7.11.2007
PREDLOG RESOLUCIJE
k izjavi Evropskega sveta in Komisije
v skladu s členom 103(2) Poslovnika,
ki ga vlagajo Graham Watson, Margarita Starkevičiūtė, Lena Ek in Bernard Lehideux
v imenu skupine ALDE
o evropskem interesu: uspeti v času globalizacije
Resolucija Evropskega parlamenta o evropskem interesu: uspeti v času globalizacije
Evropski parlament ,
–
ob upoštevanju lanskega pripravljalnega poročila o širših smernicah ekonomske politike za leto 2007 ( A6-0012/2007 ),
–
ob upoštevanju sporočila Komisije "Evropski interes: uspeti v času globalizacije (KOM(2007)0581),
–
ob upoštevanju sporočila Komisije "Čas za višjo prestavo: novo partnerstvo za rast in delovna mesta" (KOM(2006)0030),
–
ob upoštevanju sklepov Sveta 4. oktobra 2004, 12. julija 2005, 18. julija 2006 in 10. julija 2007 o smernicah za politiko zaposlovanja držav članic,
–
ob upoštevanju svoje zakonodajne resolucije o smernicah za politiko zaposlovanja držav članic Sprejeta besedila, P6_TA (2007)0048. ,
–
ob upoštevanju evropskega pakta za mlade, sprejetega na Evropskem svetu v Bruslju 22. in 23. marca 2005,
–
ob upoštevanju evropskega pakta za enakost med spoloma, sprejetega na Evropskem svetu 23. in 24. marca 2006,
–
ob upoštevanju sporočila Komisije "Izobraževanje in usposabljanje 2010: uspeh lizbonske strategije je odvisen od nujnih reform" (KOM(2003)0685),
–
ob upoštevanju svoje resolucije o položaju invalidov v razširjeni Evropski uniji: evropski akcijski načrt 2006-2007 UL C 316 E, 22.12.2006, str. 370. ,
–
ob upoštevanju sklepov z neformalnega srečanja ministrov za zaposlovanje in socialne zadeve na temo dvanajstih ključnih točk za soočenje s prihodnjimi izzivi v Guimarãesu 5. in 6. julija 2007,
–
ob upoštevanju člena 103(2) svojega poslovnika,
A.
ker globalizacija postavlja nove izzive, kot so rast svetovnega prebivalstva in preseljevanje, podnebne spremembe, energetska oskrba, mednarodni kriminal in terorizem ter zagotavljanje močnega gospodarstva, od katerega bodo imeli evropski državljani več koristi,
B.
ker se z glavnimi izzivi globalizacije ne moremo spoprijeti samo z dejavnostmi na nacionalni ravni, temveč to zahteva usklajen pristop in skupno zavezanost Evropske unije kot celote,
C.
ker dobiva gospodarski in ekološki vpliv podnebnih sprememb zaskrbljujoče razsežnosti in je zato treba boj proti podnebnim spremembam na široko zastaviti, če naj bi uspel, to pa zahteva usklajenost vseh glavnih svetovnih udeležencev, odvisno od ravni njihovega razvoja,
D.
ker je nova EU edinstvena mešanica naprednih gospodarstev in približujočih se gospodarstev z nizkimi javnimi izdatki, kar omogoča zniževanje stroškov, notranje in zunanje ekonomije obsega ter preprečuje deflacijski in inflacijski pritisk iz gospodarstev v razvoju,
E.
ker je razširjena EU, ki je eden največjih svetovnih trgov s 500 milijoni državljanov, postala močnejši svetovni dejavnik in ključni določevalec svetovnih standardov,
F.
ker vse lepša podoba in večja privlačnost enotnega trga EU spodbujata pritok naložb iz zasebnih in državnih premoženjskih skladov ter ekonomsko priseljevanje skupaj s povpraševanjem po politični in finančni pomoči pri reševanju težav po vsem svetu,
G.
ker morajo oblikovalci politik pri opredeljevanju širših smernic ekonomske politike prepoznati, javno opredeliti in se usmeriti k skupnim izzivom, s katerimi se trenutno in se bodo tudi v prihodnjih letih pri oblikovanju skupne strategije v času globalizacije soočala gospodarstva EU,
H.
ker razširjena EU in njen vpliv na gospodarstvo kot tudi na politični, družbeni in kulturni razvoj njenih držav članic zahtevata boljše sodelovanje v sistemu sprejemanja političnih odločitev,
I.
ker je to, ali javne politike dejansko spodbujajo rast ali ne, odvisno od prevladujočih sredstev in ovir v gospodarstvu, ter od razmerja med omejitvami in priložnostmi v svetovnem gospodarskem okolju,
J.
ker sta zavedanje in dejanska podpora državljanov EU predpogoj za uspeh v času globalizacije ter sprejetje in vključevanje migrantov,
Globalno upravljanje
1.
verjame, da je koncept nacionalne suverenosti vse bolj zastarel ob potrebi po nadnacionalnih institucijah, ki naj bi se soočale z nadnacionalnimi izzivi, in da lahko vztrajanje na nacionalni suverenosti poveča svetovni nered;
2.
priznava, da so za razvijanje politike zmanjševanja vpliva podnebnih sprememb in mednarodnega organiziranega kriminala nadvse nujni nadnacionalni ukrepi;
Zunanja politika
3.
ugotavlja, da ustvarja globalizacija gospodarstva nove priložnosti za gospodarstva EU, ki bodo imela v naslednjih desetletjih pomembnejšo vlogo in dodatne koristi, k čemur bodo prispevali različni dejavniki, kot so izkoriščanje ekonomij obsega, strnjevanje naselij v mesta, različne povezave in pozitivna podoba;
4.
poudarja vse večjo vlogo EU v svetovnem merilu in velike koristi, ki jih ima od odprtega svetovnega gospodarstva; meni, da ima kot taka veliko odgovornost pri reševanju svetovnih vprašanj in oblikovanju skupnih orodij zunanje ekonomske politike, s katerimi naj bi ustrezno obravnavala zunanji vpliv na enotni trg EU;
5.
poudarja, da lahko EU doseže lizbonske cilje znotraj svojih meja le, če je dejavna in enotna na svetovnem prizorišču; zato pozdravlja namero razvijanja skladne zunanje razsežnosti lizbonske strategije, ki temelji na trajnostnem gospodarskem razvoju;
6.
meni, da globalna konsolidacija industrijskih sektorjev in prevzemi podjetij EU s strani investitorjev iz tretjih držav ter obratno pomembno znižujejo dejanske stroške kapitala; vendar opozarja, da bi se brez ustreznega usklajevanja pri določitvi nadzornega okvira EU in odločnega uveljavljanja pravil EU o konkurenci prednosti enotnega trga in koristi obsega, ki so bistvene za konkurenčno udeležbo EU kot enotnega subjekta na svetovnem trgu, lahko potencialno zmanjšale;
7.
meni, da mora celovit zunanjepolitični pristop, usmerjen v regulativno sodelovanje, približevanje standardov in enakovrednost pravil, spodbujati pošteno konkurenco in trgovino; svari pa pred podcenjevanjem pomena nadaljnjih izboljšav pri notranjem sodelovanju in v reformnih procesih;
8.
zagovarja neodvisnost Evropske centralne banke pri določanju monetarne politike in obvladovanju nestalnosti globalnih finančnih trgov; poudarja, da je povečanje vrednosti menjalnega tečaja evra posledica naraščajočih neravnovesij v tretjih državah; je zaskrbljen, v kolikšni meri bo evropska rast zadoščala za nadomestitev nihanj na svetovnih finančnih trgih in menjalnih tečajev;
9.
meni, da lahko povečanje povpraševanja po naravnih virih ter osnovnih proizvodih in storitvah, ki ga sproža rast gospodarstev v razvoju, povzroči inflacijski pritisk na gospodarstva držav članic EU, ki ga je do sedaj izravnaval njihov prispevek k povečani svetovni oskrbi; meni, da bi morale države članice EU za reševanje tega problema pripraviti orodja za izvajanje protiinflacijske ekonomske politike ter jih pospremiti s strategijami tehnološke rasti in okvirjem za morebitno makroekonomsko prilagoditev in boljše usklajevanje;
10.
je zaskrbljen ob dejstvu, da povečan obseg svetovne trgovine bistveno prispeva k podnebnim spremembam, in meni, da mora zato del rešitve zagotoviti trgovinska politika; opozarja, da se lahko odprava upravnih ovir za trgovino in prizadevanje v boju proti podnebnim spremembam uresniči le z usklajenim večstranskim delovanjem, kar je tudi eden od glavnih interesov EU, ki ima vodilno vlogo na obeh področjih, zlasti s ciljem ohraniti konkurenčnost Evrope;
11.
poziva Svet in Komisijo, naj zagotovita, da bodo dvostranski trgovinski sporazumi EU in večstranski trgovinski sporazumi Svetovne trgovinske organizacije sklenjeni ob upoštevanju določb sporazuma o ustanovitvi Svetovne trgovinske organizacije, ki določajo, da mora svetovna trgovina potekati na način, ki omogoča najboljšo uporabo svetovnih virov v skladu s ciljem trajnostnega razvoja, ki je zaščita in ohranjanje okolja; poziva Komisijo, naj si še naprej prizadeva za ambiciozen izid ministrske deklaracije iz Dohe;
Povezava strategij socialne zaščite in vključenosti z integriranimi smernicami
12.
pozdravlja izjavo Komisije, da bo posvetila več pozornosti dejavni vključenosti in enakim možnostim, da je treba spodbujati primerno socialno zaščito in okrepiti boj proti revščini ter da je treba poiskati učinkovitejša sredstva za to, da bodo lahko državljani uveljavljali svoje pravice do zaposlitve, izobraževanja, socialnih storitev, zdravstvenega varstva in drugih oblik socialne zaščite v Evropi;
13.
poudarja potrebo, da se v naslednjem ciklu lizbonske strategije zagotovi in izboljša vključenost in prepoznavnost socialne razsežnosti, še zlasti v integriranih smernicah; ocenjuje, da je treba nujno preseči neravnovesje v smernicah za zaposlovanje, zaradi katerega niso ustrezno upoštevani nekateri osnovni socialni cilji, na primer zmanjšanje števila revnih delavcev in boljša razpoložljivost kakovostnih delovnih mest, izobraževanja ter zdravstvenega in drugih oblik socialnega varstva; poziva Komisijo, naj prilagodi integrirane smernice in s tem ustrezno odgovori na nove izzive ter odpravi omenjene pomanjkljivosti;
14.
poziva Komisijo in države članice, naj sprejmejo sistematičen pristop, ki naj zagotovi dejansko doslednost med nacionalnimi programi reform za rast in nova ter boljša delovna mesta na eni strani ter socialno varstvo in procese socialne vključenosti na drugi strani;
Izvajanje smernic za zaposlovanje
15.
poziva Komisijo, naj obravnava razhajanja pri izvajanju in učinkovitosti smernic za zaposlovanje v posameznih državah članicah tako, da zagotovi, da bodo države članice bolj celovito uporabljale kazalce ter uresničevale cilje evropske strategije za zaposlovanje, instrumente vseživljenjskega učenja ter ukrepe, ki jih predvidevajo evropski pakt za mlade in evropski pakt za enakost med spoloma ter akcijski načrt Evropske unije 2006-2007 o invalidnosti; poziva, naj se vse te zaveze, cilji in merila v celoti vgradijo v integrirane smernice, da se izboljša usklajenost in učinkovitost evropske strategije za zaposlovanje;
16.
poudarja, da je zelo pomembno okrepiti strateško zmogljivost politike zaposlovanja; poziva Komisijo in države članice, naj pri svojem procesu usklajevanja posvetijo posebno pozornost kakovosti delovnih mest, usklajevanju med delom, družino in zasebnim življenjem, kakovosti in dostopnosti izobraževanja in usposabljanja za vse, izvajanju protidiskriminacijske zakonodaje, krepitvi politike enakih možnosti med spoloma ter problematiki priseljevanja;
17.
podpira sprejetje uravnoteženih skupnih načel glede varčne prožnosti, ki naj združujejo prožnost in varnost delavcev in delodajalcev na trgu dela; spodbuja države članice, naj v posvetovanjih o nacionalnih programih reform, ki jih bodo imeli s socialnimi partnerji, tem skupnim načelom namenijo osrednjo vlogo, ter izpostavlja osrednjo vlogo usposabljanja in prekvalifikacije, dejavno politiko trga dela, ustrezno socialno zaščito in odpravo segmentacije trga dela z zagotavljanjem pravic do zaposlitve za vse delavce;
Sodelovanje interesnih skupin
18.
pozdravlja predlog Komisije o posvetovanju z malimi in srednjimi podjetji in njihovimi predstavniki ter kasnejšo pripravo "akta o malih podjetjih" za Evropo; upa, da se bo glas malih podjetij slišal v socialnem dialogu in da bo načelo "misli najprej na male" v celoti vključeno v oblikovanje politike;
Notranja ekonomska politika
19.
ugotavlja, da se mora EU potruditi in razložiti koristi globalizacije državljanom, ki jih skrbi, da bodo večja konkurenca kot posledica globalizacije, integracije in delovne mobilnosti spremenila tradicionalne delovne vzorce v modele varne prožnosti, in verjame, da bi bilo treba to zaskrbljenost pomiriti s političnimi ukrepi za povečanje ponudbe in izboljšanje kakovosti tistih javnih dobrin in storitev, ki sčasoma lahko pripomorejo k povečanju produktivnosti;
20.
poudarja, da je upočasnitev rasti produktivnosti, ki lahko spodkoplje konkurenčni položaj EU na svetovnem trgu, zaskrbljujoča za ekonomsko politiko in se razlikuje znotraj EU, čeprav se ravna po splošnem skupnem vzorcu, ki nakazuje šibkosti trgov, distribucije in finančnih storitev;
21.
poudarja, da strukturna togost preprečuje učinkovito uporabo novih tehnologij in dostop do omrežij v zaostajajočih industrijskih sektorjih; meni, da mora ekonomska politika vključevati ukrepe na strani ponudbe, ki naj bi ustvarili ugodno okolje za čezmejne poslovne dejavnosti in pospešili dokončno vzpostavitev enotnega finančnega trga;
22.
meni, da bodo transparentnost finančnega trga, učinkovita pravila o konkurenci ter ustrezna zakonodaja in nadzor ob upoštevanju globalizacije finančnih trgov in potrebe po zagotavljanju pravic potrošnikov še naprej osrednjega pomena; zato poziva Komisijo, naj na podlagi vprašanj, povezanih s finančnimi trgi, pripravi ustrezne vseevropske pobude v okviru lizbonske strategije Skupnosti;
23.
meni, da je treba podpreti prestrukturiranje gospodarstva, ki mora temeljiti na inovativnih upravljavskih procesih, postopkih in organizacijskih strukturah; meni, da nova podjetja na tem področju potrebujejo manj kapitala in več ustvarjalnosti, ter da ponujajo številne priložnosti malim podjetjem in mlajši generaciji;
24.
priznava, da imajo tako mala kot tudi srednje velika in velika podjetja svojo vlogo v dinamični in celostni inovacijski strategiji, ter da je zato dostop manjših podjetij in posameznikov do sredstev ključnega pomena za dvig ravni razvoja in raziskav ter za razvijanje novih tehnologij; poudarja, da je treba spodbujati financiranje v zgodnji fazi in redno financiranje, in to v dovolj dolgem časovnem okviru, ki bo omogočil trženje proizvodov;
25.
priznava, da potrebuje Evropa hitrejšo pretvorbo inovacij v nove proizvode in storitve; zato podpira zahtevo Komisije, da se oblikuje "trikotnik znanja": raziskave, izobraževanje in inovacije;
26.
ugotavlja, da mora konkurenčna politika dopolnjevati strukturno politiko, da se preprečijo zlorabe s strani kartelov in prevladujoče družbe, saj te zaradi poteka konsolidacije na svetovni ravni pomenijo izrinjanje ustanavljanja malih podjetij;
27.
meni, da bi se izboljšanje produktivnosti na trgu, pri distribuciji in finančnih storitvah lahko doseglo s širšim usklajevanjem ekonomskih reform v različnih državah članicah in z modernizacijo gospodarstva, in sicer s spremembo politične strategije, tako da z integracijo spodbujena rast ne bi več temeljila na naložbah, temveč na z integracijo spodbujenem razvoju tehnologije;
Preseljevanje
28.
poudarja, da EU nujno potrebuje skupno politiko na področju meja in priseljevanja, ki bo zajemala ne samo integriran mejni nadzor, temveč tudi usklajene strategije, merila in postopke za ekonomsko preseljevanje, medtem ko bo odločitev o dovoljenem številu prepuščena posameznim državam članicam; poudarja tudi, da je potrebno vložiti več napora v iskanje rešitev z izmenjavo izkušenj, da bi bilo notranje preseljevanje tako s socialnega kot tudi ekonomskega vidika uspešno za vse strani;
Institucionalna ureditev
29.
meni, da vpliv ekonomskega okolja na dolgoročno rast ni samodejen, razvoj institucij, ki se odzivajo na trg, pa določa, ali je gospodarstvo sposobno izkoristiti svoj potencial strukturne rasti;
30.
verjame, da bi morali institucionalni premiki v EU omogočiti učinkovito usklajevanje gospodarske politike; poziva Komisijo, naj v programih nacionalnih reform spodbuja več sklicevanja na globalne izzive, in to z določitvijo kazalnikov za merjenje gospodarske učinkovitosti držav članic;
31.
je prepričan, da je potrebno povečati občutek pripadnosti in razumevanje programa vseevropske reforme ter okrepiti vlogo Evropskega parlamenta in nacionalnih parlamentov skupaj s sestavami Ministrskega sveta, ki oblikuje ekonomsko strategijo;
32.
meni, da je treba "upravljanje lizbonske strategije s strani EU" še izboljšati, zlasti glede naslednjih vidikov: tesnejšega usklajevanja med ustreznimi sestavami sveta ministrov, še zlasti glede ustrezno usklajenih programov nacionalne reforme;
33.
obžaluje, da se Parlament, Svet in Komisija še vedno niso dogovorili za jasen načrt in kodeks ravnanja, ki bi zagotovil ustrezno sodelovanje in polno vključenost treh zadevnih institucij EU v ustrezno nadaljnjo obravnavo vprašanj, povezanih z globalizacijo; v zvezi s tem poziva Svet in Komisijo, naj, računajoč na bližnjo revizijo integriranih političnih smernic, predložita nadaljnje predloge za tesno sodelovanje med tremi institucijami EU na tem področju;
34.
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji, parlamentom in vladam držav članic.
