KONČNO
A6-0009/2006
27.1.2006
POROČILO
o reformi državnih pomoči 2005–2009
(2005/2165(INI))
Odbor za ekonomske in monetarne zadeve
Poročevalec:
Gunnar Hökmark
PE 364.780v02-00
VSEBINA
PREDLOG RESOLUCIJE EVROPSKEGA PARLAMENTA.....................................................3
EXPLANATORY STATEMENT..............................................................................................11
MNENJE odbora za regionalni razvoj ..................................................................16
POSTOPEK..............................................................................................................................21
PREDLOG RESOLUCIJE EVROPSKEGA PARLAMENTA
o reformi državnih pomoči 2005–2009
( 2005/2165(INI) )
Evropski parlament ,
– ob upoštevanju sporočila Komisije Akcijski načrt državnih pomoči - Manjša in bolje usmerjena državna pomoč: časovni načrt za reformo državnih pomoči 2005-2009 ( KOM(2005)0107 ),
– ob upoštevanju sporočila Komisije: Dokument o posvetovanju o državni pomoči za inovacije ( KOM(2005)0436 ),
– ob upoštevanju osnutka odločbe Komisije z dne 18. februarja 2004 o uporabi člena 86 (2) Pogodbe za državne pomoči v obliki nadomestila za javne storitve, dodeljene nekaterim podjetjem, pooblaščenim za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena, v različici, kot je bila za pripravo mnenja posredovana Parlamentu dne 8. septembra 2004
Zdaj Odločba Komisije z dne 28. novembra 2005, UL L 312, 29.11.2005, str. 67. ,
– ob upoštevanju osnutka direktive Komisije o spremembah Direktive 80/723/EGS o preglednosti finančnih odnosov med državami članicami in javnimi podjetji z dne 18. februarja 2004, kot je bil za pripravo mnenja posredovan Evropskemu parlamentu dne 8. septembra 2004
Zdaj Direktiva Komisije 2005/81/ES z dne 28. novembra 2005 o spremembah Direktive 80/723/EGS o preglednosti finančnih odnosov med državami članicami in javnimi podjetji in o finančni preglednosti v nekaterih podjetjih, UL L 312, 29.11.2005, str. 47. ,
– ob upoštevanju delovnega dokumenta Komisije o okviru Skupnosti za državne pomoči v obliki nadomestil za javne storitve v različici, kot je bila za pripravo mnenja posredovana Parlamentu dne 8. septembra 2004,
– ob upoštevanju osnutka sporočila Komisije z dne 21. decembra 2005 o smernicah za državno regionalno pomoč v obdobju 2007–2013,
– ob upoštevanju ciljev lizbonske strategije,
– ob upoštevanju sklepov predsedstva Evropskega sveta v Barceloni 15. in 16. marca 2002 ter v Göteborgu 15. in 16. junija 2001, zlasti določb, s katerimi so države članice sporazumno sklenile zmanjšati državno pomoč v Evropski uniji in jo nameniti horizontalnim ciljem skupnega interesa,
– ob upoštevanju členov 2, 5, 16, 73, 86, 87 in 88 Pogodbe ES,
– ob upoštevanju prejšnjih resolucij o storitvah splošnega pomena, še zlasti resolucij z dne 17. decembra 1997 o sporočilu Komisije o storitvah splošnega pomena v Evropi
UL C 14, 19.1.1998, str. 74. , z dne 18. maja 2000 o osnutku direktive Komisije o spremembah Direktive 80/723/EGS o preglednosti finančnih odnosov med državami članicami in javnimi podjetji
UL C 59, 23.2.2001, str. 238. , z dne 13. novembra 2001 o sporočilu Komisije „Storitve splošnega pomena v Evropi“
UL C 140 E, 13.6.2002, str. 153. , z dne 14. januarja 2004 o zeleni knjigi o storitvah splošnega pomena
UL C 92 E, 16.4.2004, str. 294. in z dne 22. februarja 2005 o državni pomoči v obliki nadomestil javnih storitev
UL C 301 E, 1.12.2005, str. 117. ,
– ob upoštevanju Uredbe Komisije (ES) št. 69/2001 z dne 12. januarja 2001 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES pri de minimis pomoči
UL L 10, 13.1.2001, str. 30. ,
– ob upoštevanju členov I-3, I-5, II-96, III-122, III-166, III-167 in III-238 Pogodbe o ustavi za Evropo, ki so jo države članice podpisale 29. oktobra 2004 v Rimu,
– ob upoštevanju sodne prakse Evropskega sodišča v zvezi s storitvami splošnega pomena, zlasti sodbe Evropskega sodišča z dne 24. julija 2003 v zadevi C-280/00, Altmark Trans GmbH and Regierungspräsidium Magdeburg v. Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH, and Oberbundesanwalt beim Bundesverwaltungsgericht
[2003] ECR I-7747. ,
– ob upoštevanju člena 45 svojega Poslovnika,
– ob upoštevanju poročila Odbora za ekonomske in monetarne zadeve in mnenja Odbora za regionalni razvoj ( A6-0009/2006 ),
A. ker mora biti državna pomoč preprosta, transparentna in učinkovita,
B. ker je tržno gospodarstvo najučinkovitejši način za razporejanje omejenih sredstev, ker mora biti zato državna pomoč „skrajno sredstvo“,
C. ker morajo biti cilji državne pomoči vedno jasno opredeljeni, pomoč pa sorazmerna in predvsem začasna,
D. ker skupni letni znesek državne pomoči v Evropski uniji tudi po najskromnejših ocenah presega 50 odstotkov letnega proračuna EU, ker se obseg državne pomoči v razmerju do BDP po državah članicah zelo razlikuje, –leta 2003 je znašal od 0,10 do 2,76 odstotka domačega bruto proizvoda– kar lahko povzroči precejšnje izkrivljanje trga,
E. ker so vir državne pomoči davkoplačevalci in jo je zato treba porabiti odgovorno in stroškovno učinkovito,
F. ker je treba merila za upravičenost do državne pomoči pregledovati redno in v ustreznih časovnih intervalih, ker se redno spremljanje in revizija porabe državne pomoči ne smeta prenesti na nacionalne urade držav članic za revizijo,
G. ker je učinkovit in strog nadzor nad podeljevanjem državne pomoči nujen za zagotavljanje poštene konkurence in transparentnosti ter preprečevanje diskriminacije,
H. ker se mora Komisija pri uporabi načel subsidiarnosti in sorazmernosti osredotočiti na kršitve, ki imajo velik vpliv na notranji trg, saj je, kot določa člen 87 Pogodbe, državna pomoč nezdružljiva s skupnim trgom le „kolikor prizadene trgovino med državami članicami.“,
I. ker je učinkovitost nadzora nad državno pomočjo odvisna od boljše obveščenosti vpletenih strani o njenih posledicah zanje,
J. ker lahko koristi državne pomoči bistveno presegajo stroške, če se državna pomoč uporablja racionalno in na podlagi opravljenih analiz stroškov in koristi,
K. ker v državah članicah ne obstaja mehanizem za spremljanje, ki bi bil primerljiv z nadzorom nad pomočjo na ravni Skupnosti,
L. ker se Parlament v svojih prejšnjih resolucijah o državni pomoči in v rednih razpravah, ki potekajo s predstavniki Komisije v Odboru za ekonomske in monetarne zadeve, vedno znova zavzema za ukrepe, ki bi zagotovili večjo transparentnost,
Splošno
1. pozdravlja namen Komisije, da posodobi prakso in postopke državne pomoči, kot je predvidela v časovnem načrtu za reformo državnih pomoči;
2. se strinja s Komisijo, da je obsežna reforma politike državne pomoči nujno potrebna;
3. ugotavlja, da je politika državne pomoči sestavni del konkurenčne politike in da nadzor državne pomoči odraža potrebo po ohranitvi enakih konkurenčnih pogojev za vsa podjetja, ki delujejo na enotnem evropskem trgu; vendar pa poudarja, da je v skladu s členom 87 Pogodbe državna pomoč lahko uporabljena za doseganje ciljev EU, zlasti tistih iz člena 2 Pogodbe;
4. ugotavlja, da člena 86 in 87 Pogodbe izrecno določata izjeme v zvezi s splošno prepovedjo državnih pomoči, če imajo predlagane ureditve pomoči jasno opredeljene ugodne učinke na prebivalstvo in okolje ter pomoč ne škoduje splošnim dejavnostim EU; zato meni, da je pri ugotavljanju združljivosti državne pomoči s Pogodbo bistveno, da se ustrezno pretehta negativne učinke državne pomoči na konkurenco in njene pozitivne učinke v splošnem interesu Skupnosti;
5. poudarja, da morajo biti odločbe Komisije usklajene z upoštevnimi sodbami Sodišča, da se prepreči pravna negotovost; meni, da morajo akcijske načrte državnih pomoči po potrebi spremljati zakonodajne pobude, ki bodo omogočile reformo državne pomoči v skladu s smernicami EU in izboljšale pravno varnost;
6. predlaga, da Komisija čim bolj dosledno objavlja smernice za razlage sodb Sodišča o pravilih državne pomoči, če te temeljijo na določbah Pogodbe ali pa na določbah sekundarne zakonodaje;
7. opozarja, da je treba upoštevati posledice tako neuspešnega podeljevanja državne pomoči v preteklosti kot tudi primere, v katerih se je državna pomoč izkazala kot učinkovit instrument za doseganje zastavljenih ciljev; poudarja, da bi bilo treba ukiniti državno pomoč, ki izkrivlja konkurenco;
8. želi, da bi Komisija objavila letno poročilo za Parlament in Svet o državni pomoči, ki je bila podeljena v državah članicah;
9. poziva Komisijo, da v zvezi s tem uvede stroga pravila poročanja tako za države članice kot za prejemnike; nadalje poziva Komisijo, naj ob upoštevanju navedenega spremeni preglednico državne pomoči s kazalniki;
10. meni, da je v današnjem svetovnem gospodarstvu bistveno, da pravila, sprejeta na ravni EU, upoštevajo pogoje mednarodne konkurence;
11. pozdravlja izjavo Komisije v akcijskem načrtu državnih pomoči, da so ključni cilji Skupnosti visoka stopnja zaposlenosti, trajnostna rast ter gospodarska in družbena kohezija;
Boljši gospodarski pristop
12. pozdravlja namen Komisije, da nadgradi gospodarski pristop k postopkom državne pomoči in se usmeri predvsem v primere, ki utegnejo povzročiti resno izkrivljanje konkurence in trgovine;
13. se zavzema za natančno opredelitev gospodarskega pristopa Komisije, da bi povečali pravno varnost za vpletene strani; zato meni, da mora ekonomska analiza Komisije temeljiti na opredeljenih merilih, ki izhajajo iz veljavnih postopkov na drugih področjih konkurenčnega prava, pri čemer je treba zagotoviti, da postopki ne postanejo preveč zapleteni;
14. poziva Komisijo, naj v vse svoje odločbe vključi gospodarsko analizo obeh meril za ugotavljanje nezakonite pomoči iz člena 87(1) Pogodbe (pomoči, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco po eni strani in prizadela trgovino med državami članicami po drugi); poziva Komisijo, naj svoj pristop do obeh meril potrdi in pojasni v posebnih smernicah;
15. predlaga Komisiji, naj podrobneje opredeli tako koncept „tržne nepopolnosti“, vključno z razlago, v katerih primerih se uporablja, kot skladno metodologijo ; vztraja, da mora biti koncept izvedljiv, da ga bodo lahko države članice in prejemniki uporabljali v praksi ter imeli od njega koristi; vztraja, da se z novim konceptom skrajšajo tudi postopki; poziva Komisijo, naj pojasni omejitve koncepta „tržne nepopolnosti“ in razmerje med njim in sestavnimi elementi prepovedi državne pomoči iz člena 87 Pogodbe;
16. se strinja s pobudo podpredsednika Komisije Siima Kallasa za večjo transparentnost v postopku podeljevanja kmetijskih subvencij, po kateri bi morale države članice vse prejemnike in tudi zneske objaviti na internetu, ter uvedbo takšne rešitve priporoča za vse državne subvencije; priporoča, da bi morala države članice zahtevati od podjetij objavo podatkov o prejetih subvencijah, kar bi delničarjem omogočilo bolje oceniti njihovo resnično poslovno uspešnost, zlasti če bi subvencije utegnila izgubiti;
17. opozarja na morebitno škodljivo vlogo državne pomoči, če ta spodbudi selitve potencialnih podjetij - prejemnikov med državami članicami zaradi tekmovanja podjetij za subvencije, ne da bi to pomenilo resnično korist za skupne cilje EU;
Inovacije, razvoj in raziskave
18. poudarja velik pomen inovacij, razvoja in raziskav za prihodnjo konkurenčnost EU v svetovnem gospodarstvu;
19. poudarja, da je treba državno pomoč za raziskave in razvoj oceniti z vidika lizbonskih ciljev in da tovrstna pomoč lahko omogoči državam članicam, da se osredotočijo na tržne nepopolnosti in obenem pripravijo ukrepe, ki bodo spodbudile industrijo, da bo investirala več v raziskave in razvoj; vendar opozarja, da pomoč za razvoj in raziskave ne sme povzročati izkrivljanja konkurence, zlasti če omogoča prednost že uveljavljenim udeležencem na trgu; v zvezi s tem poudarja potrebo po preseganju pravnih in davčnih ovir, ki zavirajo razvoj mladih in inovativnih podjetij v državah članicah;
20. podpira prilagodljivost državne pomoči pri ustvarjanju in spodbujanju inovativnih zamisli v raziskovalnih ustanovah v javnem sektorju in na univerzah, pa tudi jasna in preprosta pravila za prenos takšnih zamisli in strokovnega znanja v gospodarstvo; v zvezi s tem podpira razvoj novih inovacij z javno-zasebnim sodelovanjem in partnerstvi;
21. poudarja načelo, da se pri dodeljevanju pomoči za raziskave in razvoj ne sme dajati prednosti posameznim podjetjem; poziva Komisijo, da pomoč za raziskave in razvoj nameni predvsem inovacijskim grozdom;
22. podpira namen Komisije, da naredi sistem državne pomoči bolj prilagodljiv in tako spodbuja inovacijske procese sorazmerno z njihovo oddaljenostjo od trga;
Rizični kapital
23. ocenjuje, da zaradi pomanjkljive zakonodaje in davčnih sistemov, ki ne spodbujajo podjetništva, v nekaterih državah članicah rizični kapital ni dovolj dostopen, zlasti ne za mala podjetja, zato odobrava revizijo sporočila Komisije o državni pomoči in rizičnem kapitalu
UL C 235, 21.8.2001, str. 3. ;
24. poudarja, da je treba nujno podpreti odpiranje novih in razvoj mladih, inovativnih malih in srednjih podjetij, med drugim z ustreznimi davčnimi spodbudami ;
25. poudarja potrebo po manj obremenjujočih, hitrejših postopkih odobritve; v zvezi s tem podpira skupinske izjeme za pomoč v manjšem obsegu, namenjeno malim in srednjim podjetjem;
Storitve splošnega gospodarskega pomena
26. poziva Komisijo, da končno zagotovi pravno jasnost glede pomoči za storitve splošnega gospodarskega pomena;
27. meni, da je element prekomernih kompenzacij najpomembnejše merilo, zato predstavlja financiranje storitev splošnega gospodarskega pomena državno pomoč samo v primerih, ko merilo ustrezne izravnave ni izpolnjeno in ni dokaza o njegovi izpolnitvi;
28. obžaluje, da še vedno obstajajo velike razlike, kako si bo Komisija v praksi razlagala preskus iz sodbe Sodišča v primeru Altmark ; poziva Komisijo, da izda jasno in natančno razlago četrtega merila iz sodbe v primeru Altmark ;
29. ob upoštevanju vedno večjega pomena javno-zasebnih partnerstev za gradnjo infrastrukture v slabše razvitih regijah poziva Komisijo, naj podeljevanju državne pomoči tovrstnim partnerstvom posveti posebno pozornost ter poskrbi za pravno svetovanje o vseh vprašanjih v zvezi z uporabo pravil o državni pomoči na tem področju, še zlasti pa poziva, da se z ustreznimi pravili poenostavi uporaba javno-zasebnih partnerstev; predlaga, da bi bilo treba s tem v zvezi zlasti poskrbeti, da se zagotovi ohranjanje transparentnosti;
30. ugotavlja, da so manjša podjetja za javne storitve izvzeta iz pravil o državni pomoči; ter se sprašuje, ali je razlikovanje med majhnimi in velikimi podjetji pri presoji pravil o državni pomoči ustrezno; zato se zavzema, da bi presoja Komisije temeljila na učinkih državne pomoči na zadevnem trgu, ne pa na velikosti podjetja za javne storitve;
Skupinske izjeme
31. podpira sprejetje uredbe Komisije o splošnih skupinskih izjemah, ki bo poenostavila in združila obstoječe skupinske izjeme, zlasti glede usposabljanja, malih in srednjih podjetij ter zaposlovanja in vključila nove, zlasti kar zadeva državno pomoč za mala in srednja podjetja ter raziskave in razvoj, v kolikor je navzkrižno subvencioniranje od malih do velikih podjetij ustrezno nadzorovano in po potrebi prepovedano; podpira Komisijo, ki se namerava spopasti predvsem z oblikami pomoči, ki najbolj izkrivljajo konkurenco; meni, da bi morali biti priglasitveni postopki in z njimi povezani zaostanki sorazmerni s tveganjem, da bo zadevna pomoč povzročila resno izkrivljanje konkurence; meni, da bi lahko z enim samim zakonskim instrumentom omogočili prihodnje razširitve koncepta skupinskih izjem, tako da manjših zneskov posameznih vrst pomoči ne bi bilo treba priglasiti;
32. poudarja, da mora splošna uredba o skupinskih izjemah resnično poenostaviti postopek, in sicer z natančnimi, podrobnimi in jasnimi določbami, ki ne bodo ogrozile glavnega cilja, namreč splošnega zmanjšanja državne pomoči;
33. pozdravlja predlog za zvišanje praga de minimis ; predlaga podvojitev zneska na 200 000 EUR; v zvezi s tem prosi Komisijo, naj se posveti nadzoru kumulacije različnih pomoči;
Regionalna pomoč
34. pozdravlja predlog Komisije o ponovni preučitvi njenih smernic o državni regionalni pomoči; zagovarja mnenje, naj bo ta ponovna preučitev tesno povezano z reformo uredb o strukturnih skladih za obdobje 2007–2013; poudarja, da bi morala reforma regionalne pomoči nameniti večjo pozornost ozemeljskim merilom, da bi se geografska področja EU z močnim gospodarstvom razlikovala od področij, ki se srečujejo s težavami pri prehodu v industrijsko družbo in od področij s trajnimi, naravnimi ovirami; meni, da se kohezijska politika in politike državne pomoči dopolnjujejo: politike državne pomoči so dokazano učinkovit instrument za doseganje resnične konvergence dohodkov po vsej EU;
35. meni, da bi morala biti državna pomoč dovoljena le, če dodaja vrednost, ki je ne more noben drug politični ukrep in koristi regiji; zato se zavzema za učinkovitejši način dodeljevanja regionalne pomoči s poudarkom na naložbah v infrastrukturo ter na horizontalni pomoči za najmanj razvite regije EU, vključno z uvedbo davčnih olajšav za prehodno obdobje največ petih let; v zvezi s tem opozarja na potrebo po ohranjanju ustreznih podpornih ukrepov za regije, prizadete zaradi „statističnega učinka“
36. meni, da bi morali pregledati zmanjšanja državne pomoči za regije s „statističnim učinkom“, katerih dohodek se je zaradi širitve sicer relativno povečal, dejansko pa niso dosegle rasti ali zbliževanja ter so obremenjene z visoko stopnjo nezaposlenosti;
37. poziva Komisijo z ozirom na cilje EU in njeno kohezijsko politiko, katere namen je gospodarsko in socialno zbliževanje na podlagi ukrepov za odpravljanje neravnovesij med evropskimi regijami, da zagotovi, da državna pomoč ne izkrivlja konkurence med regijami držav članic in ne financira selitev podjetij znotraj EU, ki se odraža zlasti v izgubi delovnih mest ene regije na račun druge regije;
38. spodbuja Komisijo, naj v skladu z lizbonsko in göteborško strategijo bolj poglobljeno in natančneje oceni različne vrste državnih pomoči in njihovo učinkovitost ter tako ugotovi, ali so katere od njih koristnejše za regionalni razvoj kot druge z vidika njihovega morebitnega trajnega in pozitivnega učinka;
39. poziva Komisijo, da načela, ki jih je zapisala v časovnem načrtu za reformo državnih pomoči, upošteva tudi pri posebnih pravilih, ki veljajo za nekatere sektorje, na primer kmetijstvo, ribolov ter proizvodnjo in prevoz premoga, ki so ponavadi koncentrirani na območjih, upravičenih do sredstev iz strukturnih skladov, ter da nadaljnje predloge za spreminjanje teh posebnih pravil;
Okoljska pomoč
40. meni, da ima lahko pošteno in razvidno uporabljena državna pomoč za varstvo okolja ključno vlogo pri doseganju trajnostnega razvoja v EU, zlasti z dolgoročnim spodbujanjem naložb v tehnologijo in njenim patentiranjem v EU v skladu s ciljem ustalitve emisij toplogrednih plinov, opredeljenim v Okvirni konvenciji Združenih narodov o klimatskih spremembah;
41. ocenjuje, da – kot je omenjeno tudi v sporočilu Komisije z naslovom „Spodbujanje tehnologij za trajnostni razvoj: akcijski načrt okoljskih tehnologij za Evropsko unijo“ z dne 28. januarja 2004 ( KOM(2004)0038 ) – trenutne smernice o državni pomoči za varstvo okolja „niso primerno prilagojene vse bolj izpopolnjenim naložbam v okoljske tehnologije in novim oblikam javno-zasebnih partnerstev
Odstavek 4.2.3. ;
42. zato odobrava začetek postopka z interesnimi skupinami, da bi se ponovno preučile te smernice, ki veljajo do konca leta 2007;
Boljše upravljanje
43. meni, da so trenutna praksa in postopki na področju politike državne pomoči pomanjkljivi in preveč birokratski;
44. zato pozdravlja uvedbo smernic za najboljšo prakso pri podeljevanju državne pomoči, da bodo priglasitveni postopki potekali hitreje in učinkoviteje, vendar se ob tem sprašuje, ali ne bi tega cilja hitreje dosegli z uredbo kot s smernicami;
45. odločno podpira zamisel o vzpostavitvi tesnejše mreže nadzornih organov, kot so na primer računska sodišča, v državah članicah, s čimer bi zagotovili večjo doslednost pri izvajanju pravil za državno pomoč;
46. poudarja, da zahteva vsaka decentralizacija pristojnosti v prid nacionalnih organov strog nadzor in usklajevanje, da bi lahko zagotovili dosledno izvajanje pravil v vseh državah članicah ; meni, da bi z decentralizacijo morda tvegali nedosledno izvajanje pravil za državno pomoč, še posebej zaradi različne sestave, izkušenj ter strokovnega znanja pristojnih organov držav članic; poudarja pomembnost delovanja mreže pristojnih organov v državah članicah;
47. poziva Komisijo, naj jasno določi roke za postopke državne pomoči, vključno s postopki v zvezi s skladnostjo;
48. izraža nezadovoljstvo, da se trenutno kazni za nepriglasitev izrekajo samo prejemnikom pomoči, državam članicam pa ne; zato podpira Komisijo pri raziskovanju novih mehanizmov za preprečevanje, ki bi obravnavali nepravilno izvajanje pravil za državno pomoč držav članic, in poziva Komisijo, naj poskrbi za ustrezne sankcije v zvezi s tem;
49. ponovno poziva k uvedbi postopka soodločanja za vse zadeve v zvezi s konkurenčno politiko, o katerih Svet odloča s kvalificirano večino;
0
0 0
50. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu in Komisiji.
EXPLANATORY STATEMENT
In the perspective of the Lisbon process the European Union's competition policy is of crucial importance. European companies must be able to merge, invest and develop in order to strengthen and improve their competitiveness. It is essential that innovation and entrepreneurship are preconditions for companies' success.
It is also of utmost importance that new markets, new products and new services be developed in the European economy. Investments of this kind require more than anything else a level-playing field, where bigger companies aren't unduly favoured at the expense of smaller ones, where political decisions don’t favour any single company,.
In a dynamic a market economy, stable institutions foster equal conditions for newcomers as well as for traditional businesses, for entrepreneurs with the new ideas as well as for established companies launching traditional products. It is inherent to successful business innovations that only very few companies manage to grasp and profit from real opportunities.
New innovations that have changed markets and sometimes the world, like Tetra Pak, the light bulb, IKEA, Apple or Internet-services, had very rarely the backing of public institutions or political majorities.
This is even more striking regarding the knowledge- and information society. We can see very few examples where new inventions have had broad political support. More often the political interest has been focussed on already existing industries. The ship-yards of the seventies, the steel-industry and the airlines, not to mention the textile industry are some examples on how huge amounts of money have been invested in industries of the past, damaging thereby future growth and the emergence of new jobs.
State aid has a clear tendency to maintain uncompetitive industries with low wages. In this respect State aid runs the risk of protecting old industries which will continuously need support. A development like that would be contrary to the aims of the Lisbon process. In the end we would maintain low-competitive industries with low wages instead of fostering emerging new ones. There is no prosperity and social security in a Europe supporting its non-competitive sectors while underinvesting in its true competitiveness.
The following rules are important in this respective:
· competitive industries do not need State aid,
· it is difficult for any public institution to define future business opportunities better than entrepreneurs continuously testing their products and services on the market itself,
· State aid tends to change the behaviour and management of subsidised companies, as they are more dependent on State aid than on the market which erodes their competitiveness,
· State aid tends to create a demand for new claims for support,
· State aid finally has more often delayed change than supported it.
The companies and the jobs of the future do rarely have advocates and interest groups supporting them and are never a political issue during election campaigns. The future business life has no trade unions, no employers' federations and no political interest groups that are standing up for them today but they should have the freedom of establishment, dynamic capital markets, and fair legislation on competition and State aid.
The European experience of State aid is not one that calls for more of it. It has contributed to low competitiveness, low wages, slow innovation and slow growth more than the opposite. It tends to change the balance between, not only companies, but also between different markets and Member States.
Markets that are supported for political reasons have an advantage over other markets, regardless of whether the economy's future lies with ship-yards or computers. Products and services that have this special treatment tend to defend their markets at the expense of other products and services.
Member States that are distributing State aid to their companies tend to give them an advantage at the cost of companies from other countries operating in the same market. The competitiveness of the European economy as a whole is the main looser with this approach.
State aid also does have the effect of hiding the real cost for consumers, and even increases costs. State aid is financed by taxpayers, which means that other public spending is reduced or tax reductions in favour of jobs and companies are made impossible.
It is from this perspective that your Rapporteur welcomes the Commissions road map for less but better targeted State aid. It is important to state that the overriding goal is to reduce the total amount of State aid in the Union. It is also important to put the question of State aid in the perspective of other political measures, which can fulfil political ambitions better. It is important to achieve uniformity in the Member States bringing State aid to more or less the same level in all countries. It is crucial to compare State aid with the risk of State aid failure and government failure and not only with the so-called market failures.
State aid is normally motivated by the ambition to correct market failures, in order to improve the functioning of markets and thereby enhance European competitiveness. State aid has also been motivated by the aim of influencing income- and wealth distribution within the EU (for example social and regional cohesion), even if such ambitions, in many cases, are in conflict with aspects like efficiency and competitiveness.
In economic theory, when markets are allowed to function freely, market failures of various kinds may exist, which may in turn produce socially inefficient economic outcomes. The origin of market failures can be of various kinds:
Externalities imply that market agents can have negative or positive effects on other actors in the market that is not reflected in the pricing system. It is not obvious whether such externalities should best be solved by a subsidy or a tax. Sometimes a negative externality, like pollution can be more efficiently solved by allowing emission trading rights. Positive externalities, like education, generally lead to underinvestment in the activity. A subsidy can in this case correct the problem, but care must be taken to avoid wasteful subsidies.
Imperfect information is another market failure that might call for intervention if the imperfection needs to be removed. Such market failures may exist in financial markets or in the area of R and D. There may be underinvestment in the market, from the social point of view, if market actors have less information than is socially desirable. In some cases this may call for subsidies, but in other cases a first-best solution would be to act against the malfunctioning banking system.
Public goods is another market failure where a good or service can be beneficial to society, but the market cannot provide the service since it is impossible to exclude anyone from using the good and making them pay for it.
Against this background the following principles can be laid out for the use of State aid:
· The EU should be very restrictive when using State aid. It can in many cases be a fact that a subsidy is not the first best solution when curing a market failure .A subsidy is in many cases a second best solution when a market failure cannot be solved at its origin. Subsidies may have negative secondary effects when influencing market behaviour of various agents, besides the ones originally targeted.
· Since subsidies in many cases make the recipient of State aid dependent of the specific measure it should be made clear from the start that the subsidy is of a temporary character, limited in time. A new decision has to be taken if it should be prolonged (similar to a "sun-set clause").
· A subsidy should not be larger than the underlying market failure it is supposed to correct. All enterprises in the same sector should be permitted support, on equal terms.
· State aid must not give advantage to state-owned companies or public services operating on the market
· State aid must be general in its character, not favouring any special company or market solution
· State aid shall be based on an analysis that it is the best way to go, and that the goals will be achieved. The fact that so much of State aid has been counterproductive to its aims underlines the need to analyze State aid with the experience of State aid projects as a base.
· The Commission should take the initiative of a follow-up procedure, summarizing the effects of European State aid projects and present State aid activities.
· When State aid is applied there must be an added value that no other political measures can achieve and which is to the benefit of a region, the research and development sector, the environment or the economy as a whole.
· State aid should be given in a way that does not distort the market, hinders new entrepreneurs or favours specific companies.
· The Commission has to make a follow-up, ensuring that Member States do not increase State aid by using loopholes. Companies that receive State aid should present their figures in annual reports consolidating their received State aid in the EU in total. Owners have a fair reason to be informed about how much of turnover and profits are dependant on State aid rules.
Total State Aid as percentage of GDP
Source: Eurostat
1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003
EU (15 countries) 1.09 1.18 1.10 1.00 0.95 1.15 0.74 0.63 0.60 0.59 0.61 0.57
Euro-zone 1.24 1.37 1.26 1.12 1.06 1.35 0.85 0.73 0.70 0.69 0.70 0.63
Euro-zone (12 countries) 1.26 1.37 1.27 1.13 1.07 1.36 0.84 0.73 0.70 0.69 0.70 0.63
Belgium 0.96 0.92 0.64 0.61 0.64 0.46 0.49 0.50 0.48 0.52 0.53 0.40
Czech Republic : : : : : : : : 2.60 1.82 3.87 2.76
Denmark 0.49 0.72 0.68 0.67 0.79 0.80 0.82 0.84 0.96 0.96 0.88 0.67
Germany 1.64 2.02 1.87 1.40 1.17 1.02 0.90 0.89 0.86 0.88 0.88 0.77
Estonia : : : : : : : : 0.07 0.12 0.13 0.12
Greece 2.23 1.34 1.31 1.58 1.36 1.41 0.73 0.59 0.70 0.60 0.41 0.40
Spain 0.68 0.76 0.85 1.07 0.89 0.84 0.83 0.65 0.80 0.76 0.69 0.54
France 0.82 0.96 0.96 0.82 1.03 2.76 0.82 0.65 0.60 0.56 0.60 0.57
Ireland 0.77 0.85 0.85 0.64 0.60 0.61 1.13 1.27 1.10 1.10 0.86 0.69
Italy 1.71 1.54 1.23 1.26 1.24 1.02 0.86 0.54 0.48 0.49 0.55 0.54
Cyprus : : : : : : : : 2.65 3.08 3.30 2.36
Latvia : : : : : : : : 0.54 0.31 0.12 0.10
Lithuania : : : : : : : : 0.33 0.11 0.39 0.13
Luxembourg 0.84 0.60 0.59 0.57 0.56 0.52 0.50 0.40 0.36 0.33 0.41 0.30
Hungary : : : : : : : : 1.15 1.07 1.09 0.86
Malta : : : : : : : : 3.29 4.01 4.28 :
Netherlands 0.41 0.38 0.37 0.38 0.44 0.67 0.47 0.57 0.51 0.41 0.45 0.33
Austria : : : 1.05 0.97 0.89 0.79 0.71 0.64 0.66 0.62 0.66
Poland : : : : : : : : 0.98 0.84 0.71 2.76
Portugal 0.83 0.89 1.44 0.95 1.41 2.07 1.23 1.22 0.89 1.17 1.15 1.24
Slovenia : : : : : : : : 0.83 0.86 0.49 0.58
Slovakia : : : : : : : : 0.64 0.59 0.36 0.46
Finland : : : 2.84 1.95 1.88 1.73 1.49 1.40 1.41 1.42 1.41
Sweden : : : 0.45 0.43 0.39 0.42 0.41 0.40 0.38 0.38 0.60
United Kingdom 0.28 0.21 0.31 0.39 0.40 0.33 0.32 0.19 0.19 0.18 0.26 0.26
Bulgaria : : : : : : : : 0.85 0.50 0.45 0.65
Croatia : : : : : : : : : : : :
Romania : : : : : : : : 2.93 5.03 1.78 :
Turkey : : : : : : : : : : : :
Iceland : : : : : : : : : : : :
Norway : : : : : : : : : : : :
United States : : : : : : : : : : : :
Japan : : : : : : : : : : : :
23.1.2006
MNENJE odbora za regionalni razvoj
za Odbor za ekonomske in monetarne zadeve
o reformi državnih pomoči 2005–2009
( 2005/2165(INI) )
Pripravljavec mnenja:
Miloš Koterec
POBUDE
Odbor za regionalni razvoj poziva Odbor za ekonomske in monetarne zadeve, kot pristojni odbor, da v svoj predlog resolucije vključi naslednje pobude:
1. pozdravlja cilj reforme, da se zmanjša državna pomoč, vendar pa postane bolj usmerjena;
2. se strinja s Komisijo, da je obsežna reforma politike državne pomoči nujno potrebna;
3. poudarja velik pomen pravičnega, uravnoteženega, trdnega in predvidljivega sistema državne pomoči na ravni EU, ki se bo v veliki meri izogibal izkrivljanju konkurence ter bo omogočil in spodbujal trajnosten regionalni razvoj;
4. pozdravlja namen Komisije, da posodobi prakso in postopke državne pomoči, kot je predvidela v časovnem načrtu za reformo državnih pomoči;
5. poudarja potrebo po zmanjšanju birokracije ter povečanju transparentnosti, prijaznosti do uporabnika in predvidljivosti pravil in postopkov pri podeljevanju državne pomoči;
6. v zvezi s tem upošteva namen Komisije, da dvigne prag de minimis z obstoječih 100 000 EUR in priporoča reformo pravila o kumulaciji;
7. spodbuja Komisijo, naj v skladu z lizbonsko in göteborško strategijo bolj poglobljeno in natančneje oceni različne vrste državne pomoči in njihovo učinkovitost ter tako ugotovi, ali so katere od njih koristnejše za regionalni razvoj od drugih z vidika njihovega trajnega in pozitivnega učinka;
8. poudarja, kako pomembno je, da pravila o državni pomoči upoštevajo načelo subsidiarnosti v načinu, kako lokalne in regionalne oblasti opravljajo storitve splošnega gospodarskega pomena, ki so kot ključne sestavine evropske socialne države bistvene za zagotavljanje družbene in ozemeljske kohezije;
9. ob upoštevanju vedno večjega pomena javno-zasebnih partnerstev za gradnjo infrastrukture v slabše razvitih regijah poziva Komisijo, naj podeljevanju državne pomoči tovrstnim partnerstvom posveti posebno pozornost ter poskrbi za pravno svetovanje o vseh vprašanjih v zvezi z uporabo pravil o državni pomoči na tem področju, še zlasti pa poziva, da se z ustreznimi pravili poenostavi uporaba javno-zasebnih partnerstev; predlaga, da bi bilo treba s tem v zvezi zlasti poskrbeti, da se zagotovi ohranjanje transparentnosti;
10. poziva Komisijo, da načela, ki jih je zapisala v časovnem načrtu za reformo državnih pomoči, upošteva tudi pri posebnih pravilih za nekatere sektorje, na primer kmetijstvo, ribolov ter proizvodnja in prevoz premoga, ki so ponavadi koncentrirani na območjih, upravičenih do sredstev iz strukturnih skladov, ter da natančneje opredeli, kako namerava ta posebna pravila spremeniti.
EXPLANATORY STATEMENT
The Road map for State aid reform 2005-2009 outlines the guiding principles for a comprehensive reform of State aid rules and procedures over the next five years. This overall reform aims at implementing the European Council commitment to "less, but better targeted" State aid.
The main four elements of the reform consist of:
1. less and better targeted State aid, which clearly meets identified objectives of common interest,
2. a refined economic approach including an assessment of the appropriateness and proportionality of aid granted,
3. more effective procedures and enforcement, greater predictability, less bureaucracy and more transparency
4. greater recognition of the shared responsibility of the European Commission and Member States in this field.
The Action Plan outlines in general terms the objectives and main issues of the following different specific State aid rules:
· State aid and innovation, research and development,
· State aid and investment in human capital,
· State aid and services of general economic interest,
· Block exemptions,
· Regional Aid Guidelines,
· Environmental Aid Guidelines,
Furthermore, it makes a series of suggestions for modernising the practise and procedures of State aid.
This State aid action plan embeds the current reform of the Regional Aid Guidelines (RAG) in view of adopting new RAG to be applied from 2007 onwards in the overall reform process of the EU State aid regime. The document sets the framework for the reform of horizontal rules, which is complementary to the use of State aid in less-developed regions eligible for Regional aid.
The document is seen as a consultation document and all stakeholders are invited to send their comments to the European Commission by September 2005.
The rapporteur believes that the Committee on Regional Development should seize this opportunity to reemphasis its position on State aid as a tool for regional development. State aids impact on territorial cohesion and the way in which State aids are allocated will make a difference in terms of regional development.
Transparent and predictable procedures and practises for notifying State aid provide certainty to investors thus facilitating investment decisions. The rapporteur therefore encourages the European Commission to make concrete proposals based on the principles and ideas outlined in the Road Map for making the procedures more transparent and predictable. The procedures for notifying State aid should not deteriorate companies from investing in areas, where they can receive State aid. The internet can be an important tool for increasing transparency and speeding-up procedures further.
Furthermore, the risk of being obliged to pay back State aids, since they were allocated illegally, have to be minimised. Regional development needs stable and predictable investment conditions.
Legal uncertainty has also to be avoided in the context of public-private partnerships. These partnerships have an increasing importance for regional development. Large infrastructure projects in the field of transport, energy and information rely more and more often on Public-Private-Partnerships given the budgetary situation of most Member States. It is thus important that State aid rules for assessing public resources involved in Public-Private-Partnerships are clear. The European Commission should provide more legal guidance on this matter.
The reduction of bureaucracy is another crucial element to create a more enterprise-friendly legal environment. The increase of the de-minimis threshold is a very positive step for reducing the procedure to the cases of major importance.
The European Commission has underlined in the past constantly that the reform of horizontal guidelines for State aid is complementary to reforming the Regional Aid Guidelines. Thus, regions lagging economically behind have to be particularly able to benefit from horizontal State aids. If these regions are not sufficiently taking into account by the new horizontal guidelines, which will be revised, in order to bring them better in line with the Lisbon Strategy, the Lisbon Strategy risks to undermine the Cohesion objectives. Consequently, the rapporteur believes that substantial, differentiated and fair regional bonuses in State aid rules for horizontal purposes should be granted to regions eligible for Regional State aid.
The Action plan does not address the reform of the rules for special sectors like agriculture, fisheries, coal production and transport. These sectors play often an important role in areas eligible for structural funds. Thus, these rules are also of particular importance for regional development. The European Commission should apply the same principles for rules in these special sectors and bring the sector specific rules in line with the ideas outlined in the road map.
Last but not least, the rapporteur welcomes the intention of the European Commission to assess further in depth and detail the different impact of different types of State aid in terms of effectiveness and distortion of competition. This assessment might also give some indications, which type of State aid is most beneficial for regional development.
POSTOPEK
Naslov
Reforma državnih pomoči 2005–2009
Št. postopka
2005/2165(INI)
Pristojni odbor
ECON
Mnenje odbora Datum razglasitve na zasedanju
REGI 29.9.2005
Okrepljeno sodelovanje
Datum razglasitve na zasedanju
-
Pripravljavec(-ka) mnenja Datum imenovanja
Miloš Koterec 11.7.2005
Obravnava v odboru
1.12.2005
23.1.2005
Datum sprejetja pobud
23.1.2006
Izid končnega glasovanja
za:
proti:
vzdržani:
37
1
1
Poslanci, navzoči pri končnem glasovanju
Alfonso Andria, Stavros Arnaoutakis, Elspeth Attwooll, Jean Marie Beaupuy, Rolf Berend, Jana Bobošíková, Graham Booth, Giovanni Claudio Fava, Gerardo Galeote Quecedo, Iratxe García Pérez, Eugenijus Gentvilas, Ambroise Guellec, Zita Gurmai, Gábor Harangozó, Marian Harkin, Konstantinos Hatzidakis, Gisela Kallenbach, Miloš Koterec, Constanze Angela Krehl, Jamila Madeira, Miroslav Mikolášik, Francesco Musotto, Lambert van Nistelrooij, Jan Olbrycht, Markus Pieper, Francisca Pleguezuelos Aguilar, Elisabeth Schroedter, Alyn Smith, Grażyna Staniszewska, Margie Sudre, Kyriacos Triantaphyllides, Oldřich Vlasák, Vladimír Železný
Namestniki, navzoči pri končnem glasovanju
Inés Ayala Sender, Simon Busuttil, Brigitte Douay, Emanuel Jardim Fernandes, László Surján, Henri Weber
Namestniki (člen 178(2)), navzoči pri končnem glasovanju
Pripombe (na voljo samo v enem jeziku)
POSTOPEK
Naslov
Reforma državnih pomoči 2005–2009
Številka postopka
2005/2165(INI)
Podlaga v Poslovniku
člen 45
Pristojni odbor Datum razglasitve dovoljenja na zasedanju
ECON
29.9.2005
Odbor(-i), zaprošen(-i) zamnenje Datum razglasitve na zasedanju
EMPL
29.9.2005
ITRE
29.9.2005
IMCO
29.9.2005
TRAN
29.9.2005
REGI
29.9.2005
Odbor(-i), ki niso dal(-i) mnenja Date of decision
EMPL
12.7.2005
ITRE
5.10.2005
IMCO
21.11.2005
TRAN
29.8.2005
Okrepljeno sodelovanje Datum razglasitve na zasedanju
Predlog(-i) resolucije, vključen(-i) v poročilo
Poročevalec(-ka) Datum imenovanja
Gunnar Hökmark
4.10.2005
Nadomeščeni(-a) poročevalec(-ka)
Obravnava v odboru
10.10.2005
29.11.2005
23.1.2006
Datum sprejetja
24.1.2006
Izid končnega glasovanja
za:
proti:
vzdržani:
42
1
1
Poslanci, navzoči pri končnem glasovanju
Zsolt László Becsey, Pervenche Berès, Sharon Margaret Bowles, Udo Bullmann, Ieke van den Burg, David Casa, Jan Christian Ehler, Jonathan Evans, Elisa Ferreira, Jean-Paul Gauzès, Robert Goebbels, Gunnar Hökmark, Karsten Friedrich Hoppenstedt, Ian Hudghton, Sophia in 't Veld, Othmar Karas, Piia-Noora Kauppi, Wolf Klinz, Christoph Konrad, Guntars Krasts, Enrico Letta, Astrid Lulling, Gay Mitchell, Joseph Muscat, John Purvis, Alexander Radwan, Bernhard Rapkay, Eoin Ryan, Manuel António dos Santos, Peter Skinner, Margarita Starkevičiūtė, Ivo Strejček,.
Namestniki, navzoči pri končnem glasovanju
Jan Andersson, Harald Ettl, Werner Langen, Jules Maaten, Thomas Mann, Giovanni Pittella, Gilles Savary, Corien Wortmann-Kool,.
Namestniki (člen 178(2)), navzoči pri končnem glasovanju
Graham Booth, Willem Schuth, Antonio Tajani, Thomas Wise.
Datum predložitve– A6
27.1.2006
A6-0009/2006
