P6_TA(2007)0327
Proizvodnja ribje moke in ribjega olja
A6-0155/2005
Resolucija Evropskega parlamenta z dne 10. julija 2007 o industrijskem ribolovu ter proizvodnji ribje moke in ribjega olja ( 2004/2262(INI) )
Evropski parlament
, –
ob upoštevanju prepovedi krmljenja prežvekovalcev z ribjo moko, ki jo je Komisija uvedla leta 2001, previdnostnega ukrepa na podlagi Odločbe Sveta 2000/766/ES z dne 4. decembra 2000 o nekaterih preventivnih ukrepih glede transmisivnih spongiformnih encefalopatij in krmljenja z beljakovinami živalskega izvora UL L 306, 7.12.2000, str. 32.
, ki je bila pozneje prečiščena v besedilu Uredbe Komisije (ES) št. 1234/2003 z dne 10. julija 2003 UL L 173, 11.7.2003, str. 6.
o spremembi prilog I, IV in XI k Uredbi (ES) št. 999/2001, s katero so opredeljeni pogoji, pod katerimi države članice lahko dovolijo krmljenje neprežvekovalcev z ribjo moko (Priloga IV Uredbe (ES) št. 999/2001, kakor je bila spremenjena),
–
ob upoštevanju delovnega dokumenta generalnega direktorata za raziskave Evropskega parlamenta iz leta 2004 z naslovom "Industrija ribje moke in ribjega olja – njena vloga v skupni ribiški politiki",
–
ob upoštevanju Uredbe (ES) št. 999/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o določitvi predpisov za preprečevanje, nadzor in izkoreninjenje nekaterih transmisivnih spongiformnih encefalopatij UL L 147, 31.5.2001, str. 1. Uredba, kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 722/2007 (UL L 164, 26.6.2007, str. 7).
, kakor je bila zlasti spremenjena z Uredbo (ES) št. 1923/2006 z dne 18. decembra 2006 UL L 404, 30.12.2006, str. 1.
, in Uredbe Komisije (ES) št. 1292/2005 z dne 5. avgusta 2005 o spremembi Priloge IV k Uredbi (ES) št. 999/2001 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s prehrano živali UL L 205, 6.8.2005, str. 3.
, ki jo je Komisija predložila po razvoju metode potrditve (glej Direktivo Komisije 2003/126/ES z dne 23. decembra 2003 o analitski metodi za določanje sestavin živalskega izvora pri uradnem nadzoru krme UL L 339, 24.12.2003, str. 78.
), ki omogoča odkrivanje mesa sesalcev in kostne moke v živalski krmi tudi ob prisotnosti ribje moke, in ob priznavanju dejstva, da prepoved krmljenja prežvekovalcev z ribjo moko nima več podlage in bi jo bilo treba preklicati,
–
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 28. oktobra 2004 o osnutku zgoraj navedene uredbe Komisije UL C 174 E, 14.7.2005, str. 178.
, v kateri poziva k njegovemu umiku in meni, da krmljenje prežvekovalcev z ribjo moko ni v skladu z dolžnostjo Skupnosti, da varuje zdravje svojih državljanov,
–
ob upoštevanju najvišjih mejnih vrednosti za vsebnost nezaželenih snovi v živalski krmi, določenih v Direktivi 2002/32/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. maja 2002 o nezaželenih snoveh v živalski krmi UL L 140, 30.5.2002, str. 10. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo Komisije 2006/77/ES (UL L 271, 30.9.2006, str. 53).
, kakor je bila spremenjena leta 2003 z Direktivo Komisije 2003/57/ES z dne 17. junija 2003 UL L 151, 19.6.2003, str. 38.
tako, da vključuje dioksine, in nadalje spremenjena z Direktivo Komisije 2003/100/ES z dne 31. oktobra 2003 UL L 285, 1.11.2003, str. 33.
,
–
ob upoštevanju Sporočila Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu o izboljšanju nadzora industrijskega ribolova v EU ( KOM(2004)0167 ), katerega namen je vzpostavitev preglednega in učinkovitega nadzora industrijskega iztovarjanja na področju Skupnosti,
–
ob upoštevanju svojega stališča z dne 17. maja 2006 o predpisih za preprečevanje, nadzor in izkoreninjenje nekaterih transmisivnih spongiformnih encefalopatij UL C 297 E, 7.12.2006, str. 219.
,
–
ob upoštevanju odgovorov Evropske agencije za varnost hrane na vprašanja Evropskega parlamenta z dne 26. oktobra 2005,
–
ob upoštevanju člena 45 svojega Poslovnika,
–
ob upoštevanju poročila Odbora za ribištvo ( A6-0155/2005 ),
A.
ker je za stabilnost industrije ribje moke in ribjega olja potrebno koherentno reševanje vprašanj s področja etike, trajnosti, toksinov, težkih kovin in onesnaževal, ki se občasno zastavljajo;
B.
ker ni znanstveno dokazano, da z se uporabo ribjih proizvodov v živalski krmi morebiti prenašata BSE ali TSE; ker sta strog uradni nadzor, skupaj z obsežnimi vlaganji industrije, zagotovila varnost prehranske verige pred kontaminacijo z dioksini in dioksinom podobnimi polikloriranimi bifenili (PCB);
C.
ker zaradi izboljšanih uradnih metod odkrivanja ni več tveganja, da se prisotnost mesa in kostne moke sesalcev zamenjuje s prisotnostjo ribje moke;
D.
ker je ribja moka bogata z aminokislinami v obliki proteinov in ribjega olja ter z maščobnimi kislinami, ki koristijo zdravju in dobrobiti tako ljudi kot živali;
E.
ker sicer o učinkih industrijskega ribolova obstajajo različna mnenja in ne bi smeli pripisovati prevelike zanesljivosti enemu samemu viru informacij, vendar pa je po drugi strani raziskava Mednarodnega sveta za raziskovanje morja leta 2004 nakazala, da je vpliv industrijskega ribolova na morske ekosisteme relativno majhen v primerjavi z vplivi ribolova za prehrano ljudi;
F.
ker bi morali kljub temu nadaljevati z raziskavami o učinkih industrijskega ribolova na morske ekosisteme in širše okolje;
G.
ker vse države in regije, ki EU oskrbujejo z ribjo moko, podpirajo in izvajajo tehnične smernice ravnanja za odgovoren ribolov Organizacije ZN za prehrano in kmetijstvo (FAO);
H.
ker dokument GD za raziskave iz leta 2004 navaja, da se staleži večine živalskih vrst, ki se jih lovi v vodah EU in za katere so zbrani podatki, nahajajo znotraj varnih bioloških meja;
I.
ker ima industrija ribje moke in ribjega olja svetovni pomen ter po ocenah v Evropi neposredno zaposluje 2.222 ljudi, posredno pa 30.000 ter več kot 100.000 ljudi v Peruju, ki je največji proizvajalec in izvoznik ribje moke;
J.
ker sta ribja moka in ribje olje ključnega pomena kot osnovno krmilo gojenih rib v rastočem sektorju ribogojstva EU;
1.
priznava, da Komisija trenutno uporablja načelo, po katerem določi celoletne dovoljene ulove in kvote na podlagi nekaterih znanstvenih meril, in meni, da je raba rib po iztovarjanju gospodarsko vprašanje in ne vprašanje ohranjanja virov;
2.
pozdravlja zgoraj navedeno sporočilo Komisije o izboljšanju nadzora industrijskega ribolova v EU;
3.
izpostavlja pomen nadaljnjega raziskovanja vpliva industrijskega ribolova in njegovega učinka na ostale oblike ribolova kot tudi na širše morsko okolje, z namenom ohranjanja vseh ribolovnih dejavnosti na trajnostni ravni in nagrajevanja tistih ribičev, ki uporabljajo okolju najbolj prijazne tehnike;
4.
prosi Komisijo, naj okrepi znanstveno raziskovanje o sinjem molu, da bi v prihodnje zagotovili boljše znanje in upravljanje;
5.
opozarja na težave z zavržkom pri morskem ribolovu, saj po ocenah obstaja do enega milijona ton zavržkov evropskega ribolova letno;
6.
poziva Komisijo, naj izvede študije in/ali pilotske projekte za ugotavljanje trenutnih razmer glede zavržka in možnosti njegove uporabe v sektorju industrijskega ribolova, tako da to pod nobenimi pogoji ne bo vodilo k prekomernemu izkoriščanju virov;
7.
predlaga, da Komisija ob tesnem sodelovanju Odbora za ribištvo Parlamenta preuči uporabo zavržka v industriji ribje moke in ribjega olja glede na nenehno rastoč sektor ribogojstva v EU;
8.
izpostavlja nadzor, ki se v EU izvaja za omejitev prisotnosti nezaželenih snovi in onesnaževal v živalski krmi in ki zagotavlja, da sta ribja moka in ribje olje znotraj dovoljenih meja ter pozdravlja naložbo industrije ribje moke in ribjega olja na Danskem in v Združenem kraljestvu v višini 25 milijonov EUR, namen katere je odstranitev dioksinov in dioksinom podobnih PCB-jev ter zagotavljanje varnih in zdravih izdelkov; poziva Komisijo in države članice, naj skrbno spremljajo izvajanje obstoječega nadzora;
9.
z odobravanjem ugotavlja, da je bila industrija pripravljena prevzeti to naložbo, kljub temu, da se načelo "onesnaževalec plača" EU v tem primeru ne uporablja;
10.
poudarja, da mora industrija glede dioksinov in dioksinom podobnih PCB-jev zagotavlja nenehno uporabljati načelo ALARA (tako nizko, kot je še razumno dosegljivo);
11.
poziva, naj se z znanstveno analizo določi sprejemljive mejne vrednosti vsebnosti dioksina v ribji moki v krmi za prašiče in perutnino;
12.
poudarja, da ni znanstvenih dokazov za popolno prepoved uporabe ribje moke kot krme, ker naj bi se z njo prenašali BSE ali ostale bolezni TSE;
13.
ugotavlja, da Uredba (ES) št. 1923/2006 prepoveduje krmljenje prežvekovalcev z živalskimi beljakovinami, vendar dovoljuje Komisiji, da odobri odstopanja pri krmljenju mladih prežvekovalcev z ribjo moko, če takšna odstopanja temeljijo na znanstveni oceni prehranskih potreb mladih prežvekovalcev in če je bila prej opravljena ocena vidikov nadzora;
14.
spominja na svoje zgoraj navedeno stališče z dne 17. maja 2006, ki v zvezi s členom 7 te uredbe predvideva odstopanje, s katerim se v nekaterih okoliščinah dovoli krmljenje mladih živali prežvekovalskih vrst z beljakovinami, pridobljenimi iz rib;
15.
poziva Komisijo in Svet, naj prekličeta prepoved krmljenja prežvekovalcev z ribjo moko in ribjim oljem;
16.
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu in Komisiji.
