2020, in potrebo po prilagoditvi evropskega regulativnega okvira, da se spodbuja sodelovanje med dolgoročnimi vlagatelji;
35. je seznanjen s spodbudami za krepitev politične posvojitve strategije na nacionalni ravni; vseeno obžaluje odsotnost predlogov za zagotavljanje večje politične posvojitve na evropski ravni, in sicer z močnim evropskim zakonodajnim programom, ter predlaga, naj Komisija pri izvajanju strategije 2020 ponovno preuči „metodo Skupnosti“ in uporabi orodja, ki jih daje na voljo Lizbonska pogodba;
36. v zvezi s tem poziva Komisijo, naj Svetu in Evropskemu parlamentu pred Evropskim svetom junija 2010 predloži celovit seznam direktiv in uredb za uresničitev ciljev, ki naj bi bili opredeljeni za novo strategijo;
37. poziva Svet, naj prizna osrednjo vlogo Evropskega parlamenta pri opredeljevanju in izvajanju strategije Evropa 2020, ki se izrazi v okviru medinstitucionalnega sporazuma, da se določi in uradno sprejme demokratična in učinkovita pot naprej; obžaluje, da je imel Evropski parlament na voljo malo časa, da bi izrazil svoj prispevek glede integriranih smernic; opozarja Komisijo in Svet, da je posvetovanje z Evropskim parlamentom o smernicah za zaposlovanje pravica Parlamenta v skladu s pogodbo;
38. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Evropski komisiji in Evropskemu svetu.
