KONČNO
A6-0012/2007
26.1.2007
POROČILO
o stanju evropskega gospodarstva - pripravljalno poročilo o širših smernicah ekonomske politike za leto 2007
(2006/2272(INI))
Odbor za ekonomske in monetarne zadeve
Poročevalec:
Udo Bullmann
PE 382.354v02-00
VSEBINA
PREDLOG RESOLUCIJE EVROPSKEGA PARLAMENTA.....................................................3
OBRAZLOŽITEV.....................................................................................................................13
POSTOPEK..............................................................................................................................15
PREDLOG RESOLUCIJE EVROPSKEGA PARLAMENTA
o stanju evropskega gospodarstva - pripravljalno poročilo o širših smernicah ekonomske politike za leto 2007
( 2006/2272(INI) )
Evropski parlament ,
– ob upoštevanju integriranih smernic Komisije za rast in zaposlovanje (2005-2008) ( KOM(2005)0141 ) (integrirane smernice),
- ob upoštevanju Sklepa Sveta 2005/600/ES z dne 12. julija 2005 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic
UL L 205, 6.8.2005, str. 21. ,
– ob upoštevanju gospodarske napovedi Komisije iz jeseni 2006
Jesen 2006, št. 5/2006. ,
– ob upoštevanju gospodarskega poročila EU za leto 2006, ki ga je 22. novembra 2006 predstavila Komisija, Dinamika prilagajanja v euroobmočju – izkušnje in izzivi,
– ob upoštevanju poročil o izvajanju nacionalnih programov reform, ki so jih v okviru lizbonske strategije pripravile države članice jeseni 2006
http://ec.europa.eu/growthandjobs/key/nrp2006_en.htm. ,
– ob upoštevanju letnega poročila o napredku na področju lizbonske strategije, ki ga je 12. decembra 2006 predložila Komisija,
– ob upoštevanju sporočila Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu, Dolgoročna vzdržnost javnih financ v EU, ( KOM(2006)0574 ),
– ob upoštevanju sporočila Komisije Demografska prihodnost Evrope, kako spremeniti izziv v priložnost ( KOM(2006)0571 ),
– ob upoštevanju sporočila Komisije Svetu, Evropskemu Parlamentu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu Odboru, Odboru Regij in Evropski Centralni Banki, Letna izjava o območju eura ( COM(2006)0392 ),
– ob upoštevanju svoje resolucije z dne 26. maja 2005 o priporočilu Komisije za širše smernice ekonomskih politik držav članic in Skupnosti v okviru integriranih smernic za rast in zaposlovanje (2005-2008)
UL C 117 E, 18.5.2006, str. 248. ,
– ob upoštevanju dokumenta o ključnih temah predsedstva Sveta z dne.….. za zasedanje Sveta EU v sestavi ministrov za finance (ECOFIN) za spomladansko zasedanje Evropskega sveta 2007,
– ob upoštevanju sklepov predsedstva z zasedanj Evropskega sveta v Lizboni 23. in 24. marca 2000, v Göteborgu 15. in 16. junija 2001 in v Bruslju 22. in 23. marca 2005,
– ob upoštevanju člena 99(2) Pogodbe ES,
– ob upoštevanju člena 45 svojega Poslovnika,
– ob upoštevanju poročila Odbora za ekonomske in monetarne zadeve ( A6‑0012/2007 ),
A. ker so integrirane smernice osrednji instrument EU na področju gospodarske in zaposlovalne politike, naravnan na srednjeročno obdobje treh let; ker je treba ta instrument na osnovi smernic iz leta 2005 in prihodnjega poročila za leto 2006 natančno preučiti in dopolniti, da bi omogočili njegovo boljše izvajanje,
B. ker bodo integrirane smernice, prenovljen pakt stabilnosti in rasti ter finančni okvir za obdobje od 2007 do 2013 skupaj prispevali k večji povezanosti pri oblikovanju politik in izboljšali gospodarsko vodenje EU,
C. ker naj integrirane smernice ne bi pomenile samo preimenovanja obstoječih politik, temveč naj bi resnično povezale politike v paket, ki obsega makroekonomske, mikroekonomske in zaposlovalne razsežnosti in jih medsebojno zbližuje,
D. ker so integrirane smernice bistvena sestavina lizbonske strategije in bi morale kot njen glavni instrument izvajanja s pomočjo uravnotežene koordinacije gospodarskih politik zasledovati medsebojno povezane reforme na področju gospodarstva, zaposlovanja, okolja in socialne varnosti,
E- ker gospodarska rast ni cilj sama po sebi, ampak potreben pogoj, in je kot taka del celovitega pristopa, ki zagotavlja blaginjo in kakovost življenja državljank in državljanov; ker mora stremljenje k trajnostni rasti temeljiti na gospodarski, socialni, zaposlovalni, okoljski in proračunski politiki, ki bo odgovorna do prihodnjih generacij,
Kako izkoristiti razmah na področju gospodarstva in zaposlovanja v Evropski uniji
1. ugotavlja, da po šestih letih šibke gospodarske rasti, stagnacije in celo recesije v nekaterih državah članicah evropsko gospodarstvo sedaj dosega boljše rezultate, saj je stopnja gospodarske rasti višja od stopenj predhodnih let, v letu 2006 je tako znašala 2,8 % v EU in 2,6 % v euroobmočju, vsekakor pa naj bi v letu 2007 padla na 2,4 % v EU in 2,1 % v euroobmočju; se sprašuje v kolikšni meri je rast evropskega gospodarstva ciklična in poudarja, da je treba okrepiti možnosti rasti evropskega gospodarstva, da bi omogočili nastanek novih delovnih mest;
2. poudarja, da obstajajo velike razlike med stopnjami rasti posameznih držav članic in izraža zaskrbljenost nad relativno nizkimi stopnjami rasti številnih velikih držav članic, kar gre pripisati predvsem nazadovanju domačega povpraševanja; s tem v zvezi ugotavlja nadpovprečne stopnje rasti v skandinavskih državah, ki v zadnjem času beležijo tudi znižanja stopenj nezaposlenosti;
3. poudarja izboljšanje javnih financ in zmanjšanje povprečnega proračunskega primanjkljaja v letu 2006 na 2 % BDP; pričakuje izboljšanje kakovosti javnih financ, ki ne odražajo samo cikličnih dejavnikov;
4. ugotavlja pozitivna gibanja na trgu dela s podvojitvijo letne stopnje rasti produktivnosti faktorja dela z 0,6 % na 1,2 % ter zmanjšanjem stopnje brezposelnosti v letu 2006 na 8 % v obeh območjih, v Evropski uniji in v euroobmočju, ter napovedanim zmanjšanjem na 7,3 % v območju EU in 7,4 % v euroobmočju do leta 2008, z 1,4-odstotno rastjo stopnje zaposlenosti, kar predstavlja 2,9 milijonov novih delovnih mest v letu 2006 in možnostjo dodatnih 7 milijonov delovnih mest v obdobju 2007-2008, kar bi pomenilo, da bi se stopnja zaposlenosti v letu 2008 povečala s 63,7 % na 65,5 %; vendar ugotavlja, da so stopnje nezaposlenosti, zlasti med ženskami, še vedno visoke in močno odstopajo od lizbonskih ciljev; zato poziva k nadaljnjim prizadevanjem za vzpostavitev učinkovitega in povezljivega evropskega trga dela, ki združuje tako prilagodljivost kot varnost ter je zmožen doseči bistveno višje stopnje zaposlenosti; s tem v zvezi poudarja, da bi bilo treba potrebne reforme pripraviti in izvajati v čim boljšem sodelovanju s socialnimi partnerji;
5. je zaskrbljen nad trajno visoko stopnjo revščine v EU, ki je po padcu s 17 % na 15 % v sredini devetdesetih let v letu 2005 ponovno narasla na 17 %; s tem v zvezi meni, da ni sprejemljivo, da ima v EU s 27 članicami približno 80 milijonov ljudi dohodke nižje od 60 % mediane ekvivalentnega nacionalnega dohodka;
6. poudarja, da je Evropska unija v letu 2006 okrepila položaj največjega svetovnega izvoznika, saj se je obseg njenega izvoza povečal za 8,5 %, vendar izrecno poudarja, da presežek izvoza predstavlja samo 0,3 odstotne točke trenutne rasti BDP euroobmočja, in opozarja na tveganje, povezano z visokim tečajem eura v razmerju do dolarja; poudarja, da je glavni razlog za trenuten gospodarski vzpon ponovna rast domačega povpraševanja, zlasti kratkoročnih investicij; poudarja, da je temeljni problem, s katerim se srečuje evropsko gospodarstvo v zadnjem desetletju neustrezna raven domačega povpraševanja, ki je posledica premajhnega zaupanja zaradi brezposelnosti; je zaskrbljen glede tega, v kolikšni meri je mogoče dosegati stalno rast investicij in osebne porabe ter hkrati trajno izboljšanje razmer na trgu dela, da bi lahko iz pretežno ciklične rasti prešli na stalno rast s strukturnim značajem;
7. meni, da se je evropsko gospodarstvo okrepilo zaradi glavnih pridobitev skupne valute in enotnega notranjega trga; zahteva dokončno vzpostavitev notranjega trga, zlasti na področju finančnih storitev kot tudi energetike, s hitrim in celovitim izvajanjem direktiv o električni energiji in plinu; zato poudarja pomembnost vlaganj v infrastrukturo, ki je potrebna za dosego teh ciljev; pričakuje, da bo evropski trg storitev, ki zagotavlja dostop vsem ponudnikom storitev in spoštovanje pravnih predpisov s področja delovnega prava in socialnega varstva na kraju opravljanja storitev, omogočil nadaljnje gospodarske spodbude, z oziroma na zadnjo širitev poziva države članice, da ohranijo odprt in svoboden trg dela, ki bo spodbujal gospodarsko rast;
8. poudarja, da trajno povečevanje stopenj gospodarske rasti v Evropski uniji v okviru lizbonske strategije zahteva nenehno izvajanje uravnoteženih reform, vključno z ukrepi za spodbujanje inovacij, tehnološkega napredka in akumulacije človeškega kapitala, odstranjevanje preostalih ovir, ki otežujejo delovanje notranjega trga, ter vzpostavitev okolja, ki je ugodno za opravljanje poslovnih dejavnosti v državah članicah;
9. poudarja, da je treba glede na pričakovan padec rasti ameriškega gospodarstva in s tem svetovne trgovine, na večjo nevarnost zunanjih šokov, kot je nenadna prilagoditev svetovnega neravnovesja z močnim vplivom na devizne tečaje in finančne trge, ter glede na morebiten nadaljnji porast cen nafte podpreti in okrepiti gospodarski razmah z gospodarsko politiko, ki bo izboljšala učinkovitost trgov blaga, storitev, dela in kapitala ter spodbujala rast in v enaki meri izvozno in uvozno povpraševanje;
10. je zaskrbljen nad tečajem eura, ki bi lahko poslabšal konkurenčnost evropskega gospodarstva v razmerju do gospodarstva ZDA; pričakuje od Evropske centralne banke, da pozorno spremlja gibanje tečaja eura ter sprejme ustrezne ukrepe za zavarovanje evropskih gospodarskih interesov v mednarodnem finančnem sistemu;
Spodbujanje držav članic k doseganju ciljev
11. ugotavlja, da dejanski gospodarski razvoj v EU spremljajo stare in nove razlike, z najnižjimi stopnjami rasti na Portugalskem (1,2 %) in Italiji (1,7 %) ter visokimi stopnjami rasti v državah članicah EU-15, kot so Španija (3,8 %), Grčija (3,8 %) in zlasti Švedska (4 %), Finska (4,9 %) in Luksemburg (5,5 %); ugotavlja, da nove države članice beležijo posebej visoke stopnje rasti v letu 2006 na Slovaškem (6,7 %), v Litvi (7,8 %), Estoniji (10,5 %) in Latviji (11%); poudarja, da te razlike prav tako odražajo pomembne strukturne razlike, različne nacionalne gospodarske politike in demografske strukture ter asimetrične učinke skupnih politik, ki ponazarjajo glavne nevarnosti za notranje povezovanje Evropske unije; zato poudarja nujnost politik, ki krepijo ekonomsko kohezijo in tako spodbujajo notranji trg in monetarno unijo;
12. poudarja, da so z vidika prizadevanj za modernizacijo in gospodarske moči nedvomno najbolj uspešne tiste države, ki povezujejo uravnotežene strukturne reforme, usmerjene v prihodnost, z nadpovprečno visokimi vlaganji v promet, informacijsko tehnologijo, raziskave in razvoj ter inovacije, izobraževanje, vseživljenjsko učenje in sisteme varstva ter v obnovo dobro delujočih socialnih mrež; ugotavlja, da imajo te države članice večinoma zelo učinkovite in transparentne uprave, inovativno podjetniško okolje, proračunske presežke, nadpovprečno nizko stopnjo zadolženosti in visokokakovostne javne izdatke, pri tem pa izkazujejo prispevek tehničnega napredka h gospodarski rasti, ki je skoraj dvakrat večji od povprečja EU; meni, da bodo države, ki si prizadevajo za visoke stopnje zaposlenosti, vključno z zaposlenostjo žensk in starejših delavcev, Evropski uniji omogočile, da se bo lahko z večjim zaupanjem soočila s sedanjimi in prihodnjimi izzivi, kot sta staranje prebivalstva in večanje konkurence, ki je posledica globalizacije;
13. poudarja, da so lahko v tem smislu najuspešnejše države zaradi svojih strategij gospodarske in socialne prenove tudi primer uspešnega uresničevanja lizbonske strategije, ter spodbuja države članice, naj se zgledujejo po njih, četudi morajo prilagoditi ukrepe za izvajanje lizbonske strategije razmeram v državi in biti še naprej odgovorne za njihovo izvajanje;
14. v zvezi z nacionalnimi programi reform držav članic ugotavlja, da je v splošnem možno zaznati večjo usklajenost in tudi novo zavezanost k usmerjanju politike v cilje, dogovorjene na evropski ravni; vendar poudarja, da so izhodišča držav članic različna ter da obstajajo bistvene razlike glede vsebine, hitrosti in intenzivnosti reform na posameznih političnih področjih; meni, da reforme le deloma ustrezajo trenutnim razmeram na področju gospodarske in zaposlovalne politike, čeprav še zelo raznoliko in samo v omejenem obsegu, ter da pri tem osrednje naloge, kot so inovacije, spodbujanje zaposlovanja, oskrba z energijo, trajnostni okoljski razvoj in boljša zakonodaja, pogosto še niso v zadostni meri vključene v integriran program reform; obžaluje, da je ravno na področjih „Povečanja stopnje zaposlenosti“ in „Aktivne politike zaposlovanja“ napredek počasnejši in reformna prizadevanja manjša kot na drugih področjih; nasprotno pozdravlja prizadevanja za krepitev odgovornosti na nacionalni in regionalni ravni ter vključitev parlamentov in socialnih partnerjev ter spodbuja nadaljnja prizadevanja;
Krepitev možnosti– širjenje uspešnosti: kaj je še treba storiti
15. poziva države članice, da izkoristijo nove ekonomske okoliščine in s tem povezan manevrski prostor za spodbujanje trajne gospodarske rasti, ki bo bolj usmerjena v doseganje kvalitativnih ciljev; poudarja, da zdravo in stabilno makroekonomsko okolje zahteva izboljšanje kakovosti javnih financ s proračuni, ki so v nadaljnji fazi konsolidacije, ter inteligentno zasebno in javno investicijsko politiko, ki zagotavlja v prihodnost usmerjeno infrastrukturo in že danes odpira trge prihodnosti;
16. poudarja, da je treba zavreti trenutne protekcionistične težnje in težnje, ki nasprotujejo konkurenci, da bi lahko v celoti izkoristili prednosti notranjega trga in okrepili položaj Evrope na svetovnem trgu;
17. poudarja vlogo malih in srednje velikih podjetij pri nastanku novih delovnih mest; zato poudarja, da je treba z bolj ugodnimi obdavčitvami, zmanjšanjem regulativnih in upravnih bremen, boljšim dostopom do financiranja, boljšimi pogoji pri stroških poslovanja v smislu stroškov energije, prometa, komunikacij in storitev, boljšim dostopom do informacijskih in komunikacijskih tehnologij in večjimi vlaganji v raziskave in inovacije v korist malih in srednje velikih podjetij ustvariti bolj ugodno okolje za mala in srednje velika podjetja;
18. poudarja pomen, ki ga imata za evropsko gospodarstvo odlična konkurenčnost in ohranitev povpraševanja, ter od gospodarskih akterjev pričakuje, da si bodo tudi z učinkovito koordinacijo gospodarskih politik še naprej prizadevali za dolgoročno visoko stopnjo rasti v pogojih gospodarske stabilnosti in trajnostnega razvoja;
19. s tem v zvezi poudarja pomen izobraževanja, zlasti terciarnega izobraževanja, za krepitev potenciala rasti v prihodnosti ter dvig izobrazbene ravni, mobilnosti in prilagodljivosti evropskih državljanov; poziva države članice, da okrepijo prizadevanja za bolj privlačne, dostopne in konkurenčne evropske izobraževalne sisteme;
20. ponovno poudarja, da doseganje ciljev lizbonske strategije zahteva dovolj finančnih virov iz proračuna Skupnosti; zato obžaluje, da je na voljo premalo finančnih virov za dosego omenjenih ciljev;
21. meni, da lahko hkratno in usklajeno delovanje držav članic na področju rasti namenjenih izdatkov, pri spodbujanju zasebnih vlaganj in skupnih pobud na področju zasebnega in javnega sodelovanja privede do bistvenih učinkov sinergije, izboljša sposobnost Evrope, da se sooči z obstoječimi izzivi na področju znanosti in raziskav, prometa in komunikacij, energije in trajnostnega okoljskega razvoja, ter podpira učinkovito alokacijo virov v evropskem prostoru; s tem v zvezi ugotavlja pomembnost usklajenega davčnega okvira, vključno z obdavčitvijo pravnih oseb, ki je ugodna za mala in srednje velika podjetja ter za nastanek novih delovnih mest; meni, da bi države članice morale izboljšati učinkovitost davčnih sistemov in sistemov socialnih prispevkov, da bi olajšale nastanek novih delovnih mest, zlasti za posebne družbene skupine, kot so ženske, dolgoročno nezaposleni in starejši ljudje; meni, da bi konkurenčni davčni sistemi spodbudili nastanek novih podjetij, ne da bi ogrozili nacionalno sposobnost financiranja, in zmanjšali davčno obremenitev faktorja dela na račun višjih okoljskih davkov, vključno z davčnimi spodbudami za raziskave in razvoj ter uporabo obnovljivih virov;
22. glede na prihodnjo revizijo finančnega okvira ponovno poziva k prilagoditvi proračuna EU lizbonskim ciljem, da bi se tako zagotovilo podporo neomejenemu izvajanje lizbonske strategije v celoti;
23. priznava velik napredek na področju državne pomoči, ki je sedaj bolj usmerjena v horizontalne cilje; spodbuja države članice, da nadaljujejo v tej smeri in še naprej usklajujejo državno pomoč s cilji lizbonske strategije, kot so zaposlovanje, inovacije in trajnostni razvoj;
24. poudarja, da je treba v prihodnosti konkurenčnost evropskih gospodarstev v večji meri usmeriti v cilje inteligentne in trajnostne ekonomije, ki vključuje tudi bolj učinkovito uporabo virov; priporoča, da se na nacionalni ravni razmisli zlasti o tistih ukrepih, ki so v interesu posodobitve gospodarstva, razvoja novih tehnologij, krepitve konkurenčnosti, varovanja okolja in odpiranju novih področij zaposlovanja:
(a) na področju raziskav in razvoja:
– spodbude za širitev zasebnih aktivnosti na področju raziskav in razvoja,
– spodbujanje javnih vlaganj v okviru R&R, zlasti javno-zasebnih partnerstev;
– spodbujanje povezav in sodelovanja med univerzami, raziskovalnimi inštituti in podjetji,
– spodbujanje nacionalnih ali regionalnih koordinacijskih pisarn na področju raziskav in razvoja,
– spodbujanje inovacij in novih tehnologij pri malih in srednje velikih podjetjih ter malih ponudnikih storitev, zlasti z izboljšanjem dostopa do vseh kapitalskih virov, zlasti tveganega kapitala, ter
– spodbujanje usposabljanja in nadaljnjega izpopolnjevanja v interesu aktivne politike zaposlovanja na področju sodobnih tehnologij;
(b) na področju energije in okolja:
– izvajanje direktiv o električni energiji in plinu v interesu pravičnega, konkurenčnega, delujočega in nediskriminatornega evropskega energetskega trga,
– zagotavljanje preskrbe z električno energijo za evropska gospodarstva z diverzifikacijo virov in tranzitnih poti za uvoz energije;
– davčne spodbude, spodbude za učinkovitost in vlaganja za spodbujanje ukrepov v zvezi z energetsko učinkovitostjo, vključno z uresničevanjem ciljev na področju varčevanja z energijo,
– davčne spodbude, spodbude za učinkovitost in vlaganja za spodbujanje obnovljivih virov energije ter tehnologij in inovacij, prijaznih okolju,
– zagotavljanje neodvisnosti nacionalnih regulativnih organov in njihove koordinacije na ravni EU,
– širjenje in povezovanje regionalnega pridobivanja energije,
– povečanje transparentnosti na energetskem trgu ter jasno ločevanje med proizvodnjo, distribucijo in trženjem električne energije, ter
– večje uveljavljanje okoljskih certifikatov;
25. vidi kot glavno nalogo, da se v hitro spreminjajočem se gospodarskem okolju vsem skupinam prebivalstva zagotovi nove možnosti in priložnosti za delo; poudarja, da so s tega vidika v največji meri ogrožene najbolj izpostavljene skupine prebivalstva, ter da je treba dati prednost spodbujanju aktivnega vključevanja in nastanku boljših delovnih mest na splošno; poudarja, da je treba nove zahteve po fleksibilnosti delojemalcev in njihovi pripravljenosti za učenje uskladiti s ponudbo novih delovnih mest in zagotavljanjem novih oblik varnosti („prožna varnost“), tudi zato da bi spodbujali možnosti za boljše usklajevanje profesionalnega in zasebnega življenja; s tem v zvezi zahteva, da se izboljša zaposlitvene možnosti žensk, starejših delojemalcev, mladih, dolgoročno brezposelnih in priseljencev, pri čemer je treba na področju zaposlovanja in izobraževanja zasledovati naslednje ukrepe na nacionalni ravni:
- vsakomur, ki je zaključil izobraževanje, zagotoviti zaposlitev, usposabljanje ali druge ustrezne rešitve v roku šestih mesecev;
– uvesti zakonsko pravico do nadaljnjega usposabljanja in vseživljenjskega učenja;
– spodbude in vlaganja za spodbujanje usposabljanja, nadaljnjega usposabljanja in vseživljenjskega učenja ter uspešnih modelov, ki združujejo družino in poklic oziroma izobraževanje in usposabljanje,
– spodbujanje prilagodljivih modelov za prehod iz poklicnega življenja v pokoj na prostovoljni osnovi, tudi s ciljem, da se mladim olajša dostop do trga dela;
– spodbujanje k ustanavljanju podjetij ter zagotavljanje prenosa obstoječih podjetij zaradi starosti,
– nadaljnje zmanjšanje splošnih obremenitev iz naslova davkov in socialnih prispevkov za nizke in srednje visoke dohodke,
– zagotavljanje strokovnega usposabljanja in prve zaposlitve mladim s primernimi zasebnimi in javnimi spodbudami;
– povečevanje razpoložljivosti in dostopnosti kakovostnega otroškega varstva;
– zagotavljanje začetnega obdobja novim podjetjem, ki ni daljše od enega tedna, vključno z nizkimi začetnimi stroški za ustanovitev podjetja in upravnimi stroški;
– vključevanje podjetniškega izobraževanja v program vseživljenjskega učenja;
– zagotavljanje ustrezne politike na področju legalnega priseljevanja v skladu s predlogom za uvedbo sistema zelene karte;
26. opozarja, da je za zagotovitev makroekonomske stabilnosti potrebna tako rast produktivnosti dela kot tudi pravična razdelitev rezultatov rasti in krepitev socialne kohezije; s tem v zvezi ponovno opozarja, da mora dvigovanje plač potekati skladno s povprečno rastjo produktivnosti; poudarja, da je v evropskih podjetjih treba okrepiti kulturo spodbujanja in sodelovanja v okviru konceptov „upravljanje družb“ in „družbena odgovornost gospodarskih družb“;
27. poudarja pomen okrepljenega in bolj strukturiranega sodelovanja v Evropski uniji, in zlasti v euroobmočju, za krepitev sposobnosti upravljanja in proces evropskega povezovanja, ker se je samo tako možno spopasti s svetovnimi gospodarskimi izzivi; zato poziva Komisijo in Svet, da poskrbita, da bo letna izjava o euroobmočju v prihodnosti vključevala konkretno zbirko instrumentov, ki bo omogočila poglobljen dialog med različnimi organi EU, vključenimi v krepitev upravljanja gospodarstva Evropske unije; nadalje meni, da se mora euroskupina pri pripravi in izvajanju nacionalnih proračunskih načrtov posvetiti njihovemu boljšemu uravnavanju in usklajevanju, tako vsebinsko kot časovno, saj bi to bistveno pripomoglo k uveljavitvi programa gospodarsko političnih reform; predlaga v okviru okrepljenega in bolj strukturiranega sodelovanja znotraj euroobmočja, da se k sodelovanju povabi tudi druge zadevne formacije Sveta;
Pospeševanje potrebnih institucionalnih reform
28. pozdravlja nov pristop Komisije, katerega bistvo je, da Komisija po oceni nacionalnih programov reform predlaga priporočila, specifična za državo, v smislu smernic državam članicam, ter poziva Evropski svet, da jih sprejme; s tem v zvezi poudarja, da je treba nujno okrepiti medsebojno podpirajoč pristop integriranih smernic, ki se mora odražati v nacionalnih reformnih politikah; še enkrat poziva k transparentni izmenjavi preskušenih postopkov in k objavi seznama držav z najboljšimi in najslabšimi dosežki na področju reform, ki ga pripravi Komisija, da bi se lahko učili tako iz uspehov kot neuspehov; vendar s tem v zvezi poudarja, da je pri tem potrebno zadostno število integriranih indikatorjev, ki pokrivajo vsa področja lizbonske strategije;
29. obžaluje, da je lizbonska strategija še vedno slabo zaznavna v nacionalnih politikah številnih držav članic in meni, da je za njeno učinkovito izvajanje bistvenega pomena, da se k delovanju spodbudi vse gospodarske akterje; zlasti je prepričan, da bi boljša vključitev socialnih partnerjev, nacionalnih parlamentov in civilne družbe povečala zaznavnost lizbonske strategije, povečala kakovost javne razprave o gospodarskih reformah, povečala odgovornost in dvignila osveščenost javnosti glede potrebe po tesnem usklajevanju gospodarskih politik, da bi se lahko soočili z glavnimi izzivi, ki jih povzroča globalizacija, in sprejeli skupno stališče glede izboljšanja vodenja gospodarstva znotraj Evropske unije; izrecno poziva države članice, da zavzeto uresničujejo integrirane smernice in programe nacionalnih reform v duhu „lastništva“ ob večjem sodelovanju nacionalnih parlamentov in drugih zainteresiranih akterjev, kot so socialni partnerji; zahteva redno preverjanje ustreznosti nacionalnih programov reform v skladu z načelom primerjave, vključno s širšim postopkom posvetovanja v državah članicah, kjer to še ni ustaljena praksa; pričakuje, da se bodo prednostne naloge nacionalnih programov reform bolje odražale v časovnih načrtih in v vsebini odločitev o nacionalnih proračunih;
30. pozdravlja združitev smernic na področju gospodarske, strukturne in zaposlovalne politike; s tem v zvezi ponavlja, da morajo imeti smernice na področju gospodarske in strukturne politike enak pravni položaj kot smernice na področju zaposlovalne politike, ter da je treba pripraviti medinstitucionalni sporazum, ki bo s tem v zvezi jasno opredelil vlogo Parlamenta;
31. pričakuje od organov EU, ki bodo sodelovali pri prihodnji reviziji integriranih smernic, da skupaj razmislijo o njih ter predlaga ustanovitev medinstitucionalne delovne skupine po zasedanju Evropskega sveta spomladi 2007; priporoča, da se razmisli o naslednjih vidikih, ki naj bi izboljšali uresničevanje programa reform v EU:
– predstavitev izčrpne analize strukturnih reform in njihovega neposrednega vpliva na produktivnost, zaposlovanje in povpraševanje na notranjem trgu v obdobju priprave na revizijo integriranih smernic;
– oblikovanje bolj jasnih in bolj osredotočenih integriranih smernic, ki hkrati pokrivajo večje število reformnih področij, na primer obsežen program reform za bolj aktivno politiko na področju trajnostnega okoljskega razvoja, ki presega okvir energetske politike, ter bolj zavzeta politika na področju spodbujanja vseživljenjskega učenja;
– razvoj bolj standardiziranega poročanja na področju nacionalnih programov reform, ne da bi ogrozili pravico držav članic, da na nacionalni ravni določijo prednostne reforme;
– oblikovanje smernic in primerjav za nacionalne postopke posvetovanja, vključno s priporočili za vključitev in aktivno sodelovanje nacionalnih parlamentov, tako pri pripravi kot tudi pri reviziji nacionalnih programov reform;
– razvoj in izmenjava uspešnih modelov strategij posredovanja in komunikacije;
– povečanje učinkovitosti programa reform EU z vsebinsko in časovno združitvijo instrumentov gospodarske politike, ki se trenutno še uporabljajo ločeno, s ciljem inteligentne strategije rasti, ki bo v večji meri zbirala poročila in ocene s področja nacionalnih programov reform, vendar hkrati vključevala tudi nacionalno programe za stabilnost in približevanje ter sistematične pobude za uveljavitev načela trajnostnega okoljskega razvoja;
32. ponovno obžaluje, da med Parlamentom, Svetom in Komisijo še ni bil sprejet dogovor o časovnem razporedu in kodeksu obnašanja, ki bi zagotovil ustrezno sodelovanje in polno vključitev treh zadevnih organov EU v ustrezno nadaljnjo obravnavo integriranih smernic kot ključnih instrumentov lizbonske strategije; s tem v zvezi poziva Svet in Komisijo, da nemudoma predložita predloge za tesnejše sodelovanje treh organov EU na področju prihodnje revizije integriranih smernic;
0
0 0
33. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu in Komisiji.
OBRAZLOŽITEV
Razprave o širših smernicah gospodarske politike so v Evropskem parlamentu postale že tradicija, tako dolga kot seznam priporočil, ki jih Svet, Komisija in države članice niso sprejele. Že samo dejstvo, da mora Parlament vedno znova opozarjati na pomanjkljivo sodelovanje, opravičuje pripravo novega poročila, čeprav sta Komisija in Svet sklenila, da ne bosta spreminjala integriranih smernic za obdobje 2005-2008, predloženih lani. Poročilo se ne osredotoča na revizijo smernic, temveč na njihovo uresničevanje v državah članicah glede na spremenjene ekonomske okoliščine. Poleg tega poročilo vključuje prve predloge za revizijo smernic v naslednjem letu.
Od zadnjega poročila o smernicah gospodarske politike, ki ga je leta 2006 pripravil José Manuel García-Margallo y Marfil, je v Evropi prišlo do odločilnih sprememb. Prvič po šestih letih šibke gospodarske rasti ali stagnacije in celo recesije v nekaterih državah članicah je evropsko gospodarstvo v obdobju vzpona. Gospodarska rast se je povzpela na 2,8 % BDP v EU in na 2,6 % BDP v euroobmočju. Gospodarske napovedi do leta 2008 napovedujejo, da se bo stopnja rasti ustalila pri 2,4 % oziroma 2,1 %. Hkrati so se izboljšale javne finance, povprečni proračunski primanjkljaj v letu 2006 pa se je zmanjšal na 2 % BDP.
Takšna pozitivna gibanja so vidna tudi na trgu dela. Produktivnost faktorja dela se je podvojila, stopnja brezposelnosti pa je padla na 8 %. V letu 2008 se predvideva nadaljnji padec stopnje brezposelnosti na 7,3 % v EU ter na 7,4 % v euroobmočju. V letu 2006 je bilo ustvarjeno 2,9 milijona novih delovnih mest, kar pomeni 1,4-odstotno povečanje stopnje zaposlenosti. Do leta 2008 bi lahko ustvarili 7 milijonov novih delovnih mest, kar bi dvignilo stopnjo zaposlenosti na 65,5 %.
Poročevalec meni, da je treba sedanje pozitivne trende izkoristiti. Po njegovem mnenju sicer še ni jasno, ali pozitivne številke ne pomenijo samo cikličnih gibanj. Tudi ocene nacionalnih programov reform, ki jih je naredila Komisija, ne povedo, v kolikšni meri so pozitivna gibanja rezultat reform. Trenutno so navedene samo različne dejavnosti držav članic, ne obstaja pa kakršna koli podrobnejša analiza dejavnosti ter morebitnih vzročno-posledičnih povezav. Poročevalec glede na pomanjkljive podatke meni, da mora Komisija izboljšati svoje postopke ocenjevanja ter hitreje zagotoviti javnosti relevantne podatke.
Glede na empirično ugotovljene podatke poročevalec meni, da je zanimivo, da sedanji vzpon sicer spremlja povečanje izvoza EU (+ 8,5 % v letu 2006), ki pa je v majhni meri prispevalo k vzponu evropskega gospodarstva (samo 0,3 odstotne točke od trenutne 2,6 % stopnje rasti v euroobmočju).
Meni, da je precej bolj kot izvoz k ponovnemu vzponu prispevala ustalitev kratkoročnega investicijskega povpraševanja na notranjem trgu. Da bi iz pretežno ciklične rasti prešli na rast s strukturnim značajem, bi morali po mnenju poročevalca ohraniti osebno porabo na visoki ravni ter izboljšati razmere na trgu dela, kar bi omogočilo dolgoročno rast gospodarstva.
Poročevalec meni, da sta skupna valuta in notranji trg bistveni pridobitvi, ki krepita evropsko gospodarstvo. Poziva k hitremu izvajanju politike za skupni energetski trg ter pričakuje, da bo nediskriminatoren dostop do trgov storitev omogočil nadaljnje spodbude, če spoštovanja pravnih predpisov s področja delovnega prava in socialnega varstva na kraju opravljanja storitev ne bo izpodrinilo asimetrično pravno stanje.
Načeloma se zavzema tudi za ciljno usmerjeno politiko modernizacije, v skladu s smernicami lizbonske strategije, s katero naj bi države članice okrepile gospodarski razmah. Meni, da je boljša koordinacija na področju gospodarske politike tako potrebna kot obetavna, zato zahteva, da se temu področju v euroobmočju in v celotni Evropski uniji nameni več pozornosti. Države članice bi morale z okrepljenim sodelovanjem pripraviti svoja gospodarstva na prihodnje izzive, katerih odločilni konkurenčni merili sta po mnenju poročevalca učinkovita raba virov in trajnostni okoljski razvoj.
Poročevalec meni, da lahko samo povezano delovanje in okrepljeno sodelovanje držav članic omogoči prehod iz začasne ciklične rasti gospodarstva v trajno strukturno izboljšanje gospodarskega razvoja v Evropi. Prav tako meni, da mora imeti Evropski parlament pri oblikovanju gospodarske politike bolj aktivno vlogo, da bi lahko pomagal državam članicam pri izvajanju dogovorov, ki so jih sprejele skupaj. Evropski parlament je kot edini organ Evropske unije, ki so ga državljanke in državljani neposredno izvolili, primerno mesto za oceno in analizo strategij in ukrepov, ki jih izvajajo države članice za izboljšanje koordinacije gospodarske politike in uresničevanje lizbonskih ciljev. Pri pripravi osnutka v letu 2007 in prihodnji oceni novih integriranih smernic se mora to odražati tudi v primernih institucionalnih pravicah do sodelovanja.
POSTOPEK
Naslov
O stanju evropskega gospodarstva - pripravljalno poročilo o širših smernicah ekonomske politike za leto 2007
Št. postopka
2006/2272(INI)
Pristojni odbor Datum razglasitve dovoljenja na zasedanju
ECON
29.11.2006
Odbori, zaprošeni za mnenje Datum razglasitve na zasedanju
EMPL
29.11.2006
ITRE
29.11.2006
Odbori, ki niso dali mnenja Datum sklepa
EMPL
13.12.2006
ITRE
28.11.2006
Okrepljeno sodelovanje Datum razglasitve na zasedanju
Poročevalec/-ka Datum imenovanja
Udo Bullmann
25.9.2006
Nadomeščeni/-a poročevalec/-ka
Obravnava v odboru
23.10.2006
19.12.2006
23.1.2007
Datum sprejetja
24.1.2007
Izid končnega glasovanja
+:
–:
0:
34
0
1
Poslanci, navzoči pri končnem glasovanju
Zsolt László Becsey, Pervenche Berès, Sharon Bowles, Udo Bullmann, Ieke van den Burg, David Casa, Corina Creţu, Philip Dimitrov Dimitrov, Jan Christian Ehler, Elisa Ferreira, José Manuel García-Margallo y Marfil, Robert Goebbels, Gunnar Hökmark, Othmar Karas, Piia-Noora Kauppi, Wolf Klinz, Guntars Krasts, Andrea Losco, Astrid Lulling, Gay Mitchell, Cristobal Montoro Romero, Joseph Muscat, John Purvis, Alexander Radwan, Bernhard Rapkay, Antolín Sánchez Presedo, Manuel António dos Santos, Peter Skinner, Margarita Starkevičiūtė, Ivo Strejček, Sahra Wagenknecht.
Namestniki, navzoči pri končnem glasovanju
Mia De Vits, Ján Hudacký, Thomas Mann, Giovanni Pittella, Poul Nyrup Rasmussen.
Namestniki (člen 178(2)), navzoči pri končnem glasovanju
Datum predložitve
26.1.2007
Pripombe (na voljo samo v enem jeziku)
