KONČNO
A6-0158/2006
2.5.2006
POROČILO
o letnem poročilu o človekovih pravicah v svetu v letu 2005 in o politiki EU v zvezi s tem
(2005/2203(INI))
Odbor za zunanje zadeve
Poročevalec:
Richard Howitt
PE 368.090v02-00
VSEBINA
Page
PREDLOG RESOLUCIJE EVROPSKEGA PARLAMENTA.....................................................3
OBRAZLOŽITEV.....................................................................................................................22
ANNEX I - INDIVIDUAL CASES RAISED BY THE EUROPEAN PARLIAMENT..............29
ANNEX II - LIST OF RESOLUTIONS...................................................................................48
ANNEX III - BASIC TEXTS....................................................................................................57
MNENJE ODBORA ZA PRAVICE ŽENSK IN ENAKOST SPOLOV...................................61
POSTOPEK..............................................................................................................................67
PREDLOG RESOLUCIJE EVROPSKEGA PARLAMENTA
o letnem poročilu o človekovih pravicah v svetu v letu 2005 in o politiki EU v zvezi s tem
( 2005/2203(INI) )
Evropski parlament ,
– ob upoštevanju sedmega letnega poročila EU o človekovih pravicah (2005),
– ob upoštevanju členov 3, 6, 11, 13 in 19 Pogodbe o Evropski uniji ter členov 177 in 300 Pogodbe ES,
– ob upoštevanju Splošne deklaracije o človekovih pravicah in vseh ustreznih mednarodnih dokumentov o človekovih pravicah
Glej prilogo k tej resoluciji. ,
– ob upoštevanju Konvencije o odpravi vseh oblik diskriminacije žensk (CEDAW) in njenega izbirnega protokola,
– ob upoštevanju Ustanovne listine Združenih narodov,
– ob upoštevanju začetka veljavnosti rimskega statuta Mednarodnega kazenskega sodišča dne 1. julija 2002 in svojih resolucij v zvezi z Mednarodnim kazenskim sodiščem
UL C 379, 7.12.1998, str. 265; UL C 262, 18.9.2001, str. 262; UL C 293 E, 28.11.2002, str. 88; UL C 271 E, 12.11.2003, str. 576. ,
– ob upoštevanju Konvencije Sveta Evrope o ukrepih za boj proti trgovini z ljudmi in akcijskega načrta za trgovino z ljudmi iz leta 2005, ki sta ga v skladu s haaškim programom razvila in sprejela Svet in Komisija,
– ob upoštevanju Protokola št. 13 k Evropski konvenciji o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin v zvezi z ukinitvijo smrtne kazni v vseh okoliščinah,
– ob upoštevanju Listine Evropske unije o temeljnih pravicah
UL C 364, 18.12.2000, str. 1. ,
– ob upoštevanju Sporazuma o partnerstvu AKP-EU in njegove spremembe iz leta 2005
UL L 317, 15.12.2000, str. 3; UL ... ,
– ob upoštevanju prejšnjih resolucij o človekovih pravicah v svetu,
– ob upoštevanju resolucije z dne 24. februarja 2005 o prednostnih nalogah in priporočilih EU za 61. zasedanje Komisije ZN za človekove pravice v Ženevi (14. marec 22. april 2005)
UL C 304 E, 1.12.2005, str. 375. ,
– ob upoštevanju resolucije o klavzuli o človekovih pravicah in demokraciji v sporazumih Evropske unije z dne 14. februarja 2006
Sprejeta besedila, P6_TA(2006)0056 . ,
– ob upoštevanju vseh nujnih resolucij o človekovih pravicah, ki jih je sprejel,
– ob upoštevanju sporočila Komisije z naslovom Desetletnica Evro-sredozemskega partnerstva: Program dela za spopadanje z izzivi naslednjih petih let ( KOM(2005)0139 ),
– ob upoštevanju resolucij Evro-sredozemske parlamentarne skupščine in zlasti tiste, o kateri se je glasovalo 21. novembra 2005 v Rabatu,
– ob upoštevanju resolucije z dne 17. novembra 2005 o šestem letnem poročilu Sveta o Pravilih Evropske unije o ravnanju pri izvozu orožja
Sprejeta besedila, P6_TA(2005)0436 . ,
– ob upoštevanju sklepov Razpravnega foruma za človekove pravice EU, ki je potekal decembra 2005,
– ob upoštevanju Konvencije Združenih narodov proti mučenju in drugim oblikam okrutnega, nečloveškega ali ponižujočega ravnanja ali kaznovanja,
– ob upoštevanju člena 45 Poslovnika,
– ob upoštevanju poročila Odbora za zunanje zadeve ter mnenja Odbora za pravice žensk in enakost spolov ( A6-0158/2006 ),
A. ker je Letno poročilo EU o človekovih pravicah 2005 splošen pregled dejavnosti institucij Evropske unije v zvezi s človekovimi pravicami v Evropski uniji in zunaj nje,
B. ker letno poročilo Evropskega parlamenta za leto 2005 določa, da je treba pregledati, oceniti in, kjer je potrebno, podati konstruktivno kritiko dejavnosti Komisije in Sveta v zvezi s človekovimi pravicami ter celotne dejavnosti Parlamenta,
1. pozdravlja, da je EU na svetovnem prizorišču vedno bolj dejavna za globalno izboljšanje spoštovanja človekovih pravic; meni, da se je z zadnjo širitvijo EU na 25 držav članic (kmalu sledi še pristop Bolgarije in Romunije) s 455 milijoni prebivalcev povečal pomen EU v svetu, s tem pa njena vloga v mednarodnim ukrepom na področju človekovih pravic;
2. meni, da so kljub živahnim dejavnostim za spodbujanje človekovih pravic ta prizadevanja večinoma omejena na strokovnjake in enkratno zastopanost ter da Evropski uniji ne uspe, da bi sistematično in stalno obravnavala vprašanja človekovih pravic v tretjih državah in da bi ukrepe s področja človekovih pravic vključevala v trgovinsko, razvojno politiko in zunanjo politiko, ki jo vodi do teh držav;
3. poudarja potrebo po skupni, dosledni in pregledni politiki, ki jo vse države članice EU izvajajo v dvostranskih odnosih s tretjimi državami, ki nezadovoljivo spoštujejo človekove pravice, ter poziva države članice EU, da dvostranske stike s temi državami vodijo v skladu s skupnim stališčem EU;
4. meni, da je bistveno, da Evropska unija uvede celostni okvir pravil in institucij, da vzpostavi obvezujočo naravo Listine o temeljnih pravicah, zagotovi skladnost s sistemom iz Evropske konvencije o človekovih pravicah in oblikuje podlago enotne evropske bojne črte v boju za kulturo pravic, razširjeno po vsem svetu; poziva evropske politične institucije, da aktivirajo svoja prizadevanja za podporo teh ciljev;
Letno poročilo Sveta
5. poudarja pomen „ letnega poročila EU o človekovih pravicah “ za večjo prepoznavnost vprašanj s področja človekovih pravic;
6. pozdravlja dejstvo, da je Svet svoje poročilo za leto 2005 predstavil na plenarnem zasedanju decembra 2005, torej hkrati s podelitvijo letne nagrade Saharov za svobodo misli, ki jo je Evropski parlamenta podelil trem skupnim dobitnikom, in sicer gibanju Dame v belem, organizaciji Novinarji brez meja in odvetnici Hauwa Ibrahim; poziva k nadaljevanju te prakse v prihodnosti, tako da bo decembrsko plenarno zasedanje Evropskega parlamenta postalo osrednja točka za dejavnosti EU v zvezi s človekovimi pravicami;
7. pozdravlja večjo jasnost in jedrnatost poročila; poziva Svet, da se vseeno še dodatno osredotoči na ocenjevanje instrumentov in pobud EU v tretjih državah, analizira dobljene rezultate in upošteva študije o vplivu obravnavanih dejavnosti, hkrati pa jasno opredeli metodologijo in strateške analize ključnih ciljev za prihodnje leto;
8. šteje kot zelo pozitivno, da si poročilo prvič prizadeva dati priznanje dejavnosti Evropskega parlamenta, vseeno pa prihodnje finsko predsedstvo poziva, da se pri pripravi osmega letnega poročila EU o človekovih pravicah dejavno posvetuje z Evropskim parlamentom, predstavi, kako sta Svet in Komisija upoštevala njegove resolucije in kot bistveno k pripravi poročila na ustrezen način pritegne predstavnike Parlamenta, tako da bodo v končni različici predstavljena stališča Sveta, Komisije in Parlamenta;
9. predlaga, da Svet v prihodnjih poročilih o človekovih pravicah osrednje mesto nameni analizi in izvajanju smernic EU ter predstavi ocene učinka vsake posamezne smernice, pri čemer naj izpostavi, kako so prispevale k spremembam v tretjih državah;
10. zahteva, da morajo prihodnja letna poročila o človekovih pravicah analizirati, kako se človekove pravice obravnavajo v zunanji razsežnosti drugih politik EU, kot sta razvojna in trgovinska, in sicer tako, da se predstavi, v kolikšnem obsegu EU v odnosih s tretjimi državami uporablja klavzule o človekovih pravicah in demokraciji; razen tega v zvezi s tem zahteva, da se v prihodnjih letnih poročilih o človekovih pravicah oceni dejansko izpolnjevanje klavzule o človekovih pravicah in demokraciji v sporazumih EU, kot je to Parlament izpostavil v resoluciji, sprejeti 14. februarja 2006;
Dejavnosti Evropske unije v času dveh predsedovanj
11. pozdravlja dejstvo, da sta luksemburško predsedstvo in predsedstvo Združenega kraljestva na tem področju medsebojno sodelovala, in izraža zadovoljstvo nad nadaljevanjem tovrstnega pristopa, ki se kaže v sprejetju skupnega letnega programa avstrijskega in finskega predsedstva; meni, da takšno sodelovanje prispeva k večji usklajenosti in doslednosti ukrepov EU, ter upa, da se bo v prihodnosti nadaljevalo in še okrepilo;
12. pozdravlja prizadevanja in zavezo luksemburškega predsedstva ter predsedstva Združenega kraljestva za razvoj metodologije in meril za učinkovitejše izvajanje smernic EU, vključno z ukrepi za tretje države v zvezi s posameznimi primeri, javnimi izjavami in deklaracijami; poudarja pomen vzpostavitve posebnega mehanizma za sistematično zbiranje praks na lokalni ravni s strani vodij misij EU in delegacij Evropske komisije, da se ugotovijo primeri „najboljših in najslabših praks“ na terenu, kar lahko omogoči oceno izvajanja na lokalni ravni;
13. pozdravlja pobude luksemburškega predsedstva za reševanje problema omejenih sredstev s porazdelitvijo bremena, zgodnjimi pogajanji, združevanjem sredstev in neformalnimi trojkami z drugimi državami članicami za posebna vprašanja; poziva Svet, da razvije ta pristop med drugimi predsedovanji;
14. izraža zadovoljstvo nad pristopom predsedstva Združenega kraljestva v zvezi s smrtno kaznijo, po katerem so bili v skladu s smernicami EU o smrtni kazni pripravljeni ukrepi v državah, kjer je obstajala možnost, da se de jure ali de facto odpravi moratorij na smrtno kazen, in v državah, kjer so preučevali notranje postopke za njegovo uvedbo; poziva avstrijsko predsedstvo in vsa prihodnja predsedstva, da sledijo temu zgledu in redno sprejemajo ukrepe za takšne države; poziva vsa predsedstva, da ustrezno nadaljujejo izvajanje sprejetih ukrepov; poziva Komisijo, da od delegacij EU v tistih tretjih državah, ki imajo smrtno kazen, zahteva, da podprejo prizadevanja Sveta za uveljavitev moratorija na smrtno kazen in podvojijo prizadevanja v primerih, ko so v tretjih državah na smrtno kazen obsojeni evropski državljani; skladno s tem pozdravlja resolucijo, ki jo je 21. novembra 2005 v Rabatu sprejela Evro-sredozemska parlamentarna skupščina, s katero ta poziva države partnerice barcelonskega procesa, da podprejo moratorij na smrtno kazen;
15. pozdravlja dejstvo, da je britansko predsedstvo izpolnjevanje obveznosti s področja človekovih pravic opredelilo kot prednostno in kot pogoj za začetek pristopnih pogajanj s Turčijo in Hrvaško, za podelitev statusa države kandidatke Nekdanji jugoslovanski republiki Makedoniji in za začetek pogajanj za Stabilizacijsko-pridružitveni sporazum s Srbijo in Črno goro ter Bosno in Hercegovino; poziva Komisijo, da spremlja, ali v državah kandidatkah na področju človekovih pravic prihaja do dejanskega napredka, zlasti na področju zaščite manjšin, verske svobode, svobode izražanja, razseljenih oseb in beguncev, oseb z motnjami v duševnem zdravju in/ali duševnem razvoju in na področju sodelovanja z mednarodnim sodiščem, pač v skladu z evropskimi načeli in pravnim redu Skupnosti; zahteva, da Svet in Komisija v pogodbena razmerja z državami kandidatkami in državami v stabilizacijsko-pridružitvenem procesu kot ključno točko vključita izpolnjevanje zahtev konvencij ZN; poudarja pomen pridružitvenega in pristopnega procesa pri zagotavljanju spodbude za izvajanje potrebnih reform na področju človekovih pravic;
16. pozdravlja, da se boj proti trgovini z ljudmi obravnava kot prednostna naloga predsedstev Sveta; poziva EU, da sprejme celosten pristop, osredotočen na človekove pravice, za reševanje tega rastočega pojava;
17. pozdravlja izbiro svobode izražanja za glavno temo človekovih pravic v času predsedovanja Združenega kraljestva; je zaskrbljen zaradi velikega števila novinarjev po vsem svetu, ki so bili obsojeni za domnevno obrekovanje javnih uslužbencev ali politikov; poziva Svet, da se za začetek zavzema za svetovni moratorij takšnega zapiranja novinarjev; vseeno poudarja, da svoboda izražanja ne izključuje medsebojnega spoštovanja in razumevanja med različnimi civilizacijami;
18. izraža obžalovanje, ker predsedstvu Združenega kraljestva ni uspelo organizirati tretjega srečanja mreže kontaktnih točk EU za genocid, zločine proti človeštvu in vojne zločine (Sklep Sveta 2003/659/PNZ z dne 18. junija 2003
* UL L 245, 29.9.2003, str. 44. * ), saj gre za neprecenljiv način spodbujenega sodelovanja držav članic EU pri preiskovanju in kazenskemu pregonu mednarodnih zločinov na nacionalni ravni;
Izvajanje dejavnosti Sveta in Komisije v zvezi s človekovimi pravicami na mednarodnih forumih
19. pozdravlja dejavno vključevanje EU in njenih držav članic v vprašanja človekovih pravic na različnih mednarodnih forumih v letu 2005, vključno s Komisijo ZN za človekove pravice, Generalno skupščino ZN, Ministrskim svetom Organizacije za varnost in sodelovanje v Evropi (OVSE) , Svetom Evrope in ministrsko konferenco STO;
20. spoštuje ciljno usmerjen pristop predsedstva EU in Sveta na 61. zasedanju Komisije Združenih narodov za človekove pravice; v zvezi s tem pozdravlja ključno vlogo EU pri sprejemu bistvenih in konstruktivnih resolucij o človekovih pravicah v Demokratični republiki Kongo, Nepalu, Severni Koreji, Sudanu, Uzbekistanu, Turkmenistanu ter o človekovih pravicah in boju proti terorizmu. Pozdravlja tudi imenovanje posebnih poročevalcev za pripravo načel in smernic o diskriminaciji na podlagi dela in izvora; prav tako pozdravlja podporo pri imenovanju posebnega predstavnika, ki bo prispeval h krepitvi standardov človekovih pravic na delovnem mestu;
21. vseeno opozarja Svet na resolucijo, ki jo je Parlament sprejel 24. februarja 2005 in v kateri poziva Unijo, da pripravi resolucije o določenem številu prednostnih vprašanj; obžaluje zlasti zavrnitev pokroviteljstva EU za resolucije o zlorabah človekovih pravic na Kitajskem, v Zimbabveju in Čečeniji; v zvezi s tem opozarja na obveznosti, ki jih je Svet sprejel v okviru smernic EU o dialogih o človekovih pravicah, ki jasno navajajo, da dialog o človekovih pravicah s tretjo državo ne more preprečiti, da bi Svet v Komisiji ZN o človekovih pravicah prevzel pokroviteljstvo za resolucijo o zadevni državi; v zvezi s tem upošteva tudi izjavo v poročilu za leto 2005, da zlasti afriška skupina ni želela sodelovati v razpravah o stanju človekovih pravic v nekaterih afriških državah v času delovanja tretjega odbora Generalne skupščine ZN; zato Komisijo in Svet poziva k uporabi vseh razpoložljivih sredstev, da afriško skupino v prihodnosti prepričata k sodelovanju z Generalno skupščino ZN. To naj storita z dialogom in informacijami o afriških državah, zlasti tistih, za katere člen 96 Sporazuma iz Cotonouja določa začasno prekinitev sodelovanja z AKP-EU, ali tistih, s katerimi poteka politični dialog na podlagi člena 8 omenjenega sporazuma; predlaga, da v prihodnosti Evropski parlament pri predložitvi predlogov resolucij Svetu te predloge omeji na ključne države in da odločneje podpira delo Sveta na tem področju;
22. poziva Svet in Komisijo, da si močno prizadevata za nenehno povezovanje svojih razprav na mednarodnemu forumu z dvostranskimi političnimi dialogi Evropske unije, politiko razvoja in trgovine ter da se izogibata zdajšnjemu položaju, ki državam omogoča, da v mednarodnem forumu nasprotujejo pobudam EU o človekovih pravicah, ne da bi zaradi tega pričakovale negativne posledice na področju dvostranskih odnosov;
23. zlasti opozarja Svet in Komisijo, da večina zlorab človekovih pravic ne bi bila mogoča v državah z močnejšo tradicijo na področju svobode govora in svobode tiska; zato poziva Svet in Komisijo, da to ključno točko poudarita, kolikor je to mogoče, v vseh političnih dialogih, kot na primer v razvojni in trgovinski politiki;
24. pozdravlja stalno podporo Sveta za ustanovitev močnega, prepričljivega in učinkovitega Sveta ZN za človekove pravice z naslednjimi glavnimi značilnostmi: biti mora stalni organ z zadostnim številom dovolj dolgih zasedanj, da lahko primerno opravlja svoje naloge in se lahko odziva na nujne razmere. Ohraniti se mora sistem posebnih postopkov in visoka raven sodelovanja nevladnih organizacij; poziva Svet, da si še naprej prizadeva za določitev standardov za članstvo v prihodnjem Svetu, vključno z volilnimi postopki, ki naj vključujejo neposredne in posamezne glasove absolutne večine članov, da bi s tem zagotovili verodostojnost in učinkovitost prihodnjega telesa; obžaluje, da so bile v teh pogajanjih proti koncu leta 2005 države članice EU očitno izigrane s strani majhne skupine članic ZN, držav, v katerih je spoštovanje človekovih pravic vprašljivo; vseeno izraža zadovoljstvo nad končnim sporazumom, doseženim v New Yorku, in pričakuje močno in učinkovito zastopanost EU v Svetu ZN za človekove pravice;
25. poziva Svet in Komisijo, da sistematično nasprotujeta, da bi se državam, ki ne spoštujejo človekovih pravic, podelilo predsedovanje Svetu ZN za človekove pravice;
26. poziva k nadaljnjim prizadevanjem Sveta in Komisije za hitro dosego sporazuma o predlagani konvenciji ZN o pravicah invalidnih oseb in pozdravlja rezultat sedmega zasedanja začasnega odbora, vključno s sporazumom o dopolnitvi osnutka besedila o nasilju nad invalidnimi osebami, človekovih pravicah oseb s kompleksnimi potrebami zaradi odvisnosti in pravicah gluhih do uporabe znakovnega jezika; države članice, Svet in Komisijo poziva, da podprejo nadaljnje dopolnjevanje obstoječega osnutka besedila v zvezi z neprostovoljnim zdravljenjem invalidnih oseb in poziva k podpori trenutnim prizadevanjem v zvezi z mednarodnim sodelovanjem za podporo invalidnim osebam v državah v razvoju ter k močnejšemu in neodvisnemu mehanizmu za spremljanje in izvajanje, ki lahko obravnava posamezne pritožbe;
27. na splošno meni, da so dejavnosti EU v ZN v zvezi s človekovimi pravicami preveč vase usmerjene; poziva Svet, da si prizadeva pospešiti proces posvetovanja, da bi omogočil več časa za posvetovanje s partnerji, ki niso člani EU; poziva Svet, da preuči možnost, da bi COHOM zagotovil le pogajalski okvir za predstavnike EU, ki so prisotni na mednarodnih forumih, in da bi nanje prenesel pristojnost za sprejemanje začasnih odločitev, če je to potrebno;
28. pozdravlja dejstvo, da EU na zasedanjih Mednarodne organizacije dela (ILO) na splošno zavzema trden položaj v razpravah o pravicah sindikatov in drugih temeljnih pravicah delavcev, prav tako v času luksemburškega predsedovanja, ko je EU na primer zavzela jasno stališče v zvezi z domnevnim kršenjem človekovih pravic članov kolumbijskih sindikatov, ki je junija 2005 na Mednarodni konferenci dela dobilo obliko odločne izjave EU; v zvezi s tem izraža presenečenje, da je bila lahko država, kot je Belorusija, junija 2005 izvoljena v upravni organ Mednarodne organizacije dela (ILO), čeprav Belorusija ni demokratična država s svobodnimi sindikati in so štiri pomembne države EU stalne članice upravnega odbora; poziva Svet, da razloži svoje diplomatsko ukrepanje pred to izvolitvijo, in ali namerava nasprotovati članstvu Belorusije; vztraja na stališču, da je zelo pomembno krepiti posebne programe, ki jih podpira EU za zaščito ranljivih sektorjev v tretjih državah;
29. čestita Svetu in Komisiji za velik diplomatski uspeh, ker sta dosegla, da je Varnostni svet ZN zadevo Darfur v Sudanu napotil na Mednarodno kazensko sodišče, kar je Evropski parlament zahteval v resoluciji, sprejeti 16. septembra 2004*
* UL C 140 E, 9.6.2005, str. 153. * ; kljub temu izraža zaskrbljenost nad čedalje slabšimi varnostnimi razmerami v tej pokrajini, zato mednarodno skupnost, ZN, Svet in Komisijo poziva, da takoj ukrepajo za zaustavitev nasilja in precejšnjo podporo Afriški uniji in tudi zadostno humanitarno pomoč prizadetemu prebivalstvu, ter podpira prehod sedanje misije Afriške unije k polnopravni mirovni misiji ZN; spodbuja hiter napredek pri sodnem pregonu visokih vojaških ali civilnih uradnikov v sudanski vladi zaradi zločinov v zvezi s tem; poziva EU, da dejavno podpre prihod mirovnih sil ZN, da bi sodelovale z enotami Afriške unije pri zagotavljanju večje varnosti v tej regiji; poziva EU, da še naprej podpira izvajanje obsežnega mirovnega sporazuma med različnimi političnimi strankami;
30. poziva Svet in Komisijo, da nadaljujeta močna prizadevanja za spodbujanje splošne ratifikacije rimskega statusa in sprejetje izvrševanja zakonodaje Mednarodnega kazenskega sodišča v skladu s skupnim stališčem EU o Mednarodnem kazenskem sodišču in akcijskem načrtu; poziva Svet in Komisijo, da v zvezi s tem podvojita prizadevanja v svojih demaršah do Združenih držav, ključne partnerice z EU, predvsem v boju proti terorizmu; zahteva, da vsako predsedstvo EU Evropskemu parlamentu predstavi poročilo o ukrepih, sprejetih v skladu s skupnim stališčem;
31. pozdravlja, da se po nedavni spremembi Sporazuma iz Cotonouja spodbujanje in krepitev miru in mednarodne pravičnosti (ob ustreznem upoštevanju rimskega statuta) vključi med cilje sodelovanja med EU in državami AKP; zato obžaluje dejstvo, da v končnem dokumentu ZN septembra 2005 ni sklicevanja na Mednarodno kazensko sodišče; pozdravlja dejstvo, da je bilo sklicevanje na Mednarodno kazensko sodišče vključeno v več evropskih sosedskih akcijskih načrtov, predvsem za Ukrajino in Moldavijo, ter v osnutke akcijskih načrtov v zvezi z Azerbajdžanom, Libanonom, Armenijo in Gruzijo; poziva EU in njene države članice, da ponovno potrdijo zavezanost Mednarodnemu kazenskemu sodišču, kadar koli je mogoče;
32. poziva ameriško administracijo in kongres, da prenehata zavlačevati in ratificirata rimski statut Mednarodnega kazenskega sodišča; meni, da Združene države pri tem ne morejo biti nobena pravna izjema; obsoja dejstvo, da so nekatere države, vključno z mnogimi državami članicami EU, z ameriško administracijo sklenile „dvostranske dogovore“, ki ameriškim vojakom dejansko zagotavljajo nekaznovanje;
33. meni, da je bistveno oblikovati tesen odnos med Evropsko unijo in Svetom Evrope, ter poudarja težave, ki še vedno ovirajo takšen odnos: dejstvo, da je sodelovanje tehnične narave, namesto da bi bilo organizirano na politični ravni, pomanjkanje komunikacije med Komisijo in organi Sveta Evrope, prekrivanje in nepojasnjena področja dejavnosti; poziva avstrijsko in finsko predsedstvo, da zagotovita, da bo memorandum o soglasju, ki se zdaj pripravlja, rešil te težave; poudarja, da je odnos med Evropsko unijo in Svetom Evrope zelo pomembno „zbirališče“, odprto tudi za tretje države, ki so naklonjene kulturi človekovih pravic, in pomaga zagotoviti uspeh sosedske politike ter drugih posebnih odnosov, ki temeljijo na partnerstvu;
Pregled političnega dialoga in posvetovanj ter splošnega političnega dialoga EU s tretjimi državami
34. pozdravlja dejstvo, da letno poročilo navaja uravnoteženo oceno učinkovitosti dialoga EU o človekovih pravicah; upošteva vrednotenje teh smernic v letu 2004 in dejstvo, da je Svet začel pripravljati dokument o pregledu dialoga in posvetovanj o človekovih pravicah; pričakuje prejetje tega dokumenta, ko bo sprejet; zlasti poziva Svet, da Evropski parlament tesno vključi v to delo ter tudi v postopek ocenjevanja teh smernic; v zvezi s tem obvesti Svet, da se bo pripravilo poročilo na lastno pobudo o vrednotenju dialogov o človekovih pravicah in posvetovanj s tretjimi državami;
35. poudarja, da morajo Unija in vse države članice na področju človekovih pravic delovati usklajeno in v skladu s pogodbo in s pravnim redom Skupnosti, da bi se na ta način izognili neskladjem, ki bi lahko negativno vplivala na moralno avtoriteto Unije na mednarodnem prizorišču;
36. se strinja s presojo v letnem poročilu Sveta, da je dialog o človekovih pravicah s Kitajsko dvoumen, s stalnimi poročili o političnih zapornih kaznih, zlasti pripadnikov manjšin, obtožbah o mučenju, razširjeni uporabi prisilnega dela, pogosti rabi smrtne kazni in sistematičnega zatiranja svobode veroizpovedi, svobode govora in svobode medijev, vključno z internetom; obžaluje, da ni bistvenega napredka, kar zadeva ratifikacijo in izvajanje mednarodnega pakta o državljanskih in političnih pravicah ali izpustitev zapornikov zaradi dogodkov na trgu Tienanmen leta 1989; meni, da je dialog dobro in pomembno sredstvo v strateškem dialogu med EU in Kitajsko, v katerem je treba človekove pravice obravnavati kot prednostno zadevo; Svet in Komisijo poziva, da na tem področju vztrajata naprej, čeprav so prizadevanja lahko uspešna le srednjeročno; poziva Kitajsko in Svet, da razmislita o izboljšanju dialoga s preprosto odločitvijo o možnosti uvedbe simultanega tolmačenja; upa, da lahko inovacije, na primer, da si politični dialogi na visoki ravni in tudi zakonodajni seminarji neposredno sledijo, vodijo k močnejšemu sodelovanju; poudarja, da morajo biti vedno bolj pozitivni trgovinsko odnosi odvisni od reform človekovih pravic; Svet poziva, da povabi tudi poslance Evropskega parlamenta, tako kot so bili povabljeni kitajski parlamentarci;
37. obsoja poziv iranskega predsednika, da je treba Izrael izbrisati z zemljevida; je zaskrbljen zaradi stanja človekovih pravic v Iranu in dejstva, da je dialog o človekovih pravicah z Iranom – zaradi nesodelovanja te države – prekinjen že od zadnjega kroga v juniju 2004; poziva Iran, da se ponovno vključi v dialog in ob upoštevanju prispevka EU opredeli merila za resnično izboljšanje na tem področju; v zvezi s tem pozdravlja nedvoumno izjavo v sklepih Sveta z dne 12. decembra 2005; Svet poziva k nadaljnjemu izvajanju ukrepov v zvezi z Iranom za posamezne primere in pozdravlja zavezanost avstrijskega predsedstva; izraža obžalovanje zaradi nezadovoljivega spoštovanja človekovih pravic v Iranu v prvih šestih mesecih mandata predsednika Mahmuda Ahmadinedžada in poziva Komisijo, da sprejme vse potrebne ukrepe v okviru evropske pobude za človekove pravice za okrepitev stikov in sodelovanja z iransko civilno družbo ter nadaljnjo podporo demokraciji in človekovim pravicam;
38. izraža zaskrbljenost zaradi hudih kršitev človekovih pravic v Iraku in tamkajšnjih zaporih, a hkrati pozdravlja podporo EU novi iraški vladi; poziva k povečanemu sodelovanju EU pri vzpostavljanju stabilnosti v Iraku; želi, da urad delegacije Komisije prične polno opravljati svoje naloge, seveda če je ustrezno poskrbljeno za varnost; poziva Svet in Komisijo, da podpreta prizadevanja iraškega ministrstva za človekove pravice pri vzpostavitvi višjih standardov;
39. pozdravlja začetek posvetovanj o človekovih pravicah med EU in Rusijo; podpira Svet v zvezi z namenom, da ta posvetovanja razvije v odkrit in odprt dialog o človekovih pravicah med EU in Rusijo, ter poziva k vključevanju Evropskega parlamenta v ta postopek; poziva Svet, da si še naprej prizadeva za soglasje Rusije, da se evropske in ruske nevladne organizacije pridružijo posvetovanjem glede na ostale dialoge o vprašanju človekovih pravic; pozdravlja poročanje Sveta nevladnim organizacijam o posvetovanjih, pri čemer pa vseeno obžaluje pomanjkanje sistematičnega poročanja Evropskemu parlamentu; poziva Svet, da Rusijo prisili, da privoli v to, da bi ta dialog izmenično potekal tudi v Rusiji in ne le ob srečanjih na vrhu v EU; je zaskrbljen nad dejstvom, da bo zaradi nove ruske zakonodaje o nevladnih organizacijah ovirano ali celo onemogočeno delo organizacij za človekove pravice pri njihovih prizadevanjih za spoštovanje človekovih pravic; poziva Komisijo in Svet k vztrajnemu obravnavanju tega vprašanja z Rusijo, ne nazadnje v mednarodnih forumih in zlasti v Svetu Evrope, katerega predsedovanje bo Rusija prevzela maja 2006; od Komisije in Sveta zahteva, da izpostavita vprašanje zunajsodnih ubojev, izginotij in mučenja v priporu v Čečeniji kot tudi vprašanje napadov na zagovornike človekovih pravic, ki preiskujejo in javno govorijo o kršitvah človekovih pravic v Čečeniji;
40. pozdravlja skupni akcijski načrt, sprejet na šestem srečanju na vrhu med Indijo in EU, ki vključuje razprave o vprašanju človekovih pravic na podlagi zavezanosti k skupnemu delu za podporo človekovih pravic v duhu enakopravnosti in medsebojnega spoštovanja; pričakuje, da bodo te razprave vključevale pravice manjšin; pričakuje, da lahko znotraj tega okvira obe strani razpravljata tudi o težavnem socialnem položaju Dalitov; poziva Svet in Komisijo, da takšen dialog razvijeta tudi pri dialogih z vladami drugih držav, v katerih je razvit kastni sistem; pozdravlja redno posvetovanje Komisije in Sveta z indijskimi nevladnimi organizacijami v okviru okrogle mize o civilni družbi med EU in Indijo; se zavzema, da bi v pogovore vključili tudi razpravo o človekovih pravicah v Kašmirju;
41. je seznanjen z ugotovitvami Sveta o Kolumbiji, sprejetimi 3. oktobra 2005; priporoča, da morajo biti za prihodnje sklepe Sveta posvetovanja s civilno družbo in Uradom visokega komisarja ZN za človekove pravice prednostna naloga ter morajo vključevati tudi razpravo v Delovni skupini Sveta za človekove pravice (COHOM); poziva Svet, da spremlja stalne vplive prava pravičnosti in miru na zagovornike človekovih pravic; ugotavlja, da se pravo pravičnosti in miru uporablja za vse ilegalne oborožene skupine v Kolumbiji (ne le AUC, ampak tudi FARC in ELN);
42. poziva Svet in Komisijo, da v vseh političnih dialogih s tretjimi državami dosledno opozarjata, da morajo te države objaviti stalno vabilo za vse posebne mehanizme, posebne poročevalce in posebne predstavnike Združenih narodov ter predložiti vsa pomembna poročila pogodbenim organom ZN;
43. upošteva politični instrument uradnega seznama EU „zapornikov/pripornikov, ki zbujajo skrb“ v politiki do posamezne države, kot je omenjeno v letnem poročilu Sveta; spodbuja Komisijo in Svet, da vzpostavita takšen uraden seznam EU za vsako tretjo državo, kjer obstajajo vprašanja o človekovih pravicah, in da poudarita ta seznam pri vsakem političnem dialogu; poziva Komisijo, da Parlament obvesti o vseh takšnih seznamih;
44. ob tem poziva Svet, da razmisli o predlogu vlad nekaterih držav članic in mednarodnih nevladnih organizacij, da se vsako leto pripravi seznam „držav, ki vzbujajo posebno skrb“ v zvezi s kršitvami človekovih pravic glede na letno poročilo; predlaga, da je treba te države na seznam vnesti v skladu z dejanskimi in preglednimi merili iz smernic EU o človekovih pravicah, pogodb in obvez, ki so jih sprejele, v primeru držav, ki jih izbere Parlament za predmet nujnih resolucij, pa da se pri izvajanju vseh politik EU nameni večja pozornost človekovim pravicam v zvezi z opredeljenimi državami; meni, da so merila, kot je neodvisnost sodstva in medijev, ter status organizacij civilne družbe bistveni z vidika ocenjevanja stanja človekovih pravic;
45. pozdravlja dejstvo, da je Svet ministrov vztrajal pri svojem skupnem stališču o Burmi/Mjanmaru v letu 2005; upošteva zlasti poročilo Haval/Tutu, izdano septembra 2005, ki je zahtevalo, da se ukrepi Državnega sveta za mir in razvoj obravnavajo kot nevarnost za mednarodno varnost in da se o režimu zato opozori Varnostni svet Združenih narodov; priznava podporo držav EU za obveščanje Varnostnega sveta ZN o stalnih kršitvah; izraža zaskrbljenost, da je Daw Aung San Suu Kyi še vedno v hišnem priporu in da je bil posebnemu poročevalcu ZN, katerega mandat se bo letos končal, zavrnjen vstop v državo od leta 2003; spodbuja EU, da v tej državi prevzame proaktivno vlogo (zlasti v zvezi z nujno resolucijo o človekovih pravicah o Burmi/Mjanmaru, ki jo je Evropski parlament sprejel 17. novembra 2005
Sprejeta besedila, P6_TA(2005)0444 . );
46. pozdravlja, da sta Svet in Komisija vprašanja o človekovih pravicah, demokraciji, pravni državi in dobrem vodenju kot posebne točke uvedla v vse nacionalne akcijske načrte, oblikovane v okviru evropske sosedske politike (ESP); se strinja, da je moč akcijskih načrtov v tem, da so zavezujoča obveznost, ter da je to tudi njihova slaba stran, ker se je treba o njih dogovoriti z državo partnerico; zato zahteva, da Svet takšne države zaveže njihovim obveznostim in obravnava ukrepe, ki jih je treba sprejeti, če jih ne izpolnijo v dogovorjenem času; v zvezi s tem opozarja na neupoštevanje obvez glede človekovih pravic v Maroku, Zahodni Sahari, Tuniziji, Siriji, Izraelu, palestinski upravi, Alžiriji in Egiptu (v primeru slednjih dveh se o akcijskem načrtu še pogajajo) in pričakuje poročila o prvem letu izvajanja prvih sedmih akcijskih načrtov in prednostnih nalog ESP, določenih za leto 2006; v tem duhu poziva k ustanovitvi pododborov za človekove pravice, ki naj bi se med drugim ukvarjali s posameznimi primeri, da bi se nadalje izboljšal dialog o človekovih pravicah z vsemi državami partnericami;
47. poziva Svet in Komisijo, da vključita pravice otrok v vse svoje ukrepe za učinkovit boj proti delu otrok z glavnim poudarkom na učenju in izobraževanju otrok, ki sta eden glavnih razvojnih ciljev tisočletja;
Splošni pregled dejavnosti Sveta in Komisije
48. upošteva podatek, da je EU v času predsedstva Združenega kraljestva sprejela ukrepe za 26 posameznih primerov o človekovih pravicah in objavila 49 izjav o vprašanju človekovih pravic;
49. se zaveda, da morajo zlasti na področju človekovih pravic dejavnosti EU, kot so ukrepi za tretje države, včasih biti zaupne; vseeno verjame, da je treba seznam teh dejavnosti vključiti v letno poročilo;
50. zato poziva Svet in Komisijo, da skupaj s Parlamentom razvijeta zaupni sistem, po katerem se lahko izbrani poslanci Evropskega parlamenta obveščajo o demaršah držav članic, predsedstvu, visokem predstavniku za SZVP, osebnem predstavniku za človekove pravice, posebnem predstavniku ali komisiji za posamezne primere ali razmere človekovih pravic iz resolucij Evropskega parlamenta; predlaga, da se tak sistem lahko oblikuje po sistemu za obveščanje izbranih poslancev Evropskega parlamenta o tajnih podatkih glede varnosti in obrambe;
51. pozdravlja dejstvo, da je Svet za splošne zadeve z dne 12. decembra 2005 sprejel določbo, da je treba posodobljene brošure Sveta o človekovih pravicah EU dati na voljo vsem institucijam EU, in pričakuje čim prejšnje prejetje zdajšnje različice teh brošur
Ugotovitve Sveta, 12. december 2005. 15293/1/05 REV 1 Priloga str. 14. ;
52. poziva Svet, da razmisli o tem, da bi Svet za človekove pravice postal delovna skupina predstavnikov s sedežem v Bruslju; meni, da bi to omogočilo več časa za srečanja, boljše usklajevanje in tako verjetno večji nadzor nad politiko o človekovih pravicah EU v širšem smislu;
53. pozdravlja ustanovitev delovnih skupin za vzpostavitev institucij, upravno reformo, upravljanje in človekove pravice med EU in, v tem zaporedju, Bangladešem, Laosom in Vietnamom; na podlagi ocene o njihovi uspešnosti poziva Svet in Komisijo, da razširita ta pristop na druge tretje države, kot sta Kambodža in Nepal;
54. vztraja na prepričanju, da morajo vsi instrumenti, dokumenti in poročila s področja človekovih pravic, torej tudi letna poročila, biti zastavljeni tako, da izrecno izpostavljajo primere diskriminacije, problematiko narodnostnih manjšin, verske svobode, vključno z diskriminatorno prakso v primeru manjšinskih religij, pravic žensk, otrok, avtohtonih prebivalcev, invalidov, oseb s kognitivnimi motnjami, drugače spolno usmerjenih, pri čemer naj se zagotovi polno sodelovanje njihovih organizacij tako v EU kot v tretjih državah;
55. kar zadeva diskriminacije po spolu, vztraja, da mora biti zaščita in spodbujanje pravic žensk vgrajena v vse politike Evropske unije na področju človekovih pravic;
Program zunanje pomoči Komisije
Evropska pobuda za demokracijo in človekove pravice (EIDHR)
56. poziva Komisijo, da resno upošteva stališče Evropskega parlamenta, ki si prizadeva za poseben instrument za človekove pravice za 2007–2013; v zvezi s tem pričakuje prejem sporočila Komisije;
57. poudarja pomembnost Evropske pobude za demokracijo in človekove pravice kot enega glavnih instrumentov, ki jih ima EU na voljo; poudarja zlasti prednost, da za programe EIDHR ni potrebna odobritev vlade države, kjer se program izvaja, in da je večina sredstev EDHR na voljo organizacijam civilne družbe;
58. poudarja stališče, da je treba človekove pravice racionalizirati s štirimi zunanjimi akcijskimi finančnimi instrumenti in da je treba oblikovati peti posebni instrument za človekove pravice za dopolnitev tematskega načrtovanja;
59. poziva Komisijo, da zagotovi, da so sedanja reforma Finančne uredbe in njena spremna izvedbena pravila dovolj daljnosežni za zmanjšanje pretiranega upravnega bremena in počasnosti pri posredovanju sredstev, ki zdaj bremenita EIDHR, da se manjšim temeljnim nevladnim organizacijam olajšata dostop do sredstev in upravljanje z njimi ter se v zameno poveča vpliv EIDHR;
60. pozdravlja sklepe poročila o oceni boja proti rasizmu, ksenofobiji in diskriminaciji, ki navajajo, da so cilj projektov, financiranih v okviru EIDHR, najbolj obrobne skupnosti, ki jih vlade ne dosežejo, ter da dosegajo precejšnje rezultate;
61. je zadovoljen, da je Komisija v letu 2005 prevzela obveznosti za več kot 125 milijonov EUR, in je zaskrbljen zaradi možnosti, da se ne bodo popolno in natančno izvajali vsi projekti, sklenjeni v letu 2005;
62. ugotavlja, da so sredstva EIDHR za misije Evropske unije za opazovanje volitev v letu 2005 predstavljala več kot petino celotnega zneska in da so bile misije izvedene v dvanajstih državah, vključno z Afganistanom, Etiopijo, Libanonom, Liberijo in Palestinsko upravo; izreka pohvalo povečani učinkovitosti dejavnosti opazovanja volitev EU, vendar verjame, da to ni mogoče na račun zmanjšanja proračunskih obveznosti za projekte o človekovih pravicah na osnovni ravni v državah po svetu;
63. zahteva, da Komisija in Svet sistematično spremljata misijo EU za opazovanje volitev, natančno nadzorujeta razmere po volitvah in, če je potrebno, sprejmeta politične ukrepe;
64. upošteva, da je bil velik delež (50,9 %) skupnih sredstev EIDHR za projekte, sklenjene v letu 2005, namenjen večjim projektom, organiziranim po temi, in le majhen delež (27,68%) je bil namenjen manjšim projektom, ki so jih izvajale delegacije ES; ponovno poudarja, da je treba znaten delež nameniti manjšim, osnovnim projektom; poziva Komisijo, da nameni posebno pozornost tistim nevladnim organizacijam, ki so ključne pri spodbujanju človekovih pravic v svojih državah, ampak jih oblasti v teh državah zakonsko ne priznavajo; meni, da je odločilno, da Komisija v zvezi s tem predlaga ponovni pregled finančne uredbe, vključno s financiranjem takšnih nevladnih organizacij;
65. v celoti podpira prispevek EU medvladnim organizacijam, ker lahko te organizacije bistveno prispevajo k spodbujanju demokracije in človekovih pravic, vseeno pa meni, da ta prispevek ne sme škodovati nevladnim organizacijam, ampak da EU raje prispeva v obliki strateškega dolgoročnega partnerstva;
66. pozdravlja dejstvo, da je Komisija spremenila postopke v zvezi z novimi razpisi za predloge v letu 2006 tako, da novi razpisi, ki temeljijo na „poročilih o konceptu“, dajejo prednost večjemu ocenjevanju kakovosti predlogov projektov kot prvemu glavnemu merilu;
67. poziva Komisijo, da omogoči Parlamentu vsa poročila o oceni učinka, ki so bila izvedena v zvezi s projekti in so jih pripravili zunanji ali notranji ocenjevalci, da se zagotovi ustrezen pregled; poziva Komisijo, da postanejo presoje vplivov človekovih pravic sestavni in v celoti izvajan del vseh vodenj projektov Evropske unije, predhodno in naknadno, tako da vplivajo na prihodnje oblikovanje politike in programe ter tudi oceno programov, ki se zdaj izvajajo;
Programi pomoči na splošno
68. meni, da je nujno razviti vsebinsko vključevanje vprašanj v zvezi s spoštovanjem človekovih pravic, demokratičnih načel, vladavine prava in dobrega upravljanja (kot je izraženo v Sporazumu iz Cotonouja) v dejavnosti, ki se financirajo iz Evropskega razvojnega sklada; poziva Komisijo, da letno pregleda vso s tem povezano porabo Evropskega razvojnega sklada za geografsko, regionalno in tematsko načrtovanje, da se poveča prepoznavnost dejavnosti EU na tem področju;
69. poziva Komisijo, da pri načrtovanju politike razvojni cilji, kazalci in načrti temeljijo na dogovorjenih, splošnih mednarodnih instrumentih za človekove pravice, pri čemer v celoti vključuje organizacije za človekove pravice od zasnove politik in programov do izvajanja, spremljanja in ocenjevanja;
70. zahteva nadaljevanje seminarja iz junija 2005 o človekovih pravicah v zvezi z humanitarno pomočjo EU, vključno z namenjanjem sredstev EU sodnim zadevam zaradi pokolov in zločinov proti človečnosti;
Izvajanje klavzule o človekovih pravicah in demokraciji
71. ponovno opozarja na svoje poročilo z dne 14. februarja 2006 v zvezi s prihodnjo politiko EU o uporabi klavzul o človekovih pravicah v vseh sporazumih EU, vključno z vzpostavitvijo učinkovitih mehanizmov za spremljanje spoštovanja človekovih pravic in večjim sodelovanjem Evropskega parlamenta v postopkih ocenjevanja ter posvetovanja v zvezi s temi klavzulami; pričakuje odgovor avstrijskega predsedstva skupaj s Komisijo na predloge Parlamenta;
72. ugotavlja, da sporazumi četrte generacije EU s tretjimi državami samodejno vključujejo politični dialog kot bistven element sporazuma, ki obravnava vprašanje človekovih pravic in demokracije; poudarja odločenost, da okrepi predhodni nadzor najnovejšega položaja v takšnih političnih dialogih;
73. se strinja s stališčem v poročilu za leto 2005, da je klavzula o človekovih pravicah osnova za pozitivno sodelovanje s tretjimi državami pri vprašanjih o človekovih pravicah in demokraciji; vseeno poudarja, da to ne izključuje možnosti začasne opustitve sodelovanja zaradi kršenja klavzule; ponovno poziva k uporabi drsne lestvice ukrepov in jasnega sistema sankcij v zvezi s kršitvami klavzule o človekovih pravicah s strani tretjih držav in poziva Svet, da razmisli o razširitvi glasovanja s kvalificirano večino na odločitev za sprejetje omejevalnih ukrepov ob primernem času v prihodnosti; ponovno poudarja zahtevo po boljšem mehanizmu spremljanja in posvetovanja klavzule ter poziva Komisijo in Svet, da vsako leto poročata Pododboru Evropskega parlamenta za človekove pravice o kršitvah klavzul o človekovih pravicah, vključno s klavzulami iz Sporazuma iz Cotonouja;
74. ponovno poudarja podporo odločitvi Sveta z dne 3. oktobra 2005, da naloži sankcije Uzbekistanu po dogodkih v Andižanu 13. maja 2005, ko so vladne varnostne sile ustrelile veliko število civilistov in ko so bili aretirani številni ljudje ter se jim je potem sodilo v postopku, ki ni izpolnjeval mednarodnih standardov pravičnega sojenja, da bi se prikrila resnica; navaja to kot primer za skladen ukrep EU proti vladi, ki jo zavezujejo obveze o človekovih pravicah in demokraciji v okviru Sporazuma o partnerstvu in sodelovanju z EU; obžaluje, da je v primeru Uzbekistana sprejemanje sankcij trajalo kar šest mesecev; vseeno upa, da bo ta precedens okrepil klavzulo o človekovih pravicah v vseh sporazumih; ; poziva Svet, da odločno obsodi kršitev človekovih pravic v Turkmenistanu;
75. ponovno opozarja na resolucijo, ki jo je sprejel 15. decembra 2005, o očitnih kršitvah človekovih pravic in svobode tiska v Tuniziji in svetovnem vrhu o informacijski družbi, ki je potekal v tej državi;
76. pozdravlja spremljanje in pregled smernic za izvajanje in ocenjevanje omejevalnih ukrepov v okviru skupne zunanje in varnostne politike EU
Svet je smernice prvič sprejel decembra 2003. Vključujejo običajno besedilo in skupne opredelitve, ki se lahko uporabijo v pravnih instrumentih za izvajanje sankcij. Pregled je bil opravljen decembra 2005. ;
77. pozdravlja vlogo, ki jo ima Skupna parlamentarna skupščina AKP-EU kot podlaga za odprto in pregledno razpravo o vprašanjih človekovih pravic, ter jo spodbuja, da nadaljuje delo in tako prispeva k političnemu dialogu, določenemu v členu 8 Sporazuma iz Cotonouja;
78. obžaluje, da se klavzula o človekovih pravicah iz člena 93 Sporazuma iz Cotonouja preredko uporablja glede na očitne kršitve človekovih pravic v državah AKP, in poziva k okrepitvi političnega dialoga v duhu Sporazuma iz Cotonouja;
79. pozdravlja, kot zelo pozitiven primer, dejavnosti EU, kot so demarše in deklaracije po nasilni represiji v Etiopiji junija 2005; je zaskrbljen, ker EU ob pojavu podobnih kršitev človekovih pravic novembra 2005 ni dovolj sledila prejšnjemu zgledu; glede na veliko število opozicijskih voditeljev in zagovornikov človekovih pravic, ki so zdaj v zaporu in jim grozi smrtna kazen, meni, da vlada Etiopije ne izpolnjuje svojih obveznosti iz člena 8 Sporazuma iz Cotonouja, ter poziva Komisijo in Svet, da se odzoveta na zahtevo Evropskega parlamenta po usklajeni naravnanosti v skladu s členom 96 Sporazuma iz Cotonouja, kot je to Parlament zahteval v resoluciji z dne 15. decembra 2005;
80. je zaskrbljen zaradi dejstva, da Eritreja kljub hudim kršitvam človekovih pravic, vključno s samovoljnimi pripori in mučenjem tisočih pripornikov, ni omenjena v letnem poročilu Sveta o človekovih pravicah iz leta 2005; obžaluje, da sta Svet in Komisija kljub resoluciji P6_TA(2004)0068 , v kateri je Parlament obsodil razmere na področju človekovih pravic v Eritreji ter pozval Svet in Komisijo, da začneta postopek posvetovanja v skladu s členom 96 Sporazuma iz Cotonouja, sprejela le malo ukrepov v zvezi s to zadevo; poziva Svet in Komisijo, da nemudoma začneta postopek posvetovanja v skladu s členom 96 Sporazuma iz Cotonouja v zvezi z razmerami na področju človekovih pravic v Eritreji;
Izvajanje smernic EU o človekovih pravicah
81. upošteva prvi dveletni pregled smernic EU o otrocih in oboroženih spopadih, opravljen v času predsedovanja Združenega kraljestva; zlasti pozdravlja, da seznami človekovih pravic EU, sprejeti julija 2005, vključujejo poglavje o pravicah otrok in posebno zahtevo po poročanju v skladu s temi smernicami, kjer je to primerno; ugotavlja, da so bila posvetovanja z interesnimi skupinami in nevladnimi organizacijami zgledna v postopku oblikovanja pregleda in priporočil; vseeno obžaluje, da Evropski parlament ni sodeloval pri vrednotenju teh smernic, da se ni izkoristila priložnost za obsežen pregled in da je bil končni dokument po obsegu in ambicijah pod pričakovanji; zato zahteva, da Svet sistematično vključi Evropski parlament v dveletni pregled teh smernic, da bo poznal stališče in priporočila Parlamenta na tem področju;
82. pozdravlja zavezanost avstrijskega predsedstva k nadaljevanju prakse sprejemanja demarš za vse mednarodne partnerje EU v zvezi z ratifikacijo mednarodnih konvencij, ki prepovedujejo mučenje; poziva Svet in Komisijo, da preučita nove in inovativne načine za izvajanje smernic proti mučenju; poudarja, da so te smernice, čeprav so bile sprejete že leta 2001, med najslabše izvajanimi; glede na dejstvo, da zaradi mednarodnega boja proti terorizmu lahko pride do prekinitve absolutne prepovedi mučenja in slabega ravnanja; poziva Svet, da v prihodnje vrednotenje smernic vključi Evropski parlament; sporoča Svetu, da je pododbor za človekove pravice EP naročil študijo, katere cilj je izboljšati izvajanje smernic EU proti mučenju in sredstva, ki jih predpisujejo te smernice; priporoča avstrijskemu in finskemu predsedstvu, da sprejmeta demarše proti mučenju v vseh državah, ki so podpisnice ustreznih konvencij, vendar očitno ne sodelujejo; poudarja, da bi redna prisotnost predsedstva ali sekretariata Sveta v Odboru ZN proti mučenju lahko prinesla bistven materialni vložek k strateški analizi tega, za katere države in kdaj se sprejmejo demarše; poziva Svet, da preuči, ali Evropska unija ne bi delovala močneje in bolj prepričljivo nasproti tretjim državam, če bi vse države članice podpisale in ratificirale Izbirni protokol h Konvenciji ZN proti mučenju; je hkrati zaskrbljen zaradi namigovanj o premestitvah in zunanjem izvajanju mučenja v tretjih državah ter poziva EU, da boj proti mučenju obravnava kot najpomembnejšo prednostno nalogo politike na področju človekovih pravic, zlasti prek izboljšanega izvajanja smernic EU in vseh drugih instrumentov EU, kot je EIDHR;
83. poudarja, da je treba dati prednost celovitemu izvajanju smernic EU o zagovornikih človekovih pravic; poziva Svet, da sprejme pobude v zvezi z zaščito zagovornikov človekovih pravic; poziva Komisijo in države članice, da v delegacijah, ambasadah in konzulatih organizirajo usposabljanje osebja glede uporabe teh smernic; zahteva, da Komisija razmisli o financiranju stroškov za tovrstna usposabljanja; pozdravlja izdelavo priročnika s strani nizozemskega predsedstva EU za izvajanje smernic; vseeno obžaluje, da Parlament ni prejel pravilnih informacij o njegovi vsebini; poziva Svet in Komisijo, da v vseh političnih dialogih sistematično postavita vprašanje o položaju zagovornikov človekovih pravic; poziva Komisijo, da skupaj z zadevnimi lokalnimi nevladnimi organizacijami na ravni delegacij ES organizira informativne seminarje o smernicah; ponovno poziva Svet, da Evropski parlament obvešča o izvajanju teh smernic na terenu in da ga v celoti vključi v postopek njihovega ocenjevanja;
84. podpira Svet pri njegovih prizadevanjih za vključevanje človekovih pravic v delo EU, zlasti s poudarjanjem rednih pregledov in izvajanja posebnih smernic EU na področju človekovih pravic;
Vključevanje človekovih pravic
85. pozdravlja prizadevanja Sveta in Komisije za krepitev skladnosti med politiko EU na področju človekovih pravic in drugo mednarodno politiko; meni, da je za izvajanje verodostojne politike EU na področju človekovih pravic bistveno, da se te povezave okrepijo;
86. poudarja pomen imenovanja Michaela Matthiessena za osebnega predstavnika visokega predstavnika za SZVP za človekove pravice kot pomembnega koraka k vključevanju človekovih pravic; pozdravlja dejavnosti in osebno predanost imenovanega;
87. pozdravlja dejstvo, da so delovne skupine, ki izvajajo civilne in policijske dejavnosti znotraj stebra SZVP/EVOP ter vojaške operacije EU, začele razpravljati o človekovih pravicah pri svojih dejavnostih ter ta vprašanja, vključno z obsojanjem uporabe nasilja nad ženskami, vključevati v navodila, izdana članom misij EU na terenu; pozdravlja „splošne standarde za ravnanje v operacijah EVOP“, ki jih je sprejel Svet 23. in 24. maja 2005 in dajejo obsežna navodila za vse kategorije osebja v misijah EVOP; vseeno opozarja na jasno potrebo, da se ti standardi natančno in skladno izvajajo v vse večjem številu vojaških in civilnih operacij EU v tujini; meni, da lahko EU pri tovrstnem ukrepanju prepreči zlorabe, ki so se pojavljale v mirovnih misijah ZN; zahteva, da Komisija razmisli o dodatnih sredstvih za to, da bi bilo celotno osebje usposobljeno za uporabo teh standardov;
88. pozdravlja sprejetje smernic Evropske unije o spodbujanju spoštovanja mednarodnega humanitarnega prava decembra 2005; poziva Svet, da te smernice navede v vseh zadevnih izjavah, deklaracijah in demaršah;
89. poziva Evropsko investicijsko banko, kot eno od agencij, ki s posojili izvaja razvojno politiko EU, in največjo javno finančno institucijo na svetu, da vprašanje človekovih pravic v celoti vključi v ocene vseh svojih projektov in da zagotovi ustrezno notranjo sposobnost vključitve človekovih pravic v svoje delovanje; zlasti poziva k uvedbi jasnih zaščitnih postopkov, ki temeljijo na mednarodnih standardih, za ocenitev in ublažitev učinkov njenih projektov v zvezi s človekovimi pravicami; zahteva, da so zaščitne politike o zadevah, ki jih ne pokriva zakonodaja EU, vsaj enake tistim, opisanim v načelih Equator; poziva Banko, da se o zadevi posvetuje z Evropskim parlamentom;
90. pozdravlja dejstvo, da Komisija redno obravnava, ali je države treba dodati na seznam držav „SSP+“, ki se jim odobrijo najboljše carinske stopnje za uvoz blaga v EU; vseeno zahteva, da Komisija zagotovi, da za svojo oceno preveri uveljavljanje mednarodnih obveznosti ter učinkovito izvajanje in izvrševanje na terenu;
91. poziva Komisijo k uporabi objektivnih meril pri dodeljevanju sredstev SSP+ državam, v katerih je izvajanje vseh osmih konvencij ILO v zvezi s temeljnimi delovnimi standardi precej pomanjkljivo. Komisijo poziva, da zlasti spremlja izvajanje obveznosti, ki so jih Venezuela, Moldavija, El Salvador, Gvatemala, Kolumbija in druge države sprejele pred sklepom Komisije decembra 2005; na sploh poziva Komisijo, da redno spremlja izvajanje teh konvencij in po potrebi uporabi zaščitne določbe iz uredbe;
92. zahteva, da Svet in Komisija v skladu z resolucijo Parlamenta z dne 14. februarja 2006 zagotovita skladnost trgovinskih sporazumov z obstoječimi pogodbami ZN o človekovih pravicah, da pred trgovinskimi pogajanji izvedeta neodvisne ocene vzdržnosti s posebnim poudarkom na učinku na človekove pravice ter da pregledata in razveljavita vse negativne učinke obstoječih in predlaganih pravil trgovine v zvezi s človekovimi pravicami ter socialnimi in okoljskimi vprašanji;
93. poudarja, da morajo vse ocene izvajanja človekovih pravic za posamezne države vključevati analizo temeljnih pravic delavcev, kot je poudarjeno v členu 23 Splošne deklaracije človekovih pravic, členu 22 Pakta o državljanskih in političnih pravicah in členu 8 Pakta o ekonomskih, socialnih in kulturnih pravicah;
94. zahteva, da Komisija vključi sistematično spremljanje človekovih pravic v vse državne strateške dokumente, regionalne strateške dokumente, nacionalne indikativne programe, regionalne indikativne programe in akcijske načrte; zahteva, da Komisija redno posodablja te dokumente, da vedno kažejo najnovejše razmere v zvezi s človekovimi pravicami na terenu, in pri tem ustrezna organizira sistematična posvetovanja z nevladnimi organizacijami;
95. zahteva, da Komisija v Sporočilu Komisije o vlogi Evropske unije pri spodbujanju človekovih pravic in demokratizacije v tretjih državah od maja 2001 poroča o izvajanju svojih predlogov, čemur sledi temeljit pregled;
96. zahteva, da Komisija kot del izvajanja sporočila o socialni odgovornosti podjetij z nadnacionalnimi družbami razvije strategijo za spodbujanje uporabe vseh smernic EU na področju človekovih pravic; poziva Komisijo in Svet, da od posebnega predstavnika za človekove pravice in nadnacionalnih družb zahtevata poglobljeno analizo vrzeli na področju varstva človekovih pravic, kadar država gostiteljica noče ali ne more zavarovati človekovih pravic pred kršitvami, v katerih so udeležena podjetja;
97. ponavlja, da notranja politika EU ne sme biti le skladna z mednarodnim pravom o človekovih pravicah, ampak mora biti zgledna; v zvezi s tem izraža skrb, da zdajšnji ukrepi za upravljanje migracij v praksi beguncem vedno ne zagotavljajo dostopa do zaščite; poziva Svet in Komisijo k zagotovitvi, da upravljanje migracij ne postane pogoj za razvojno sodelovanje s tretjimi državami ter da pilotni programi za regionalno zaščito ostanejo usmerjeni k zaščiti, so dobro financirani in dolgoročni, v celoti usklajeni s humanitarno in razvojno politiko EU ter temeljijo na načelu mednarodne solidarnosti;
98. poudarja, da je v boju proti trgovini z ljudmi treba sprejeti pristop v zvezi z žrtvami trgovine, in v zvezi s tem pozdravlja osredotočenje na varstvo žrtev v načrtu EU za boj proti trgovini z ljudmi in njeno preprečevanje, ki ga je pripravil Svet
UL C 311, 9.12.2005, str. 1. , ter poziva vse države članice, da ratificirajo Konvencijo Sveta Evrope o ukrepih za boj proti trgovini z ljudmi;
99. poziva Svet in Komisijo, da za vsa posvetovanja o človekovih pravicah določita merila, da se izboljša skladnost politike in političnega dialoga;
Učinkovitost posredovanj Evropskega parlamenta v primerih, povezanih s človekovimi pravicami
100. pozdravlja vse večjo vlogo Parlamenta na področju človekovih pravic in pri zaščiti prizadevanj za izboljšanje razmer na področju človekovih pravic po vsem svetu s pregledovanjem dejavnosti drugih institucij in zlasti z nagrado Saharov;
101. pozdravlja prvo leto dela pododbora za človekove pravice pri Odboru za zunanje zadeve, ki je v duhu dejavnosti Evropskega parlamenta oblikoval informacijsko točko za delovanje na področju človekovih pravic, ki je ni bilo med zadnjim zakonodajnim zborom, vključno z rednimi poročili predsedstva, osebnega predstavnika za človekove pravice, visokega komisarja ZN za človekove pravice, posebnih poročevalcev ZN in komisarja za človekove pravice Sveta Evrope, številnimi obravnavami, izmenjavami mnenj, strokovnega znanja in študij ter prispevkom s področja človekovih pravic k delu Odbora za zunanje zadeve;
102. poudarja potrebo, da se težave v zvezi s človekovimi pravicami vključijo v delo vseh parlamentarnih odborov in delegacij, ki se ukvarjajo z zunanjimi odnosi Evropskega parlamenta; v zvezi s tem namenja posebno pozornost delu, ki ga je opravil Odbor za razvoj pri organiziranju razprav o človekovih pravicah, ter poziva Komisijo in Svet, da upoštevata zaključke teh in drugih razprav o človekovih pravicah, ki so potekale v Parlamentu;
103. v zvezi s tem poudarja, da je Pododbor za človekove pravice dejavnosti v letu 2005 osredotočil na izvajanje instrumentov EU o človekovih pravicah, kot so smernice EU o varstvu zagovornikov človekovih pravic, in v zvezi s tem vzpostavil sistem usklajevanja predstavnikov organov Združenih narodov za človekove pravice; meni, da je nadaljnje tesno sodelovanje s predstavniki ter organi Združenih narodov in Sveta Evrope prednostna naloga, da se na področju človekovih pravic zagotovita večja usklajenost in doslednost;
104. meni, da se učinkovitost dela Parlamenta na področju človekovih pravic lahko okrepi na razne načine, na primer z intenzivnejšim pregledovanjem dejavnosti Sveta in Komisije v državah s težavami na področju človekovih pravic, doslednim spremljanjem in pravočasnimi ocenami učinka vseh izjav v zvezi s človekovimi pravicami, navedenih v resolucijah, ter njihovim izvajanjem; predlaga, da mora Pododbor razmisliti o ustanovitvi majhnih neuradnih delovnih skupin, ki bodo upoštevale vse sklope smernic, da bo lahko bolje spremljal delo Sveta v zvezi s tem in da bo lahko predložil predloge;
105. zahteva, da pododbor sistematično spremlja resolucije na področju človekovih pravic, sprejete na podlagi člena 115, in krepi prizadevanja za dejavno obravnavo vprašanja človekovih pravic zunaj EU pri vseh dejavnostih Parlamenta, vključno z delom drugih odborov ter parlamentarnih delegacij;
106. meni, da pododbor lahko izboljša vpliv na politiko in načrtovanje programov s tesnejšim spremljanjem delovnih programov Sveta in Komisije, zlasti dela delovne skupine Sveta za človekove pravice, in tako, da ga člani delovne skupine Sveta za človekove pravice redno vabijo, ter zahteva, da se poslance Evropskega parlamenta sistematično povabi k sodelovanju pri poročanju o opravljenem delu, kot so poročanja, organizirana z nevladnimi organizacijami, in s tretjimi državami pri poročanju o opravljenem delu v zvezi z dialogom o človekovih pravicah; pričakuje zagotovila, da bodo takšna vabila izdana dosledno;
107. zahteva, da predsedstvo Parlamenta in konferenca predsednikov obravnavata, ali je mogoče sprejeti ukrepe za povečanje politične podpore članov pri glasovanju na plenarnih sejah o nujnih resolucijah Parlamenta na podlagi člena 115, če je mogoče tako, da se čas glasovanja prestavi na ustreznejši čas;
108. poziva h konstruktivnejši vlogi Pododbora za človekove pravice pri razvijanju skladnih in preglednih meril za izbor nujnih tem, da se zagotovi pravočasno posredovanje Parlamenta in da ima to največji učinek; poziva člane Pododbora, da si izmenjujejo strokovno znanje na tem področju ter da imajo dejavnejšo in odločilnejšo vlogo pri pripravljanju osnutkov nujnih resolucij; predlaga oblikovanje stalne delovne skupine članov Pododbora za te namene;
109. pozdravlja pripravo smernic za parlamentarne delegacije na obisku v tretjih državah; zahteva, da predsedstvo Parlamenta in konferenca predsednikov obravnavata ukrepe, ki jih je mogoče sprejeti za povečanje preglednosti in sistematične uporabe teh smernic; poudarja, da mora vsaka misija v tretjo državo kot temo sistematično vključiti vprašanje človekovih pravic in da je treba vse udeležence pred in med obiskom v celoti seznanjati z razmerami na področju človekovih pravic;
110. pozdravlja dejavno vlogo pododbora, Odbora za zunanje zadeve in predsednika Parlamenta pri boju proti krivicam po svetu, zlasti s podeljevanjem nagrade Saharov; v zvezi z nagrado ugotavlja, da se mora podeliti javno, na primerni slovesnosti, dobitnikom osebno;
111. pozdravlja zavezanost Parlamenta k obravnavi zapletenega vprašanja podpore človekovim pravicam in boja proti mednarodnemu terorizmu; poudarja, da je skladnost pristopa EU k obravnavi vprašanja človekovih pravic izrednega pomena, če želi biti EU verodostojen akter na mednarodnem prizorišču;
112. poziva Svet in Komisijo, da glede na konferenco EU-ZDA, ki bo junija 2006, in v skladu s poročilom strokovnjakov Komisije ZN za človekove pravice od vlade ZDA zahtevata takojšnje zaprtje zapora Guantanamo in vztrajata pri tem, da se z vsemi zaporniki ravna v skladu s humanitarnim pravom ter da se jim nemudoma sodi v javnem in pravičnem postopku pred pristojnim, neodvisnim in nepristranskim sodiščem;
113. pričakuje prejem rezultatov študije o vplivu, oblikovane za analizo in ocenjevanje vpliva dejavnosti Evropskega parlamenta na področju človekovih pravic;
114. opozarja na predloge, ki so še vedno predmet razprave, za krepitev vloge Evropskega parlamenta pri spodbujanju demokracije, kar bi lahko podprlo delo ključnih odborov in delegacij, zagotovilo observatorij političnega razvoja v sosednjih in drugih državah ter izboljšalo informacijsko mrežo med nacionalnimi parlamenti EU;
115. opozarja na predloge, ki so še vedno predmet razprave, za ustanovitev Evropske ustanove za demokracijo, ki bi sodelovala z drugimi organizacijami, ki si prizadevajo za demokratičen proces, kot sta Svet Evrope in OVSE, ter obravnavala razvoj organa za spodbujanje demokracije in človekovih pravic, ki bo na razpolago EU;
Viri, namenjeni delu na področju človekovih pravic, vključno v sekretariatu Sveta
116. zahteva, da Komisija v vsaki delegaciji v tretji državi nameni vsaj eno stalno mesto za osebo, ki bo odgovorna za spremljanje položaja na področju človekovih pravic v zadevni državi , za spodbujanje mednarodnih standardov človekovih pravic in za odnose s civilno družbo, kot so odnosi z zagovorniki človekovih pravic; zahteva, da je oseba na tem položaju dovolj izkušena, da prepozna in obravnava težave, kjer je to potrebno; v zvezi s tem zahteva, da delegacije Komisije redno izdajajo uradna povabila predstavnikom civilne družbe za nadaljnje podpiranje dela zagovornikov človekovih pravic v tretjih državah;
117. zahteva, da Komisija okrepi Urad za človekove pravice znotraj svojega Generalnega direktorata za zunanje odnose in s tem zagotovi dodatno osebje za obravnavo vprašanja človekovih pravic, da lahko izpolnjuje svojo dodatno funkcijo vira; zahteva, da se enemu članu osebja v vsaki geografski enoti dodeli dodatna odgovornost za človekove pravice;
118. zahteva povečano financiranje Pododbora za človekove pravice, da se olajša financiranje ekskurzij in obiskov članov Odbora na žariščnih področjih kršitev človekovih pravic v svetu, da se lahko poudarijo kršitve mednarodnega prava človekovih pravic;
119. zahteva, da Svet okrepi Urad za človekove pravice znotraj svojega generalnega sekretariata, zlasti s tem, da doda nova mesta za strokovnjake s področja človekovih pravic ter s strokovnim znanjem mednarodnega humanitarnega prava in prava človekovih pravic, da pomagajo osebnemu predstavniku za človekove pravice in da se omogoči razumna delitev dela v njegovem uradu, zlasti ob upoštevanju večjega števila odgovornosti;
120. zagovarja, da se vsem posebnim predstavnikom, ki jih imenuje Svet, dodeli en strokovnjak za človekove pravice, ki bo delal izključno v njihovi pisarni; te predstavnike poziva, da pri svojem delu sistematično opozarjajo na vprašanja s področja človekovih pravic;
*
* *
121. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji, vladam in parlamentom držav članic in držav pristopnic, Združenim narodom, Svetu Evrope, generalnemu sekretarju Združenih narodov, Svetu Evrope, organizaciji OVSE, vladam držav, omenjenih v tej resoluciji, in uradom glavnih nevladnih organizacij za človekove pravice s sedežem v EU.
OBRAZLOŽITEV
Uvod
V svetu ostaja Evropska unija prvak na področju človekovih pravic, Evropski parlament pa najmočnejši zagovornik človekovih pravic med institucijami EU. Vseeno je Evropa boljša pri izdajanju izjav kot pa pri njihovem nadaljnjem izvajanju. Unija lahko izvaja visoko kakovostno delo na področju človekovih pravic, vendar ji v številnih primerih ne uspe posamezno povezati ali vključiti vprašanja človekovih pravic v druge politike in programe. Če resno verjamemo v naše vrednote, se mora to spremeniti.
Letno poročilo Evropskega parlamenta o človekovih pravicah je v preteklosti te težave obravnavalo le simbolno, vsebovalo je pogosto odličen, čeprav delni, komentar kršitev človekovih pravic po svetu, vendar ni nikoli obravnavalo pravega dela Parlamenta: pregledati in beležiti, kaj dela Evropska unija kot celota, da dejansko vpliva na opazovanje človekovih pravic in ga spreminja.
Letošnje poročilo s podporo vseh glavnih političnih skupin v parlamentu upošteva ta pristop.
Odgovor na letno poročilo EU o človekovih pravicah v svetu (2005)
Izhodišče mora biti letno poročilo Sveta o človekovih pravicah, ki ima letos naslov poročilo Evropske unije. Takšno enotno poročilo, sestavljeno na podlagi daljšega posvetovanja in predstavljeno z večjo pristojnostjo in širšim seznanjanjem javnosti, je lahko en način, da se Unija glasneje zavzame za človekove pravice v svetu.
Od sestave prvega poročila leta 2000 se je kakovost poročila Sveta znatno izboljšala. Letošnje poročilo poleg dela Sveta vključuje tudi podatke o delu Komisije in Parlamenta. V naslednjem letu se lahko izboljša postopek sestave tistega dela poročila, ki obravnava Parlament, skupaj z večjo zavezanostjo Sveta, da bo uporabil poročilo za odgovor na in upoštevanje resolucij EP.
Jasno je, da primanjkuje analiz, prav tako ni prave presoje vpliva in spremljanja. Kakšen je bil vpliv demarš ali klavzul o človekovih pravicah? Nobeno težje vprašanje ni bilo zastavljeno, niti ni nihče skušal najti odgovorov. Prav tako se ne omenjajo prednostna področja za delo Sveta v prihodnjem letu.
Pobuda, ki bi lahko pomagala pri določanju prednostnih nalog, je, da se v letnem poročilu vsako leto sestavi seznam držav, ki zbujajo posebno skrb. Svet že vodi „nadzorne sezname“, ki se vsakih šest mesecev revidirajo, da se zagotovijo kratke in jedrnate informacije o državah v krizi ali državah, ki jim grozi kriza, da se spodbudijo skupni ukrepi znotraj Sveta ministrov in v zunanji politiki držav članic. Te informacije se lahko uporabijo za sestavo seznama držav, ki zbujajo posebno skrb, za usmerjanje pozornosti, dokler to ne izključuje ukrepov v državah, ki niso na seznamu.
Eno je gotovo – obstaja resna potreba po izboljšanju preglednosti poročila, zlasti s strani novinarjev in nacionalnih parlamentov.
Delo dveh predsedstev
S splošnega vidika je bilo luksemburško predsedstvo (januar – junij 2005) uspešno pri spodbujanju in zagovarjanju človekovih pravic, zlasti na 61. seji Komisije ZN za človekove pravice. To je zlasti posledica omejenih razpoložljivih sredstev, kar je pomenilo, da se je predsedstvo zanašalo na druge države članice, ki so pomagale pri delu in zgodnjih pogajanjih z drugimi. Sistem ekip držav članic, ki pomagajo – „neuradne trojke“ – se ne sme uporabljati le pri predsedovanju manjših držav. To bi omogočilo večjo količino dela, ki ga lahko opravi EU, ter večje sodelovanje držav članic pri delu Sveta na področju človekovih pravic na splošno.
Med predsedstvom Združenega kraljestva (julij – december 2005) je bilo doseženih več mejnikov, ki so pomembno vplivali na vprašanje človekovih pravic, zlasti v zvezi s širitvijo. Spodbuda za reformo v Turčiji bo še večja zdaj, ko so se začela pogajanja, pri tem je Komisija poudarila pomen spremljanja meril v zvezi s človekovimi pravicami.
Med predsedovanjem Združenega kraljestva je bila dana prednost številnim demaršam o smrtni kazni, usmerjenim na države, ki so se odločale, ali naj sprejmejo moratorij na smrtno kazen. Skupno je bilo v zadnjem letu več demarš, naslovljenih proti 40 različnim državam. Demarš zaradi njihove narave ni mogoče javno objaviti, treba pa bi bilo opraviti presojo vpliva in objaviti rezultate. Prav tako je treba razmisliti, ali je zaupne informacije o demaršah mogoče deliti z izbrano skupino poslancev Evropskega parlamenta, kar se že izvaja pri občutljivih informacijah v zvezi z varnostno politiko.
Predsedstvo Združenega kraljestva je prav tako napredovalo pri pritisku na države, kot sta Iran in Kambodža, na področju pravic sindikatov ter ohranilo sankcije EU za Burmo, ko je uspešno pritisnilo na vlado Burme, da je preskočila mandat za predsedovanje združenju ASEAN v letu 2006. Pripravljene so bile pomembne deklaracije v zvezi z Nepalom, ki so se med letom znatno izboljšale glede kakovosti in uravnoteženosti, zlasti na področju kritike nepalske vlade.
Vseeno so se med predsedovanjem Združenega kraljestva pojavile težave v zvezi s posvetovanjem. Na primer, pojavile so se resne pritožbe v zvezi s sklepi Sveta za splošne zadeve in zunanje odnose glede Kolumbije z dne 3. oktobra, ki so bili sprejeti brez predhodnega posvetovanja s civilno družbo, ter v zvezi z neizpolnitvijo obljube, da se v Kolumbijo povabi direktorja Urada visokega komisarja ZN za človekove pravice, da bi pred sprejetjem sklepov nagovoril Svet. ZN poudarja resničen strah, da bo priznavanje prava miru in pravičnosti (pravni okvir za demobilizacijo ilegalnih oboroženih skupin) kot koraka do miru v Kolumbiji, škodovalo zagovornikom človekovih pravic. Objavljena so bila namreč poročila, da je bilo od sprejetja sklepov ubitih sedem članov Nacionalnega gibanja za žrtve. Tega ni bilo nikoli na dnevnem redu delovne skupine Sveta za človekove pravice (COHOM), čeprav neposredno velja za zagovornike človekovih pravic in spodbujanje smernic.
Med predsedstvom Združenega kraljestva je bila opravljena revizija smernic o otrocih in oboroženih spopadih. Vseeno je skrb vzbujalo stališče predsedstva, „da ni njegova naloga govoriti partnerjem, kaj storiti“. Drugi večji razlog za razočaranje je, da niti delegacije niti nevladne organizacije na terenu niso opravile analize vpliva na otroke. Pravzaprav se za revizijo niso niti posvetovale z lokalnimi delegacijami.
Razen tega je za smernice potrebna revizija seznama držav, označenih kot prednostne države, predvsem ker v letu 2005 na države, ki jih ni na seznamu, ni bila naslovljena niti ena demarša o otrocih in oboroženih spopadih. Na primer območij, kot so palestinska ozemlja, ni na seznamu, vendar je tam vpliv oboroženih spopadov na otroke izjemen.
V zvezi s smernicami o zagovornikih človekovih pravic so kljub nekaterim prizadevanjem za sprejetje dejanskih korakov za izvajanje smernice na splošno slabo poznane. Na primer februarja 2005 so nevladne organizacije poskušale urediti srečanje za seznanjanje osebja lokalnih nevladnih organizacij v Ruandi z vsebino smernic. Vendar delegacija Komisije zaradi političnega ozadja ni želela sodelovati. V nasprotju s tem je na srečanju v Burundiju sam ambasador predstavil smernice. Predložena sta bila dva dokumenta s priporočili in predlogi zagovornikov človekovih pravic v Ruandi in Burundiju, vendar ni videti, da bi nadalje ukrepali.
Obstaja jasna potreba po rednih, uradnih revizijah in presojah vpliva vsake serije smernic, pri tem je treba upoštevati možne nove mehanizme za izboljšanje njihove učinkovitosti, s prispevki in vpogledom Parlamenta, z uporabo najboljše prakse za izboljšanje izvajanja.
Ključ do bolj učinkovitega sodelovanja Sveta pri vprašanju človekovih pravic je upravljanje delovne skupine Sveta za človekove pravice. V praksi to pomeni, da morajo biti dnevni redi in dokumenti objavljeni pravočasno in pred sejami, da se omogočijo zunanji prispevki. Obstaja tudi možnost ustanovitve stalne delovne skupine Sveta za človekove pravice s sedežem v Bruslju ali, če je to neizvedljivo, imenovanja posebnega uradnika za človekove pravice v vsakem stalnem predstavništvu.
Isto velja tudi za srečanja s predstavniki in obiske tretjih držav – na primer obiski trojk, srečanja na vrhu, pridružitveni sveti in seje Komisije. Dnevni redi morajo biti na voljo vnaprej, da se omogoči posvetovanje, razen tega je treba javno objaviti poročila o obiskih. Od luksemburškega predsedstva se pripravljajo seznami človekovih pravic z namenom izboljšanja informativnih obiskov in srečanj s tretjimi državami. Ti seznami so zelo pozitivna pobuda; dopolnjujejo se le enkrat na leto in so zdaj zaupni.
Število in pomembnost misij EVOP sta vse večja, prav tako postaja varstvo človekovih pravic vse bolj pomembno. 22. aprila 2005 so bili objavljeni standardi ravnanja za vojaško in civilno osebje, vendar ni nobenih pokazateljev, kako so se ta načela izvajala med misijami EVOP v letu 2005, zlasti v zvezi z organiziranim kriminalom, korupcijo, trgovanjem z ljudmi in zlorabo otrok. Očitno je, da na terenu primanjkuje poznavanja, na primer pri misiji v Demokratični republiki Kongo ni bilo nobenega usposabljanja glede pravic otrok, prav tako niso bile izdane nobene smernice, zaradi tega osebje EVOP ob srečanju z otroki vojaki ni vedelo, kaj storiti.
Delovanje Sveta in Komisije v mednarodnih forumih
Letno poročilo govori „močnem vplivu, ki ga ima lahko EU na področju človekovih pravic, če spregovori enoglasno“, to načelo je zlasti primerno ob upoštevanju vpliva, ki ga ima EU v mednarodnih forumih.
Vseeno je po sodelovanju na 61. seji Komisije ZN za človekove pravice vaš poročevalec ugotovil, da države članice EU porabijo preveč časa za medsebojno razpravljanje o vprašanjih in puščajo premalo časa za povezovanje z drugimi državami ali tistimi, ki bi jih bilo mogoče prepričati, da podprejo stališča EU.
Obžalovanja vredna je zavrnitev pokroviteljstva nad resolucijo o Kitajski in ponovno ni bila sprejeta resolucija o Zimbabveju. Državam članicam EU ni uspelo prepričati vplivnih vlad v Afriki in drugje, da je v mednarodnih forumih treba zavzeti trdnejše stališče, kljub strogemu obsojanju masovnega prisilnega izseljevanja v Zimbabveju in poskusom za zagotovitev humanitarne pomoči v krizi. EU je zavrnila tudi pokroviteljstvo nad resolucijo o Čečeniji, čeprav je v preteklih letih to storila in čeprav spor ni rešen. Lokalne skupine za človekove pravice ocenjujejo, da je od začetka spora leta 1999 „izginilo“ med 3 000 in 5 000 ljudi, ob zajetju so bili vsi civilisti ali neoboroženi. Ruske oblasti zanikajo vsakršno odgovornost za njihovo usodo ali nahajanje. Ugotavlja, da ima EU eno pravilo za male države, za velike države pa uporablja drugačno pravilo – kar ni združljivo z načelom univerzalnosti človekovih pravic.
Prav tako izpostavlja neuspeh EU, da bi se skozi leto s tretjimi državami pogajala o skupnih stališčih in o njih razpravljala znotraj drugih dvostranskih političnih, trgovskih in razvojnih stikov, namesto da jih v Ženevi obravnava ločeno.
Na splošno je najpomembneje, da pobuda za reformo mehanizmov ZN za človekove pravice uspe. Evropska unija je priznala ustanovitev Sveta za človekove pravice za ključno prednostno nalogo, vendar so bile leta 2005 države članice EU presenetljivo počasne pri prizadevanju za ukrepe na področju te bistvene reforme.
EU v mednarodnih forumih še naprej podpira Mednarodno kazensko sodišče, kot je določeno v skupnem stališču EU iz junija 2003. Ta močna podpora je deloma pripeljala do tega, da je Varnostni svet ZN 31. marca 2005 napotil primer Darfur na Mednarodno kazensko sodišče. Žal podpora EU ni mogla rešiti dela o Mednarodnem kazenskem sodišču v končnem dokumentu ZN iz septembra 2005. Poleg tega EU na srečanju OVSE o izvajanju človeške razsežnosti ni podala izjave o Mednarodnem kazenskem sodišču, kot je bila to praksa zadnjih nekaj let. EU in države članice morajo še naprej, kjer je to mogoče, potrjevati svojo zavezanost Mednarodnemu kazenskemu sodišču, zlasti ker skušajo Združene države z državami po svetu še naprej sklepati dvostranske sporazume o imuniteti.
V skladu z ustaljenim stališčem, da so pravice invalidnih oseb človekove pravice, mora EU povečati podporo Konvenciji ZN o pravicah za invalidne osebe, ki je še vedno predmet pogajanj. Na primer EU zavrnitve razumne prilagoditve zdaj ne priznava kot oblike diskriminacije znotraj besedila, ki omogoča prostovoljno izvajanje in s tem zaostaja za obravnavo tega vprašanja v Direktivi 2000/78 ES o enakem obravnavanju.
Ob tem, kot je navedeno v letnem poročilu, je EU veliko bolj uspešna pri spodbujanju posameznih zadev v tujini, kadar daje doma dober zgled. To velja na primer pri spodbujanju podpisovanja, ratificiranja in izvajanja dokumentov o človekovih pravicah. Medtem ko je EU uspešna pri spodbujanju Rimskega statuta (Mednarodno kazensko sodišče), je veliko manj uspešna pri spodbujanju Izbirnega protokola h Konvenciji ZN proti mučenju. Za verodostojno delovanje na mednarodnem prizorišču morajo biti države članice EU trdne pri določanju datumov za ratifikacijo vseh ključnih konvencij o človekovih pravicah in njihovih izbirnih protokolov.
Podobno številne agencije ugotavljajo, da obstoječa politika EU na področju nezakonitega priseljevanja iskalcem azila omejuje uveljavljanje človekovih pravic. Nove pilotne pobude za programe za regionalno zaščito v državah, kot je Tanzanija, so ključni preskus, ali si EU resnično prizadeva za izboljšanje zaščite beguncev ali želi preprosto zmanjšati število beguncev, ki iščejo zaščito v Evropi.
Pregledovanje političnih dialogov EU in dialogov EU o človekovih pravicah s tretjimi državami ter v zvezi z akcijskimi načrti sosedske politike:
EU je vzpostavila uradne dialoge o človekovih pravicah s tremi državami, Kitajsko (od leta 1996), Iranom (od leta 2002) in nazadnje z Rusijo (z začetkom v letu 2005) z namenom spodbujanja agende EU kot „prepričljive oblasti in ne kot predpisujoče oblasti“.
Svet je iskren glede učinka teh dialogov, letno poročilo navaja, da „so ti dialogi prinesli različne rezultate“. Gotovo je, da sta bila dialoga s Kitajsko in Iranom v letu 2005 ocenjena v skladu s smernicami EU za dialoge o človekovih pravicah.
V zadnjem desetletju so se dialogi s Kitajsko izboljšali, zlasti ker se zdaj osredotočajo na posebne teme, in zdi se, da je več pripravljenosti za sodelovanje v dejanski razpravi, pri čemer istočasno z dialogi potekajo tudi seminarji nevladnih organizacij. Vseeno je zaradi dialogov o človekovih pravicah vprašanje človekovih pravic pogosto povsem izključeno iz dnevnega reda srečanj na vrhu. EU se je obširno posvetovala pred dialogi, vseeno so obstajale skrbi v zvezi z nekaterimi vprašanji, ki niso bila obravnavana v dialogih, na primer položaj beguncev iz Severne Koreje.
Dialog z Rusijo, čeprav je zelo nov, do zdaj še ni zelo cenjen. Rusija še vedno zavrača sejo dialoga v Rusiji, kar pomeni, da domače nevladne organizacije dejansko ne morejo biti navzoče in predložiti svojih primerov. Obstaja resnična skrb zaradi političnih sprememb v Rusiji vse od pokola v Beslanu leta 2004 in zaradi stalne kritike razmer v Čečeniji.
Države članice EU morajo še naprej pritiskati na Iran, da privoli v datum za naslednji dialog, kljub očitni prezaposlenosti z razpravami o iranskem jedrskem programu.
EU je v preteklosti s težavo določala načrte z jasnimi merili in strateškimi cilji za dialoge. To je nujno, da se doseže kakršen koli napredek in kakršno koli merjenje učinka, podatki v zvezi s srečanji, vključno z njihovimi izidi, pa morajo biti veliko bolj splošno dostopni in odprti za parlamentarni pregled.
Treba je oceniti učinkovitost vseh političnih dialogov in ne le strukturiranih dialogov o človekovih pravicah; to pa je brez vseh podatkov nemogoče.
Če so te razprave proaktivno vodene, so lahko zelo pomembno orodje, osrednja točka za to mora biti Svet za človekove pravice, s strateškim pregledom.
Kakovost oddelka za človekove pravice v novih akcijskih načrtih sosedske politike se med državami zelo razlikuje, ker se o načrtu pogaja z zadevno državo in se je zato treba o njem dogovoriti. Na primer, vprašanje človekovih pravic je komaj omenjeno v akcijskih načrtih za Izrael in Egipt, ker tega nočeta sprejeti.
Ena od možnosti za pomoč, uradna in neuradna, tem dialogom o človekovih pravicah je možnost razširitve pododborov partnerskih svetov, kar že obstaja v JV Aziji.
Obravnava izvajanja klavzule o človekovih pravicah in demokraciji
Oktobra 2005 je bil dosežen pomemben precedens, ko je EU prvič delno prekinila Sporazum o partnerstvu in sodelovanju zaradi nespoštovanja klavzule o človekovih pravicah in demokraciji s strani Uzbekistana. Žal je Nemčija kršila prepoved, ko je ministru za notranje zadeve podelila vizo za zdravljenje v Nemčiji več dni pred objavo seznama.
To je bil gotovo zelo pomemben precedens, vendar je dejstvo, da je bilo za kakršne koli resne učinke klavzule potrebno toliko časa, tudi negativno v zvezi s pomanjkanjem resnega upoštevanja klavzul o človekovih pravicah v drugih sporazumih v preteklosti.
Na primer, EU še naprej obravnava odnose z Bližnjim vzhodom in sosedami severne Afrike prvotno kot trgovinske in gospodarske, čeprav evro-sredozemski sporazumi vključujejo klavzule o človekovih pravicah. V primeru pridružitvenega sporazuma med EU in Egiptom je to začelo veljati junija 2004 in klavzulo o človekovih pravicah je treba še uveljaviti, kljub resnim vprašanjem v letu 2005, kot so rutinsko mučenje, sedanje izredno stanje s samovoljnimi pripori in sojenji na vojaških sodiščih in sodiščih državne varnosti ter približno petnajst tisoč ljudi v podaljšanem priporu brez obsodbe. Razmere so podobne v primeru sporazumov EU, med drugimi, s Tunizijo (1999) in Izraelom (2000). V primeru Tunizije je EU 30. septembra pred Svetovnim vrhom o informacijski družbi v Tunisu sopodpisala ostro izjavo o ovirah za svobodo izražanja in nevladnih organizacij. Vseeno je pridružitveni sporazum med EU in Tunizijo ostal veljaven, kljub nespoštovanju človekovih pravic in oviranju subvencij EU za nevladne organizacije, vključno s Tunizijsko ligo za človekove pravice.
Evropski parlament sprejema stališče o človekovih pravicah v poročilu Agnoletto (INI 2005/2057), ki jasno navaja, da je treba klavzule brez izjeme vključiti v vse splošne in sektorske sporazume s tretjimi državami ter da morajo biti del vseh državnih in regionalnih strategij. Nedvomno mora obstajati „srednja pot“ ali več možnosti, ki ne vodijo EU iz ene skrajnosti (neukrepanje) v drugo (opustitev), kar je težava zdajšnjega sistema, ki je odvisen od volje držav članic in Komisije. Drsno lestvico meril je treba osnovati glede na stopnjo zlorabe človekovih pravic in lahko vključuje merila, kot so politični dialog, demarše, javne izjave, prerazporeditev sredstev, embargo na orožje ali drugi trgovski embargi, prekinitev sporazuma, umik programov sodelovanja in razvoja, zamrznitev financiranja/proračunske pomoči, prepoved izdaje vizumov in zamrznitev sredstev.
Očitno je, da si mora EU še bolj prizadevati za vključevanje teh vprašanj v celotno svoje delovanje, kot je bilo to prvič izpostavljeno v sporočilu Komisije iz leta 2001. Komisija o izvajanju tega sporočila ni še nikoli poročala, zato naj to stori čim prej. Še vedno je tematika človekovih pravic vse prepogosto opuščena zaradi močnega nasprotovanja ali pa postane del pogajanj, ko se pojavijo drugi interesi.
Obravnava učinkovitosti posredovanj Evropskega parlamenta v primerih, povezanih s človekovimi pravicami
Letno poročilo upravičeno navaja, da je Parlament „dolgo razmišljal o spodbujanju in varstvu človekovih pravic v EU in zunaj nje, kot o eni od pomembnih dejavnosti“ ter da „je Parlament pogosto na samem vrhu razvoja človekovih pravic in zagotavlja, da bodo ostale institucije EU ohranjale človekove pravice v središču pozornosti“.
K doseganju tega cilja je veliko pripomogel pododbor za človekove pravice, ustanovljen po evropskih volitvah 2004. Pododbor je v letu 2005 sprožil številne dobre pobude, na primer opredelitev smernic za obiske v tretjih državah, in mnoge obravnave, na primer obravnave človekovih pravic v Vietnamu, Kambodži in Laosu, ki so potekale septembra. Pododbor je bil zlasti dejaven tudi v boju proti posameznim krivicam po vsem svetu, tako kot tudi predsednik Parlamenta.
Treba je tudi okrepiti prizadevanja za boljše spremljanje delovnih programov Sveta in Komisije z namenom večjega učinka na politiko in načrtovanja ter okrepitve vloge pregleda. Da se to omogoči, mora pododbor natančneje spremljati delo Sveta za človekove pravice in biti navzoč pri poročanju.
Največja težava učinkovitosti ukrepov Parlamenta je pomanjkanje spremljanja in težnja, da se vprašanje včasih ne razreši dokončno, ko ni več v središču zanimanja medijev. Na primer, primer Sudana je bil v središču pozornosti vse do napotitve na Mednarodno kazensko sodišče marca 2005; vseeno se zdaj zdi, da je bil primer opuščen, čeprav kršitve človekovih pravic naraščajo. To je primer, zakaj bodo rezultati študije o vplivu, ki jo je naročil pododbor in bo predstavljena jeseni 2006, tako pomembni.
Sredstva, namenjena delu v zvezi s človekovimi pravicami
Nedvomno je imenovanje osebnega predstavnika za človekove pravice v letu 2005 močno izboljšalo prepoznavnost in sodelovanje pri vprašanju človekovih pravic v dejavnostih Sveta, z njegovo osebno predanostjo večanju ozaveščenosti. Ker osebni predstavnik prevzema dodatne naloge (na primer splošni odnosi s Parlamentom), obstaja zaskrbljenost, da mu bo za posvečanje glavni nalogi ostalo manj časa in sredstev. Zlasti za njegov urad je resnično potrebno dodatno osebje, ki bi delalo le na vprašanju človekovih pravic in po možnosti imelo izkušnje na tem področju. V idealnih razmerah bi to vključevalo dovolj osebja, da bi lahko uslužbenec skrbel za vsako smernico in da bi bila mogoča delitev dela, kot v političnem uradu visokega predstavnika.
Pozitivno je, da decembrski sklepi Sveta za splošne zadeve in zunanje odnose navajajo, da bo v vsakem uradu posebnega predstavnika uslužbenec, ki bo odgovoren za človekove pravice. To odločitev je treba pohvaliti ter mora biti za vzor Komisiji in njenim delegacijam.
V Komisiji je v Uradu za človekove pravice generalnega direktorata za zunanje odnose premalo osebja in prejema premalo sredstev do tolikšne mere, da ni dovolj uslužbencev za vsako temo o človekovih pravicah. To pomeni, da se premalo pozornosti namenja zagotavljanju, da so druge enote prav toliko odgovorne za teme v zvezi s človekovimi pravicami – zlasti pomembno v zvezi z geografskimi enotami. V vsaki geografski enoti mora biti vsaj ena oseba, ki ima v opisu delovnih nalog vključene človekove pravice. Urad za človeški in socialni razvoj generalnega direktorata za razvoj je tudi treba razširiti tako, da bo vključevala okrepljeno strokovno znanje o človekovih pravicah, in treba je razmisliti o navzkrižni skupini med generalnim direktoratom in človekovimi pravicami.
Razmere so enake v delegacijah v tretjih državah. Presenetljivo je, da v vsaki delegaciji ni uslužbenca, ki ima človekove pravice vključene vsaj v opis delovnih nalog, zlasti v konfliktnih območjih. Usposabljanje vsega osebja na terenu za zagotovitev seznanjanja z instrumenti za človekove pravice mora postati obvezno.
Končno je treba zaključiti zdajšnjo razpravo med Parlamentom in Komisijo o potrebi po ločeni pravni podlagi za ohranjanje Evropske pobude za demokracijo in človekove pravice. Vaš poročevalec upa, da bo Parlament vztrajal pri zagotavljanju ohranjanja podpore za temeljne žrtve zlorab človekovih pravic v državah po vsem svetu, ne glede na želje zadevnih vlad.
Sklep
To poročilo podaja poskus, kako lahko letno poročilo Parlamenta resnično obravnava učinkovitost Evropske unije pri spodbujanju človekovih pravic. Uspeh poskusa je odvisen od pripravljenosti Sveta in Komisije za sodelovanje pri vsakem od mnogih podrobnih priporočil, ki je nujno vključeno v naše priporočilo, skupaj z zavezanostjo poslancev Parlamenta k spoštovanju tega novega pristopa. Prosim vas za podporo.
ANNEX I - INDIVIDUAL CASES RAISED BY THE EUROPEAN PARLIAMENT
UPDATED: APRIL 2006
(Annex: List of adopted resolutions)
FOLLOW-UP OF CASES RAISED BETWEEN 2000 AND 2003
PEOPLE RELEASED
Belarus
YURI BANDAZHEVSKY, released in August 2005.
The scientist was sentenced to 8 years' hard labour on 18 June 2001 for denouncing the health situation in Belarus after the explosion of the Chernobyl nuclear power plant. The European Parliament called on President Loukachenko to ensure that his case was reviewed by an independent commission and reiterated its call for his immediate release again in 2005.
Resolution P6_TA-PROV(2005)0080 , adopted on 10.03.05 On 31 January the Commission of the Penal Settlement voted unanimously for the refusal of parole to which he was entitled in accordance with article 90 of the penal code of the Belarus Republic (good conduct). In August 2005, however, Professor Bandazhevsky was conditionally released from prison. Restrictions for the next five years on travelling or holding senior political or managerial functions have been imposed, as well as regular reporting to the police.
Dagestan
ARJAN ERKEL, set free on 11 April 2004.
After being kidnapped 12 August 2002, the head of the Médecins Sans Frontiers mission in Dagestan was freed during a raid by Russian secret service.
Eritrea
DAWIT ISAAK, released on 19 November 2005.
The proprietor of the former weekly Setit and Swedish citizen since the 1980s had been arrested on 23 September 2001 together with other journalists in a major police sweep five days after the suspension of all civil liberties in the country. Shortly before his detention he published a letter of fifteen reforms-minded cabinet members, who were unanimously demanding an investigation of the facts that lead to the war in Eritrea. Dawit Isaak was detained for more than four years without trial and completely cut off from the outside world. The Swedish authorities have on several occasions tried to visit him, but the Asmara government always refused to allow it. The European Parliament reiterated its call for immediate release of the detainees.
Resolution P6_TA-PROV(2004)0068 adopted on 18.11.2004
Iran
Dr HASHEM AGHAJARI, released on 31 July 2004.
The head of the history department at the Tarbiat Moadres University, Teheran, a prominent member of the reformist movement was condemned to death for blasphemy in November 2002 after calling for a ‘religious renewal of Shiite Islam’ in which Muslims should not ‘blindly follow religious leaders'. The judgement sparked the largest student protests for years and legal battles with judges. The case was reviewed by Iran's Supreme Court, who quashed the death sentence in February 2003. On the occasion of a re-trial the regional court upheld its former death sentence enhanced by a 10 year ban on teaching, eight years in jail and 74 lashes. Finally he was sentenced to five years imprisonment, but released on bail by a Supreme Court ruling on 31 July 2004.
Kazakhstan
SERGEI DUVANOV , released on 16 August 2004.
The journalist and editor of a human rights bulletin was released because of "good conduct" after serving half of his three-and-a-half-year prison sentence. Most of his civil and political rights were restored. The leading independent journalist had been charged of sexual offences with a minor in 2001. According to Human Rights groups the case was a propaganda trial based on equivocal evidence in order to phase out an unwanted independent journalist, who published an online article about the president's murky banking transactions in Switzerland. With regards to the pressure by the OSCE, whose presidency Kazakhstan is aiming on in 2009 and the strong resolution of the European Parliament
Resolution P5_TA-PROV(2004)0376 adopted on 22.04.2004 the government of Kazakhstan seems to have given in to the international criticism.
Malaysia
ANWAR IBRAHIM, released on 2 September 2004.
The famous political opponent had spent 6 years in prison for "crime of sodomy".
Turkey
LEYLA ZANA, Sakharov Prize Laureate, released on 9 June 2004.
The former Kurdish MP and Sakharov Prize laureate of 1995, Leyla Zana and the 3 other Kurdish deputies of the banned DEP, Mr Hatip Dicle, Mr Orhan Dogan and Mr Selim Sadak had been sentenced to 15 years' imprisonment for their political activities in support of the fundamental rights of the Kurdish people. On 9 June 2004 they were released after having spent 10 years in prison. At the time when she was awarded the Sakharov Prize, she was already imprisoned. On 14 October 2004, she could finally address the plenary in person in a special "Sakharov Prize" ceremony.
In July 2001 the European Court of Human Rights had condemned Turkey for the way Leyla Zana's trial had been conducted. On 11 January 2005, Leyla Zana reached a "friendly settlement" at the European Court of Human Rights and received financial compensation from the Turkish state for the latter's violation of the applicants' right to free expression.
Vietnam
FATHER NGUYEN VAN LY, released in early 2005.
He was imprisoned since May 2001 for having expressed his religious faith peacefully.
Zimbabwe
ROY BENETT, released on 28 June 2005.
In the case of the opposition MP Roy Benett, who has been denunciated by Mugabe and his regime for years, the Parliament denounced a fifteen months prison sentence with three months suspended handed down on him on 28 October 2004.
Resolution P6_TA-PROV(2004)0112 adopted on 16.12.2004 He allegedly attacked Justice Minister Patrick Chinamasa in May 2004 during a parliamentary session. The sentence was decided by a parliamentary vote and was only the last stage of a vicious campaign against the main opposition party "Movement for Democratic Change" (MDC), whose leader Morgan Tsvangirai has constantly been harassed by the governmental regime.
MORGAN TSVANGIRAI, the state withdrew charges in August 2005.
On 11 August 2003, the Zimbabwean High Court ruled that opposition leader Morgan Tsvangirai should be tried for treason, because state lawyers demonstrated that he may have plotted to kill President Mugabe in 2001. On 15 October 2004, the High Court acquitted Mr Tsvangirai. Similarly he was faced with treason charges in 2005, but in August 2005 the state withdrew charges before plea.
DEATH SENTENCE COMMUTED TO LIFE IMPRISONMENT
Tibet
TENZIN DELEG RINPONCHE, Buddhist lama.
His execution was suspended for two years and commuted to life imprisonment on 26 January 2005.
On 2 December 2002, the Intermediate People's Court of Ganzi Tibetan Autonomous Prefecture sentenced the influential Buddhist lama and his attendant, Lobsang Dhondup, (who was executed on 26 January 2003), to death for alleged 'action against the security of the State'.
On several occasions, the European Parliament urged the Chinese Government to commute Tenzin's death penalty to life imprisonment according to its own statement to which anyone sentenced to death who commits no crime of intent during the period of suspension shall have their punishment commuted to life imprisonment on the expiration of the two-year period.
Resolution P5_TA-PROV(2002)0632 adopted on 19.12.2002, Resolution P6_TA-PROV(2004)0067 adopted on 18.11.2004 and Resolution P6_TA-PROV(2005)0010 , adopted on 13.01.2005 The Parliament has adopted further resolutions in which it expressed its concerns on Tenzin's imprisonment conditions and called for his immediate release.
Resolution P6_TA-PROV(2005)0416 adopted on 27.10.2005, Resolution P6_TA-PROV(2005)0533 adopted on 15.12.2005
The EU, although it welcomed the decision, remained very concerned about the persistent doubts surrounding the impartiality of Tenzin Deleg Rinpoche's trial, and asked the Chinese authorities to continue to brief it on developments in this case.
Declaration by the Presidency of 02.02.2005
Turkey
ABDULLAH ÖCALAN, leader of the outlawed Kurdistan Worker's Party PKK.
Following the abolition of the death penalty in Turkey in August 2002, the death sentence was commuted to life imprisonment in September 2002.
The European Court of Human Rights had already convicted Turkey in 2003 in particular denouncing the lack of an independent and impartial tribunal, the long delay in bringing the case to court and the restricted access to the case file. Moreover the Court stated that the imposition of the death sentence following an unfair trial amounted to inhuman treatment in violation of Article 3 of the European Convention on Human Rights. In July 2003 the case was referred to the grand chamber. On 12 May 2005, the Grand Chamber of the ECHR confirmed that his trial was 'unfair'. The Court did not directly call for a retrial but said retrying or reopening the case would be an appropriate way of redressing the violation.
STILL IMPRISONED
Burma (Myanmar)
DAW AUNG SAN SUU KYI, Sakharov Prize laureate of 1990, remains under house arrest since 31 May 2003.
In December 2004, while 9.000 prisoners were allegedly released by the military government, the measures on Suu Kyi were tightened restricting access by her doctor and the withdrawal of some of her party members, securing her compound. On 16 January, however, the roadblock outside San Suu Kyi's house was removed. Suy Kyi has spent 10 of the last 16 years in detention. Under Myanmar law, a person can be detained without trial for up to five years. Suu Kyi has never been tried. In December 2005, the NLD submitted an appeal to the junta claiming her house arrest was legally flawed. On 28 February 2006 the Olof Palme prize was presented to Kyi for being "an outstanding example of the efforts to attain democracy by the people of Burma, where respect for human rights, ethnic unity, and a life in peace remain only a dream", the organisers said in a statement.
The European Parliament continued to urge release and full freedom and movement and expression for Suu Kyi and other leading NLD members as well as other political prisoners held by the ruling junta.
Resolution P5_TA-PROV(2004)0187 adopted on 11.3.2004, Resolution P6_TA-PROV(2004)0015 adopted on 16.9.2004 and Resolution P6_TA-PROV(2005)0186 , adopted on 12.05.2005 Heavy pressure from the European Union and the US government lead to reopening constitutional talks in February 2005 which are supposed to draw up a new constitution as the first step in the self-proclaimed "road map" to democracy in Burma/Myanmar. In January 2006, the military rulers adjourned the talks until later this year. The talks have been condemned internationally for failing to include Aung San Suu Kyi's National League for Democracy. The NLD has boycotted the talks to demand the release of their leader and of other political prisoners. South-East Asian countries have spoken out critically against the junta and demanded the release of Aung San Suu Kyi.
Indonesia/Aceh
MUHAMMAD NAZAR, internationally recognised human rights activist.
The head of the Aceh Referendum Information Centre remains to be imprisoned after having been sentenced to a five-year prison term on 1 July 2003 on the grounds of spreading hatred against the government following his participation in peaceful pro-independence meetings. Aceh is one of the regions that have been hit hardest by the Tsunami disaster on 26 December 2004. Several human rights activist groups called for human rights to be at the centre of relief and reconstruction efforts.
Laos
PA FUE KHANG and THAO MOUA, local escorts of a journalist team.
The Belgian journalist, Mr Thierry Falise, and the French cameraman, Mr Vincent Reynaud, were arrested together with their Laotian escorts while producing a report on the Hmong ethnicity who were allied to the US during the Vietnam war and have a long history of resistance and aspirations to independence vis-à-vis the Laotian government.
After the Western reporters were released on 9 July 2003, their escorts underwent a collective trial, whose outcome was predetermined and did not allow for legal representation. Pa Fue Khang and Thao Moua face a 15 and 12 years imprisonment respectively in Samkhe prison, one of Laos´ severest jails. The third guide arrested managed to flee the inhumane conditions.
Vietnam
Venerable THICH HUYEN QUANG , Venerable THICH QUANG DO, PHAM MINH TRI , NGUYEN DUC VINH , NGO QUANG VINH
Freedom of expression and religion in Vietnam is a constant concern of the European Parliament. Parliament strongly condemns the repression of the Unified Buddhist Church of Vietnam, the Christian Montanards and the Hoa Hao Buddhist Church. Parliament is particularly concerned about the continuing isolation of the Patriarch of the UBCV, the Venerable Thich Huyen Quang, who has been living under conditions resembling house arrest since 1982, and of the Venerable Thich Quang Do, the UBCV's second-ranking leader, who has been confined to his living quarters under guard since June 2001, for having launched an appeal for democracy in Vietnam.
The European Parliament has also expressed its concern about the dramatic conditions endured by prisoners in the Z30A camp in Xuan Loc, in particular the Roman Catholic priests, Pham Minh Tri and Nguyen Duc Vinh, who have been held for more than 18 years, and a member of the Buddhist Hoa Hao sect, Ngo Quang Vinh, aged 87.
Resolution P6_TA-PROV(2005) 0462 adopted on 01.12.2005
NEW CASES RAISED BETWEEN JANUARY 2004 - APRIL 2006
ALGERIA
· Mohamed BENCHICOU, editor of “La Matin”, sentenced to two years imprisonment on 14 June 2004, for infringement of the law concerning exchange control and capital movements, while his newspaper went into compulsory liquidation in June 2004.
· Ahmed BENAOUM , head of the Erraï Elarm press group, imprisoned on 28 June 2004 . He was acquitted by a court in Oran on 19 June 2005
Reporters Without Borders at http://www.rsf.org/article.php3?id_article=14166. .
· Journalists working for privately owned French language newspapers sentenced for violating of press laws: Farid ALILAT (sentenced on 28.6.2005); Fouad BOUGHANEM and Haakim LAÂLAM (both sentenced on 17.5.2005); Abla CHEÉRIF, Hassane ZERROUKY, Youssef REZZOUG and Yasmine FERROUKHI (all sentenced on 20.4.2005); Hafnaoui GHOUL (detained on 24.5.2004 and released on 25.11.2004).
Parliament called on the Algerian authorities to release without delay the JOURNALISTS s entenced to imprisonment for libel, to end judicial persecution of the Algerian private media for their opinions and halt the legal proceedings initiated against the Algerian private media.
Resolution P6_TA-PROV(2005)0242 adopted on 9.6.2005.
BELARUS
Parliament strongly condemned the Belarus regime’s indiscriminate attacks on the MEDIA, JOURNALISTS, MEMBERS OF THE OPPOSITION, HUMAN RIGHTS ACTIVISTS, and any person who attempt freely to voice criticism of the President and the regime.
Resolution P6-TA-PROV(2005)0295 adopted on 7.7.2005.
· Vieronika CHERKASOVA , stabbed to death in her home in Minsk on 20 October 2004.
In its resolution of 28 October 2004 the Parliament urged the Belarusian authorities to investigate thoroughly the murder of Cherkasova who had been working as an independent journalist for the Sokidarnost trade union newspaper when carrying out an investigation on illegal arm sales between the Belarusian government and Iraq.
Resolution P6_TA-PROV(2004)0045 adopted on 28.10.2004.
· Paval MAZEKA and Mikola MARKIEVIC, journalists from the newspaper “Pahonia”; Viktar IVASKIEVIC, journalist from the newspaper “Rabočy”; all sentenced to between 6 and 9 months in prison.
Resolution P6_TA-PROV(2005) adopted on 7.7.2005.
Over the past few years more than 20 independent mass media entities have been closed for “technical reasons”, while it was clear that the regime wanted to undermine the free press and media in the country.
The European Parliament again passed strong-worded resolutions on the deteriorating situation of MEMBERS OF THE POLITICAL OPPOSITION in Belarus and their legitimate right to peaceful protest against President Lukashenko and his government. In connection with both the referendum and the parliamentary elections on 17 October 2004 and the presidential elections on 19 March 2006, the European Parliament registered massive repression and politically motivated persecution against opposition candidates who peacefully demonstrated the days following the election.
Res. P6_TA-PROV(2004)0045 adopted on 28.10.2004 and Res. P6_TA-PROV(2006)0137 adopted on 06.04.06
· Valery LEVONESKY and Alexander VASILYEV , sentenced to two years imprisonment .
Valery Levonevsky and Alexander Vasilyev promoter of a demonstration on 1 May 2004, were sentenced for defamation and insult of the president in a satirical leaflet. Both were about to run as candidates in the 2004 general elections, but have been struck off the list due to their criminal record. The Parliament called on the Belarus authorities to immediately release them and all other imprisoned political opponents of the regime.
Res. P6_TA-PROV(2004)0011 adopted on 16.9.2004 and Res. P6_TA-PROV(2005)0080 adopted on 10.3.2005.
· Mikhail MARYNICH, a prominent opposition activist, former Minister for External Economic Relations, Ambassador and presidential candidate in 2001, released on parole on 14 April 2006 after almost two years’ imprisonment.
Parliament followed closely the case of Mikhail Marynich who was detained in April 2004 and convicted in December that year of "embezzlement by means of abuse of his official position executed on a large scale". He was sentenced to 5 years' imprisonment (which on 18 February 2005 was reduced to 3 years and 6 months on appeal) in a hard labour colony with confiscation of property. Parliament considered that he had in fact been convicted for political reasons rather than having committed a crime.
Res. P6_TA-PROV(2005)0080 adopted 10.3.2005, Res. P6_TA-PROV(2006)0066 adopted on 16.2.2006.
· Anatoly LEBEDKO, leader of the Union Party, beaten up in a public restaurant in Minsk.
· Mikola STATKEVIC, leader of the Belarusian Social Democratic Party, and Paval SEVIARYNEC, leader of the Malady Front, sentenced to three years of corrective labour on 31 May 2005 (later on reduced to two years).
Both political leaders were arrested together with some 40 or 50 other demonstrators and freed after harsh criticism on behalf of the European Parliament already on 1 and 4 November 2004 respectively. But, on 23 March 2005, formally charged for the “organisation of group actions disturbing public peace or active participation in them”, they were sentenced to three years. As a result of an amnesty declared in connection with the 60 th anniversary of the Second World War their sentences were automatically reduced to two years. The European Parliament reiterated its call on the Belarus authorities for their immediate release
Res. P6_TA-PROV(2006)0066 adopted on 16.2.2006. .
· Yuri ZAKHARENKO, former Minister of the Interior, disappeared.
· Victor GONCHAN, former Vice-President of the Parliament of Belarus, disappeared.
· Dmitry ZAVADSKI, cameraman of Russian Television Channel ORT, disappeared.
· Anatoly KRASOVSKY, a business man, disappeared.
The European Parliament called for an independent investigation on their disappearance.
Resolution P6_TA-PROV(2005)0080 adopted 10.3.2005.
BURMA (Myanmar)
· Hkun HTUN OO, Chairman of the Shan Nationalities League for Democracy, held in prison since February 2005 and sentenced to 90 years.
· General Hso HTEN, President of the Shan State Peace Council, held in prison since February 2005 and sentenced to 109 years.
Parliament demanded the immediate release and full freedom of movement and expression of all political prisoners held by the State Peace and Development Council.
Res. P6_TA-PROV(2005)0444 adopted on 17.11.2005; Res. P6_TA-PROV(2005)0186 adopted on 12.05.2005
On 6 July 2005, the Junta released 249 prisoners, most of them political prisoners, among them Sein Hla Oo, ex-journalist and member of the NLD party. The liberations were seen as a result of a massive international mobilisation against the Burma regime and for the release of political prisoners; numbers of releases had doubled on the occasion of Aung San Suu Kyi's 60th birthday, on 28 June 2005.
CAMBODIA
The European Parliament reiterated its strong condemnation of the human rights situation in Cambodia, where during recent years HUMAN RIGHTS ACTIVISTS, JOURNALISTS, TRADE UNIONISTS AND OPPOSITION SUPPORTERS have been intimidated, arrested and killed, creating a climate of political violence in the country.
Res P6_TA-PROV(2005)0012 adopted on 13.01.2005, P6_TA-PROV(2005)0081 adopted on 10.3.2005, P6_TA-PROV(2006)0032 adopted on 19.1.2006
On 3 February 2006, government lawyers officially withdrew criminal complaints
Note verbale of the Mission of Cambodia of 18.01.06,
http://web.amnesty.org/library/index/engasa230062006. against
· Kem SOKHA , President of the Cambodian Centre for Human Rights (CCHR),
· Pa NGUON TEANG , Acting Director of the Cambodian Centre for Human Rights and Radio Director,
· Rong CHHUNG , President of the Cambodian Independent Teachers´ Association,
· Mam SONANDO , Director of the Beehive Radio,
· Prince SISOWATH THOMICO , secretary to former King Sihanouk,
· Chea MONY , President of the Free Trade Union of Workers,
Criminal charges filed by the courts in response to the complaints remain pending
http://web.amnesty.org/library/index/engasa230062006. against
· Ea CHANNA , Deputy Secretary General of the Student’s Movement for Democracy,
Men NATH , President of the Cambodian Independent Civil Servant’s Association,
Say BORY , advisor to former King Sihanouk.
In its resolution of 10 March 2005 the European Parliament focused on the case of three parliamentarians who belong to the liberal Sam Rainsy Party and whose immunity was lifted on 3 February 2005 by the National Assembly of Cambodia. The Parliament called upon the government of Cambodia for the immediate and unconditional release of Cheam Chany and re-imposition of the opposition parties’ member immunity.
Resolution P6_TA-PROV(2005)0081 adopted 10.3.2005.
· Sam RAINSY pardoned by King Norodom on 5 February 2006, returned to Cambodia on 10 February 2006.
· Cheam CHANNY, pardoned by King Norodom on 5 February 2006, released on 6 February 2006.
http://news.bbc.co.uk/2/hi/asia-pacific/4684444.stm.
· Chea POCH returned home in August 2005; he is said to be hiding, but his true fate remains unknown.
Being a member of Prince Ranaridh’s Funcinpec Party, Sam Rainsy lost his parliament seat due to a vote of no confidence in 1994. This in turn prompted the foundation of the Khmer National Party which was changed later into Sam Rainsy Party. The party constantly faced severe hostility from its political opponents which eventually culminated in an attack, allegedly carried out by supporters of the leading Cambodian People’s Party (CCP) on Mr Sam Rainsy in 1997, leaving 16 people dead. After the elections in 2003, the party was excluded from entering the government through a coalition of the Funcipec Party with the CCP. Having accused Mr Sam Rainsy of libel and slander, the National Assembly overturned the immunity of three of its members belonging to Sam Rainsy´s party. In December 2005 Sam Rainsy was sentenced in absentia to 18 months’ imprisonment on defamation charges brought by the Prime Minister and the President of the National Assembly.
Sam Rainsy and Chea Poch went to exile.
Cheam Channy was taken into custody charging him of plotting against the CCP-led government. In August 2005 he was sentenced to seven years’ imprisonment.
CHINA
Parliament demanded the unconditional release of all CHINESE CATHOLICS incarcerated on account of their religious convictions and the immediate cessation of all kinds of violence towards them.
Resolution P6_TA-PROV(2005)0339 adopted on 8.9.2005. The resolution included disappeared and arrested clergy:
Mgr James Su ZHIMIN (bishop of the diocese of Baoding, Hebei), 72;
Mgr Francis An SHUXIN (auxiliary bishop of the diocese of Baoding, Hebei), 54;
Mgr Han DINGXIAN (diocese of Yongnian/Handan, Hebei), 66;
Mgr Cosma Shi ENXIANG (diocese of Yixian, Hebei), 83;
Mgr Philip Zhao ZHENDONG , (diocese of Xuanhua, Hebei), 84;
Fr Paul Huo JUNLONG , (administrator of the diocese of Baoding), 50;
Mgr Shi ENXIANG (diocese of Yixian Hebei province), 83;
Zhang ZHENQUAN and Ma WUYONG (diocese of Baoding, Hebei);
Fr Li WENFENG , Fr Liu HENG , and Fr Dou SHENGXIA (diocese of Shijiazhuang, Hebei);
Fr Chi HUITIAN (diocese of Baoding, Hebei);
Fr Kang FULIANG, Chen GUOZHEN, Pang GUANGZHAO, Yin RUOSE, and Li SHUNJUN (diocese of Baoding, Hebei);
Fr Lu XIAOZHOU (diocese of Wenzhou, Zhejiang);
Fr Lin DAOMING (diocese of Fuzhou, Fujian);
Fr Zheng RUIPIN (diocese of Fuzhou, Fujian);
Fr Pang YONGXING, Fr Ma SHUNBAO, and Fr Wang LIMAO (diocese of Baoding, Hebei);
Fr Li JIANBO (diocese of Baoding, Hebei);
Fr Liu DELI ;
Pastor Zhang RONGLIANG, 53, one of the founders of the China for Christ Church.
CUBA
· Oscar Espinsa CHEPE, political prisoner, released on 30 November 2004.
· Paul RIVERO, political prisoner, poet, released on 30 November 2004.
· Edel Jose GARCIA, political prisoner, journalist, released on 30 November 2004.
The imprisonment of DISSIDENTS in Cuba gave special rise of concern to the Parliament, which has ever since sharply denounced the ongoing breach of fundamental rights by the local regime.
Resolution P6_TA-PROV(2004)0061 adopted on 17.11.2004. Particular concerns were expressed regarding Oscar Espinsa Chepe, who suffered from a serious illness. On 30 November 2004 six dissidents were released by the Cuban authorities, among them Oscar Espinosa Chepe as well as Paul Rivero and Edel Jose Garcia.
· Oswaldo PAYA SARDINAS, Sakharov Prize laureate in 2002.
Since the Sakharov Prize award ceremony in 2002, Oswaldo Payá Sardinas, author of the Manifesto ‘Todos Unidos’ which is the origin of the Varela Project calling for a referendum on open elections, freedom of speech, freedom for political prisoners and free enterprise, has been systematically denied the freedom to leave Cuba again and to accept the invitations issued by the Parliament and by other European Union bodies. With the adoption of various resolutions, Parliament renewed its invitation to Oswaldo Payá and reiterated its call on the Cuban authorities to permit him to travel to Europe to appear before the Community institutions.
Res. P6_TA-PROV(2004)0061 adopted on 17.11.2004, Res. P5_TA-PROV(2004)0379 adopted on 22.04.2004, Res. P6_TA-PROV(2005)0150 adopted on 28.04.2005, Res. P6_TA-PROV(2006)0042 adopted on 2.2.2006
· LADIES IN WHITE (Damas de Blanco), Sakharov Prize laureate in 2005.
Parliament condemned the fact that the Ladies in White were refused by the Cuban authorities permission to travel to the seat of the European Parliament on the occasion of the award ceremony. Parliament highlighted that the travel ban violates one of the basic human rights, namely the right to freely leave and return to one’s own country, as enshrined in the Universal declaration of Human Rights.
Res. P6_TA-PROV(2006) 0042 adopted on 2.2.2006 With the award of the Sakharov Prize to the group of wives, mothers and daughters of the political prisoners, the European Parliament drew the attention to the continuing detention of most of the 75 political dissidents, mainly supporters of the Varela Project, who were arrested in March 2003.
EGYPT
· Dr Ayman NOUR, a former journalist and lawyer, now leader of Al-Ghad Party and member of the Egyptian Parliament, was sentenced to 5 years’ imprisonment on 24 December 2005.
On 29 January 2005 Ayman Nour was stripped of his immunity and on the same day immediately arrested when leaving the parliament building in Cairo. He was accused of forging more than 2,000 signatures in an effort to obtain formal party status for his Al-Ghad camp, which intended to stand in the run-off for the parliamentary elections in 2006. The detention was followed by some dissident demonstrations protesting against the 24 years continuous rule of Hosni Mubarak. On 31 January 2005 the authorities extended Ayman Nour´s arrest, during which he allegedly was mistreated, for another 45 days. Following the protests by the European Parliament
Res. P6_TA-PROV(2005)0046 adopted on 23.2.2005. and other international institutions he was released on bail on 11 March 2005 and ten days later formally charged for forging signatures. On 24 December 2005, Ayman Nour was sentenced to 5 years’ imprisonment for allegedly falsifying some of the 50 signatures needed to register his party for the 2006 elections.
Parliament strongly urged the Egyptian authorities to ensure that Ayman Nour is not subjected to torture or other forms of ill-treatment and that he is given prompt, regular and unrestricted access to his lawyers, doctors (as he is diabetic) and family.
Res.. P6_TA-PROV(2006)0031 adopted on 19.1.2006, see also Res. P6_TA-PROV(2006)0028 adopted on 19.01.2006. The EU Presidency declared that “this verdict send negative signals about democratic political reform in Egypt. The EU expects that any appeal application by Mr Nour will be looked at fairly by the Egyptian Courts.”
EU Presidency statement of 27.12.2005, FCO Press Office 020 7008 3100.
In its resolution of 6 April 2006, the Parliament renewed its demand to release Dr Ayman Nour. The Parliament also expressed its concern in respect of the Dr Nour’s trial before the Court of Cassation on 18 May considering the fact that the judge who was chosen to head the tribunal is the same one who confirmed the forgery of the election process last November. Furthermore the Parliament proposed an ad hoc delegation to visit Ayman Nour if he remains in prison following the court hearing.
P6_TA-PROV(2006)0144 adopted on 6.4.2006.
ETHIOPIA
· Professor Mesfin WOLDEMARIAM, founder and former President of the “Ethiopian Human Rights Council”, the country’s first independent human rights organisation, arrested in May 2005.
· Dr Berhanu NEGA, a well-known economist and the leader of the main opposition Coalition for Unity and Democracy (CUD) party, arrested in May 2005.
The Parliament raised the cases of eminent HUMAN RIGHTS ACTIVISTS AND POLITICAL PRISONERS in Ethiopia and focused on the cases of Mesfin Woldemariam and Berhanu Nega.
B5-0360/2001 adopted 17.05.2001 Having been harassed on several occasions, they were arrested together with more that 100 people, following the protests after the elections in May 2005. Their demand for bail was denied on 4 January 2006, and the trial will resume in February 2006. Under Ethiopian law, the possible sentence ranges from three years’ imprisonment to the death penalty.
IRAN
In its resolution of 28 October 2004
Resolution P6_TA-PROV(2004)0049 adopted on 28.10.2004. the Parliament denounced two CASES OF MINORS SENTENCED TO DEATH and urged the Iranian authorities to respect the provisions as laid down in the International Covenant on the Rights of the Child, which Iran is party to, and to prevent any further application of the death penalty to minors. In the same resolution the European Parliament called on the Iranian authorities to immediately halt all stoning penalties and to give evidence that they were willing to implement their publicly declared moratorium on stoning.
See also Resolution P6_TA-PROV(2005)0011 adopted on 13.1.2005.
· Ateqeh RAJABI, a 16-year-old girl, was said to have been publicly hanged in the city of Neka, Northern Iran.
Despite an alleged mental illness and after refusal of access to a lawyer Ateqeh Rajabi was convicted by a Court for acts that were seen “incompatible with chastity.” It is reported that during the proceedings the judge, a conservative cleric, who handed down the death sentence, harshly criticized her dress. The decision was upheld by a Supreme Court ruling shortly before her execution, where it was allegedly the judge of first instance who put the noose around her neck. The same night her body was said to be removed out of the grave. Despite an international ID card proving her age to be 16, the officials regarded her to be 22 years old.
· Zhila IZADI, a 13-year-old girl, initially convicted to death by stoning, later on sentenced to 55 lashes.
· Bakhtiar IZADI, her 15-year-old brother, convicted to 150 lashes, later on reduced to 55 lashes.
Brother and sister were said to have had sexual relations with each other. After pressure from in and outside Iran, both were sentenced to 55 lashes each and released. Zhila Izadi reportedly received her punishment only a few days before giving birth to a child, which was immediately taken away from her. She is still in very poor physical and mental condition and called international human rights agencies for assistance. Due to her social and cultural environment (it was her father who brought up the case to the courts) she has to live under constant pressure, as incest between minors is seen as a massive shame for the family.
· Leyla MOAFI, aged about 20, charged with acts contrary to chastity; stay of execution.
Leyla Moafi was arrested in early 2004 and charged with "contrary to chastity". On 27 March 2005 the Supreme Court overturned the death sentence, but upheld the sentence of flogging and of three and a half years imprisonment. The judge also ordered that following the completion of her prison sentence, she should reside for eight months in a women's rehabilitation centre. Leyla Mafi is known to have had her sentence of 99 lashes inflicted in February 2006. Afterwards she was moved to a women's rehabilitation centre in Teheran.
http://web.amnesty.org/library/Index/ENGMDE130362006?open&of=ENG-IRN.
Parliament welcomed the stay of execution of Leyla Moafi , whose case was referred to forensic psychiatrists to examine her mental condition. Parliament insisted however that the alleged crimes are not an internationally recognisable criminal offence and their persecution does not comply with international human rights standards.
Resolution P6_TA-PROV(2005)0011 adopted on 13.1.2005.
The European Parliament repeatedly expressed its concerns on the situation concerning fundamental rights of JOURNALISTS in Iran.
Res. P6_TA-PROV(2005)0011 adopted on 13.1.2005, Res. P6_TA-PROV(2004)0049 adopted on 28.10.2004, Res. P5_TA-PROV(2004)0100 adopted on 12.2.2004
In its resolutions of 28 October 2004 and 13 January 2005 it demanded that the Iranian Parliament should repeal all criminal provisions dealing with the peaceful expression of opinions, including the press and called upon the authorities to release all prisoners prosecuted or sentenced for press- and opinion-related offences.
· Omid MEMARIAM, Masoud GHREYSHI, Javad Ghoam TAMAYOMI, Reza VATANIKHA, Mehdi DERAYATI, Sharam RAFIHZADEH, Hanif MAZROOI and Rozbeh EBRAHIMI. Hanif Mazroi was released on 11 November 2004 and Rozbeh Ebrahimi on 26 November 2004
Reporters Without Borders at http://www.rsf.org/print.php3?id_article=11822. .
Parliament called in particular for the release of these eight online journalists who allegedly contributed to reformist orientated Internet sites. They were detained without having been formally charged whereas at the same time access to lawyers and family members was refused.
· Emadeddin BAGHI, journalist under travel ban.
The case reflects the current situation for journalists in Iran: Authorities prevented him from leaving the country as he intended to make a trip to Europe and Northern America for the promotion of human rights in his country. The Parliament thus urged the authorities in its resolution of 28 October 2004 to lift the travel ban immediately. In December 2005 he was still not allowed to leave the country.
· Hassan Yuseffi ESHKEVARI, Hossein GHAZIAN, Abbas ABDI, Reza ALIDJANI, Taghi RAHMANI, Hoda REZAZADEH-SABER, Iraj JAMSHIDI, Ensalfali HEYDAYAT, imprisoned.
Parliament recalled the ongoing imprisonment of these prominent journalists, which would stand in clear contrast with the right to freedom of expression.
Res. P6_TA-PROV(2004)0049 adopted on 28.10.2004.
· Akbar GANJI, journalist, sentenced to six years' imprisonment in July 2001, released on 17 March 2006.
Akbar Ganji was arrested in April 2000, together with 17 other Iranian journalists and intellectuals who had taken part in a cultural conference in Berlin. He was sentenced to 10 years’ imprisonment, which was reduced on appeal to six months, for “taking part in an attempt against national security” and “propaganda against the Islamic system”. In July 2001 he was tried on charges of “collecting confidential state documents to jeopardize state security” and “spreading propaganda” and sentenced to six years’ imprisonment.
Both, President Borrell as well as the chair of the Delegation for Relations with Iran sent a letter to the Ambassador of Iran concerning the situation of Ganji. During its visit to Tehran on 21-24 April 2005, the Bureau of the EP Delegation was not allowed to visit him. Akbar Ganji was released on 17 March 2006 with no other pending charges against him
http://news.bbc.co.uk/2/hi/middle_east/4819440.stm .
IRAQ
Indiscriminate violence and in particular widespread terrorist attacks against civilians, religious minorities, police forces and soldiers of the multinational force, the taking of hostages, including journalists and NGO personnel and atrocious unpunished murders remain a notorious and constant concern of the European Parliament. It has been extremely worried about the constant threat of ABDUCTION OF AID WORKERS AND JOURNALISTS.
Res. P6_TA-PROV(2004)0013 adopted on 16.9.2004.
· Simona TORRETTA and Simona PARI, Italian aid workers, released on 16 September 2004.
· Christian CHESNOT and Georges MALBRUNOT, kidnapped on 20 August 2004, released in December 2004.
The hostages were released after unprecedented protests by the media and public.
KAZAKHSTAN
· Altynbeck SARSENBAYEV, a prominent politician and the co-chairman of the True Ak Zhol opposition party, murdered on 13 February 2006, together with his bodyguard and driver.
In its resolution of 16 March 2006
Res. P6_TA-PROV(2006)0100 adopted on 16.3.2006. the Parliament condemned the killings and expressed its great concerns on the jailing of opposition activists and journalists for holding a rally on 26 February 2006 in memory of Altynbeck Sarsenbayev. The Parliament called on the Kazakhstan authorities to carry out the ongoing investigation into the circumstances of his death in a full, independent and transparent manner.
· Nurkadilov ZAMANBEK, opposition leader, was found shot dead in unexplained circumstances on 12 November 2005.
Nurkadilov Zamanbeck died after he had accused the government of corruption. The official investigation concluded that he had committed suicide.
MALDIVES
The European Parliament sharply criticised the large-scale detention incommunicado in the Maldives and demanded the release of pro-democracy reformers, while at the same time calling for reforms to give way to democratisation and the respect of human rights.
Resolution P6_TA-PROV(2004)0017 adopted on 16.9.2004
Following demonstrations on 12 and 13 August 2004 in the capital Male, which were directed against the slow pace of political reforms of president Gayoom´s government, at least 69 people were detained. On 22 August the government allegedly released 62 detainees, while hundreds remain to be detained. According to Amnesty International the exact numbers of POLITICAL PRISONERS are difficult to assess. An EU delegation visiting the Maldives was denied access.
Parliament's resolution mentioned the names of prominent LEADERS OF THE MADLIVES DEMOCRATIC PARTY detained in August 2004 such as
· Dr Mohamed MUNAVVAR MP (former Attorney General),
· Ali FAIZ MP,
· Ilyas HUSSEIN MP,
· Ahmed SHAFEEQ MP,
· Ahmed ADIL MP,
· Dr Hussein Rasheed HASSAN MP (member of the National Human Rights Commission),
· Ibrahim Hussain ZAKI (the widely respected diplomat and former secretary-general of the South Asian Association for Regional Cooperation (SAARC),
· Ibrahim ISMAIL MP,
· Mohammed NASEEM MP,
· Ahmed ATHIF MP,
· Gasim IBRAHIM MP, (former President of the SAARC Chamber of Commerce and the pro-reform candidate for the post of Speaker in the Maldivian Parliament).
At the same time hundreds of other people were said to be held incommunicado some of them being subject to torture, among them public figures such as
· Husnoo ALSNOOD (lawyer and member of the National Human Rights Commission),
· Fathimeen NISREEN,
· Mohammed NIYAZ,
· Ahmed Ibrahim DIDI,
· Mohamed ZAKI,
· Ibrahim ZAKI,
· Maria MANIKE,
· Jennifer LATHEEF,
· Aminath NAJEEB,
· Mohammed NASEEM,
· Asad WHAEED.
PAKISTAN
· Javed HASHMI, leader of the opposition Alliance for the Restoration of Democracy, sentenced to 23-years in prison in April 2004.
Javed Hashmi, leader of the Alliance aiming at restoring democracy and the rule of law in Pakistan since its foundation in 1999, was convicted on seven counts for having allegedly forged a critical letter on behalf of irked military staff. The Alliance supporters reckon the verdict to be politically motivated.
The European Parliament continued to express its concerns on the detention of Javed Hashmi. It called on his immediate release and stressed that politically motivated trials and sentences cannot be accepted.
Resolution P5_TA-PROV(2004)0374 adopted on 22.4.2004
PHILIPPINES
· Francisco LARRANGA, European citizen, sentenced to death for rape and murder of two sisters.
Parliament asked the President of the Philippines to exercise her power by granting an absolute pardon to Francisco Larranaga and securing his immediate release from prison. Parliament called also for a review of the legal procedure in this case and asked for a fair trial to be held on the basis of respect for all legal, penal and jurisdictional guarantees . Parliament also asked to commute the death penalty of the prisoners on death row, particularly the 18 child offenders.
Resolution P6_TA-PROV(2005)0443 adopted on 17.11.2005.
Francisco Larranga's death sentence was confirmed in July 2005 without further possibilities for appeal. But on 21 November 2005, the Spanish Defence Minister José Bono said he had received assurances from Philippine President Gloria Macapagal-Arroyo that Larrañaga would not be executed while she remained in power
http://www.handsoffcain.org/archivio_news/200511.. .
RUSSIA
· Stanislav DMITRIYEVSKY, chief executive for the Russian-Chechen Friendship Society and editor in chief for the Nizhni Novgorod newspaper “Pravo-zaschita” (“Human Rights Activism”), sentenced to a two-year suspended jail term.
On 19 January 2006, Parliament called for the dropping of all charges against Stanislav Dmitriyevsky who has been sentenced for having published in his newspaper Aslan Mashkado´s appeal for peace in Chechnya.
Resolution P6_TA-PROV(2006)0026 adopted on 19 January 2006.
Parliament urged the Russian authorities to respect the freedom of the media and journalists which recalled its precedent calls on Russia to protect human rights defenders, who are increasingly coming under attack, and to grant access to Chechnya to UN Special Rapporteurs and other international human rights monitors, independent media and international humanitarian organisations providing where possible, all the necessary security conditions for carrying out their work.
Resolution P6_TA-PROV(2005)0207 adopted on 26.5.2005.
SUDAN
· Dr Mudawi Ibrahim ADAM, the Chairperson of the Sudan Social Development Organisazion (SUDO), released on 16 May 2006 after two weeks of detention.
http://www.amnesty.ie/content/view/full/3781/.
Dr Adam was arrested together with his colleague Yasir Salim and driver Abdalla Taha, shortly before he was due to travel to Ireland to receive Front Line Human Rights Defender award from the President of Ireland.
Parliament condemned the arrests and called the Sudanese authorities to release all without delay .
Resolution P6_TA-PROV(2005)0178 adopted on 12.5.2005.
· Amouna Mohamed AHMED (17), Fayza Ismail ABAKER (16), Houda Ismail Abdel RAHMAN (17) and Zahra Adam ABDELA (17) charged of murder.
The four girls were attacked on 6 March 2006 outside Al Shareif camp. The aggression lead the death of the attacker: whereas the police referred the case of the four girls to the Prosecution Attorney on charges of murder. In its resolution on 6 April 2006 the Parliament called on the Government of Sudan to release the girls while their case was investigated. Parliament also considered that the girls should be given appropriate care as victim of attempted rape.
Resolution P6 _TA-PROV(2006)0142 adopted on 6 April 2006.
SYRIA
On 8 September 2005, Parliament passed a resolution on several individual cases in Syria
Resolution P6_TA-PROV(2005)0340 ) adopted on 8.9.2005. , among them
· Riad SEIF, parliamentarian, released in January 2006 after having served three quarters of his prison sentence.
· Mamoun AL-HOMSI, parliamentarian, released in January 2006 after having served three quarters of his prison sentence.
According to informed sources in Damascus, both parliamentarians were interim detained again in 15 February 2006 because of “statements that violate limits” and “contacting the outside”.
http://www.arabicnews.com/ansub/Daily/Day/060216/2006021606.html. Mamoun Al-Homsi, disappeared after having been requested again for interrogation. He remains still unseen.
· Hasan ZEINO, civil activist.
· Yassin al-HAMWI, civil activist, released on 27 September 2006.
· Muhammad Ali al-ABDULLAH, civil activist, released on 27 September 2006.
Yassin al-Hamwi and Muhammed Ali al-Abdullah were found not guilty of “establishing and belonging to a secret society” by the Military Court on September 27, but guilty of “defamation of the public administration”. They were sentenced to 10 days’ imprisonment, which they had already spent in custody, and released immediately.
http://www.amnestyusa.org/urgent/nl1105.html#releases.
· Haytham AL-HAMWI, Yassin al-Hamwi’s son, arrested in 2003, sentenced to four years imprisonment.
According to authoritative sources, Haytham Al-Hamwi was ill-treated in custody and sentenced after an allegedly unfair trail.
· Riad AL-HAMOOD, a Kurdish civil society activists, Arab language teacher and active member of the Committee for Rival of Civil Society, arrested on 4 June 2005.
Riad Al-Hamood was arrested after a speech at the funeral of an Islamic scholar who had died in custody under mysterious circumstances. Riad al-Hamood, whilst in solitary confinement, is at serious risk of ill-treatment.
TUNISIA
· Maître Mohammed ABBOU, a well-known lawyer and human rights defender, sentenced to three-and-a-half years in jail on 28 April 2005.
Parliament condemned the conviction of Maître Abbou who has been sentenced for publishing critical articles causing “diffamation of the judiciary” and “public disorder”.
Resolution P6_TA-PROV(2005)0368 adopted on 29.9.2005. His lawyers have reportedly been denied permission on several occasions to visit him in prison.
http://web.amnesty.org/pages/tun-141105-action-eng , and FIDH press release on 29.4.2005.
ANNEX II - LIST OF RESOLUTIONS
List of resolutions adopted by the European Parliament between July 1999 and April 2006, and relating directly or indirectly to human rights violations in the world
(http://www.europarl.europa.eu/comparl/afet/droi/others/default.htm)
Country
Date of adoption of resolution
AFRICA
ALGERIA
18.01.2001 / 17.05.2001 /30.01.2003 (UNCHR) / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR) / 09.06.2005 / 16.02.2006
ANGOLA
17.02.2000 / 15.03.2001 /14.06.2001 / 06.09.2001 / 11.04.2002 / 04.07.2002
BURUNDI
18.11.1999 / 17.02.2000 (UNCHR) / 07.09.2000 / 07.02.2002 (UNCHR) / 23.10.2003 / 30.01.2003 (UNCHR) / 15.01.2004 / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR)
CAMEROON
20.01.2000 / 17.05.2001 / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR)
CENTRAL AFRICAN REPUBLIC
14.06.2001 / 30.01.2003 (UNCHR) / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR)
CHAD
20.01.2000 / 14.06.2001 / 24.02.2005 (UNCHR) / 15.03.2006
COTE D'IVOIRE
20.01.2000 / 16.11.2000 / 14.12.2000 / 10.10.2002 / 30.01.2003 (UNCHR) 10.02.2004 (UNCHR) / 18.11.2004 / 24.02.2005 (UNCHR)
CONGO (BRAZZAVILLE)
30.01.2003 (UNCHR)
DEMOCRATIC REPUBLIC OF CONGO
17.02.2000 (UNCHR)/ 18.01.2001 (UNCHR) / 15.02.2001 / 13.12.2001 / 07.02.2002 / 07.02.2002 (UNCHR) / 13.06.2002 / 30.01.2003 (UNCHR) /15.05.2003 / 10.02.2004 (UNCHR) / 16.12.2004 / 24.02.2005 (UNCHR)
DJIBOUTI
16.12.1999
EQUATORIAL GUINEA
18.05.2000 / 13.06.2002 / 16.01.2003
ERITREA
07.02.2002 / 18.11.2004 / 24.02.2005 (UNCHR)
ETHIOPIA
17.05.2001 / 07.07.2005 / 15.12.2005
GUINEA
15.02.2001
LIBERIA
04.09.2003 / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR)
LIBYA
10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR) / 14.04.2005
MADAGASCAR
07.02.2002 / 16.05.2002
MAURITANIA
06.09.2001 / 24.02.2005 (UNCHR)
MOROCCO
10.02.2004 (UNCHR)
MOZAMBIQUE
14.12.2000
NAMIBIA
05.04.2001
NIGERIA
15.02.2001 / 15.11.2001 / 07.02.2002 (UNCHR) / 11.04.2002 / 05.09.2002 / 30.01.2003 (UNCHR) / 13.03.2003 / 05.06.2003 / 22.04.2004
RWANDA
18.11.1999 / 17.02.2000 (UNCHR)
SENEGAL
17.11.2005
SIERRA LEONE
16.12.1999 / 17.02.2000 (UNCHR) / 18.05.2000 / 07.09.2000 / 18.01.2001 (UNCHR) / 24.02.2005
SOMALIA
05.04.2001 / 04.07.2002 / 24.02.2005 (UNCHR)
SOUTH AFRICA
05.07.2001
SUDAN
17.02.2000 (UNCHR) / 18.01.2001(UNCHR) / 21.11.2002 / 30.01.2003 (UNCHR) / 10.02.2004 (UNCHR) / 16.09.2004 / 24.02.2005 (UNCHR) / 12.05.2005 / 06.04.2006
TANZANIA
05.07.2001
TOGO
16.09.1999 / 06.09.2001 / 13.12.2001 / 08.04.2003 / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR) / 24.02.2005 / 12.05.2005
TUNISIA
15.06.2000 / 14.12.2000 / 14.03.2002 / 30.01.2003 (UNCHR) / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR) / 29.09.2005 / 15.12.2005
UGANDA
17.02.2000 (UNCHR) / 06.07.2000 / 03.07.2003
WESTERN SAHARA
16.03.2000 / 14.04.2005 / 27.10.2005
ZIMBABWE
13.04.2000 / 18.05.2000 / 06.07.2000 / 15.03.2001 / 06.09.2001 / 13.12.2001 / 07.02.2002 (UNCHR) /14.03.2002 / 16.05.2002 / 04.07.2002 / 05.09.2002 / 30.01.2003 (UNCHR) / 13.02.2003 / 05.06.2003 / 15.01.2004 / 10.02.2004 (UNCHR) / 16.12.2004 / 24.02.2005 (UNCHR) / 07.07.2005
ASIA
AFGHANISTAN
16.12.1999 / 17.02.2000 (UNCHR)/ 05.10.2000 / 18.01.2001 (UNCHR) / 14.06.2001 / 13.12.2001 / 05.09.2002 / 12.02.2004 / 24.02.2005 (UNCHR)
AZERBAIJAN
09.06.2005 / 27.10.2005 / 16.02.2006
BANGLADESH
21.11.2002 / 14.04.2005
BURMA (MYANMAR)
16.09.1999 / 18.05.2000 / 07.09.2000 / 16.11.2000 / 18.01.2001 (UNCHR) / 04.10.2001 / 13.12.2001 / 07.02.2002 (UNCHR) / 11.04.2002 / 30.01.2003 (UNCHR) / 13.03.2003 / 05.06.2003 / 04.09.2003 / 10.02.2004 (UNCHR) / 11.03.2004 / 16.09.2004 / 24.02.2005 (UNCHR) / 12.05.2005 / 17.11.2005
CAMBODIA
17.12.2000 / 18.01.2001 / 06.09.2001 / 07.02.2002 / 11.04.2002 / 13.03.2003 / 03.07.2003 / 12.02.2004 / 13.01.2005 / 24.02.2005 (UNCHR) / 10.03.2005 / 01.12.2005 / 19.01.2006
CHINA
20.01.2000 / 17.02.2000 (UNCHR) / 18.01.2001 (UNCHR) / 15.02.2001 / 05.04.2001 (UNCHR) / 07.02.2002(UNCHR)/ 30.01.2003 (UNCHR) / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR) / 07.07.2005 / 08.09.2005
BEIJING'S APPLICATION TO HOST THE 2008 OLYMPIC GAMES
05.07.2001
EAST TIMOR
16.09.1999 / 18.11.1999 / 17.02.2000 (UNCHR)/ 18.01.2001 (UNCHR) / 04.10.2001 / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR)
FIJI
06.07.2000
GEORGIA
18.12.2003
HONGKONG
19.12.2002 / 15.12.2005
INDIA
16.03.2000 / 07.02.2002 / 16.05.2002 / 10.02.2004 (UNCHR) / 16.12.2004 / 24.02.2005 (UNCHR)
INDONESIA
16.12.1999 / 18.01.2001 (UNCHR) / 13.12.2001 / 07.02.2002 (UNCHR) / 16.05.2002 / 30.01.2003 (UNCHR) / 05.06.2003 / 20.11.2003 / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR)
KALIMANTAN
15.03.2001
MOLUCCAN ISLANDS
07.10.1999 / 20.01.2000 / 06.07.2000
KASHMIR
16.03.2000 / 17.11.2005
KAZAKHSTAN
13.02.2003 / 23.10.2003 / 16.03.2006
KYRGYZSTAN
14.03.2002 / 23.10.2003 / 12.05.2005
LAOS
15.02.2001 / 15.11.2001 / 03.07.2003 / 01.12.2005
MALAYSIA
14.06.2001 / 13.06.2002
MONGOLIA
07.02.2002 (UNCHR)
MALDIVES
16.04.2004
NEPAL
07.09.2000 / 14.06.2001 / 13.12.2001 / 13.06.2002 / 24.10.2002 / 30.01.2003 (UNCHR) / 23.10.2003 / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR) / 24.02.2005 / 29.09.2005
NORTHERN KOREA
07.02.2002 (UNCHR) / 16.01.2003 / 30.01.2003 (UNCHR) / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR)
PAKISTAN
18.11.1999 / 15.02.2001 / 05.04.2001 / 10.02.2004 (UNCHR) / 12.02.2004 / 22.04.2004 / 24.02.2005 (UNCHR)
PHILIPPINES
18.05.2000 / 18.12.2003 / 17.11.2005
SOLOMON ISLANDS
06.07.2000
SOUTHERN CAUCASUS
(Armenia, Azerbaijan and Georgia )
04.10.2001
SRI LANKA
18.05.2000 / 14.03.2002 / 20.11.2003
TAIWAN
13.04.2000 / 15.05.2003 / 07.07.2005
TAJIKISTAN
23.10.2003
TIBET
17.02.2000 (UNCHR) / 13.04.2000 / 06.07.2000 / 18.01.2001 (UNCHR) / 07.02.2002 (UNCHR) / 19.12.2002 / 30.01.2003 (UNCHR) / 10.02.2004(UNCHR) / 18.11.2004 / 13.01.2005 / 24.02.2005 (UNCHR) / 15.12.2005
TURKMENISTAN and CENTRAL ASIA
15.03.2001 / 23.10.2003 / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR)
UZBEKISTAN
04.10.2001 / 23.10.2003 / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR) / 09.06.2005 / 27.10.2005
VIETNAM
16.11.2000 / 05.07.2001 / 04.10.2001 / 11.04.2002 / 15.05.2003 / 20.11.2003 / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR) / 01.12.2005
AUSTRALIA
AFGHAN REFUGEES / ASYLUM
06.09.2001
EUROPE
BELARUS
07.10.1999 / 05.07.2001 / 13.06.2002 / 04.07.2002 / 10.02.2004 (UNCHR) / 28.10.2004 / 24.02.2005 (UNCHR) / 10.03.2005 / 07.07.2005 / 29.09.2005 / 16.02.2006 / 06.04.2006
BULGARIA
15.12.2005
BOSNIA-HERZEGOVINA (Banja Luca)
17.05.2001
CYPRUS
05.04.2001
FEDERAL REPUBLIC OF YUGOSLAVIA
17.02.2000 (UNCHR) / 16.03.2000 / 15.06.2000 / 14.12.2000
FORMER YUGOSLAV REPUBLIC OF MACEDONIA (FYROM)
05.10.2000
IRELAND (Immigration)
13.12.2001
KOSOVO
22.07.1999 / 16.09.1999 / 07.10.1999 / 18.11.1999 / 17.02.2000 (UNCHR) / 17.02.2000 / 15.06.2000 / 15.02.2001 / 01.04.2004
MALTA (Refugees camps)
06.04.2006
MOLDOVA
14.03.2002 / 11.04.2002 / 18.12.2003 / 24.02.2005 / 16.03.2006
ROMANIA
15.12.2005
RUSSIA
18.11.1999 / 17.02.2000 (UNCHR) / 18.01.2001 (UNCHR) / 18.01.2001 / 07.02.2002 / 07.02.2002 (UNCHR) / 04.07.2002 / 30.01.2003 (UNCHR) / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR) / 26.05.2005 / 15.12.2005
RUSSIAN REPUBLIC OF CHECHNYA
07.10.1999 / 18.11.1999 / 20.1.2000 / 17.02.2000 / 17.02.2000 (UNCHR) / 16.03.2000 / 13.04.2000 / 18.01.2001 (UNCHR) / 15.02.2001 / 07.02.2002 (UNCHR) / 16.01.2003 / 30.01.2003 (UNCHR) / 03.07.2003 / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR) / 19.01.2006
RUSSIAN REPUBLIC OF DAGESTAN
16.09.1999
RUSSIAN REPUBLIC OF MARI EL
12.05.2005
SERBIA AND MONTENEGRO
16.09.2004 / 07.07.2005 / 29.09.2005
TURKEY
22.07.1999 / 13.04.2000 / 07.09.2000 / 18.01.2001 / 13.12.2001 / 15.05.2003 / 22.04.2004 / 28.09.2005 / 16.02.2006
UKRAINE
11.03.2004 / 28.10.2004 / 02.12.2004 / 13.01.2005 / 06.04.2006
AMERICA
ARGENTINA
04.07.2002
BOLIVIA
23.10.2003 / 09.06.2005
CENTRAL AMERICA
16.11.2000
CHILE
14.12.2000
COLOMBIA
07.09.2000 / 18.01.2001 (UNCHR) / 04.10.2001 / 07.02.2002 (UNCHR) / 14.03.2002 / 30.01.2003 (UNCHR) / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR)
CUBA
30.01.2003 (UNCHR) / 10.04.2003 / 04.09.2003 / 10.02.2004 (UNCHR) / 22.04.2004 / 17.11.2004 / 24.02.2005 (UNCHR) / 02.02.2006
GUATEMALA
18.05.2000 / 14.06.2001 / 11.04.2002 / 10.04.2003 / 07.07.2005
HAITI
15.01.2004 / 10.02.2004 (UNCHR) / 11.03.2004 / 24.02.2005 (UNCHR)
MEXICO
05.04.2001
NICARAGUA
16.12.1999
PARAGUAY
15.06.2000
PERU
16.03.2000 / 15.06.2000 / 05.10.2000 / 19.01.2006
UNITED STATES
17.02.2000 / 13.04.2000 / 06.07.2000 / 30.01.2003 (UNCHR) / 10.02.2004 (UNCHR) 22.04.2004 / 15.12.2005 / 16.02.2006
VENEZUELA
13.02.2003 / 11.03.2004
MIDDLE EAST
EGYPT
20.01.2000 / 14.06.2001 / 04.07.2002 / 05.09.2002 / 10.04.2003 / 19.01.2006 / 16.02.2006 / 06.04.2006
IRAN
16.09.1999 / 17.02.2000 (UNCHR) / 13.04.2000 / 18.05.2000 / 07.02.2002 (UNCHR) / 24.10.2002 / 21.11.2002 / 30.01.2003 (UNCHR) / 10.02.2004 (UNCHR) / 12.02.2004 / 28.10.2004 / 13.01.2005 / 24.02.2005 (UNCHR) / 15.02.2006
IRAQ
20.01.2000 / 13.04.2000 / 06.07.2000 / 07.02.2002 (UNCHR) / 30.01.2003 (UNCHR)/ 10.02.2004 (UNCHR) / 16.09.2004 / 24.02.2005 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR) / 06.04.2006
ISRAEL
19.12.2002 / 30.01.2003 (UNCHR) / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR)
JORDAN
KUWAIT
16.12.1999
LEBANON
10.03.2005
SAUDI ARABIA
17.02.2000 (UNCHR) / 18.01.2001 (UNCHR) / 07.02.2002 (UNCHR) / 30.01.2003 (UNCHR) / 10.02.2004 (UNCHR) / 24.02.2005 (UNCHR) / 10.03.2005
SYRIA
13.06.2002 / 08.09.2005
MISCELLANEOUS
UNITED NATIONS
EU's rights, priorities and recommendations for the session of the UN Commission on Human Rights in Geneva
17.02.2000 (56th) / 18.01.2001 (57th)/ 07.02.2002 (58th)/ 30.01.2003 (59th) / 10.02.2004 (60th) / 24.02.2005 (61st) /
UN Outcome of the negotiations on the Human Rights Council and on the 62nd session of the UNCHR
16.03.2006
UN World Food Summit
16.05.2002
UN World Day to Overcome Extreme Poverty
04.10.2001
UN Conference on Least Developed Countries
05.04.2001
Reform of the UN
09.06.2005
Reform of the UN, Millennium Development Goals
29.09.2005
Small arms and lights weapons (UN prepcom)
26.05.2005
DEATH PENALTY
Death Penalty in the World
07.10.1999 / 18.11.1999 / 16.12.1999 /
13.04.2000 / 06.07.2000 / 26.10.2000 /
05.07.2001
Abolition of Death Penalty in Japan, South Korea and Taiwan
13.06.2002
INTERNATIONAL
CRIMINAL COURT
16.12.1999 / 18.01.2001 / 28.02.2002 /
04.07.2002 / 26.09.2002 / 24.10.2002
CHILDREN
Trafficking in Children and Child Soldiers
03.07.2003
Forced Child Labour (Africa)
17.05.2001 / 17.11.2005
Child Labour in the Production of Sports Equipment
13.06.2002
EU Position for the Session of the UN GA on the Rights of Child
11.04.2002
UN GA Special Session on the Rights of Child
05.07.2001
European Parliament resolution on the 10th Anniversary of the UN Convention on the Rights of the Child
18.11.1999
Children kidnapped by their parents
15.03.2001
RACISM AND XENOPHOBIA
17.02.2000 / 16.03.2000 (European Union) / 16.03.2000 (Candidate Countries) / 06.07.2000 / 03.10.2001 (World Conference against Racism)
PRESS FREEDOM
17.05.2001
COMBATTING TERRORISM
24.10.2002
Detainees in Guantanamo Bay
07.02.2002 / 10.03.2004/ 28.10.2004 / 16.02.2006
MINES AND BOMBS
Review of Ottawa Treaty on anti-personnel mines
22.04.2004
Cluster Bombs
13.12.2001
Landmines
07.07.2005
REFUGEES
Refugees - Channel Tunnel
11.04.2002
Refugees (Lampedusa and Western Sahara)
14.04.2005
WOMEN
Women in South-East Europe
22.04.2004
Female Genital Mutilation
20.09.2001
Harassment at the Workplace
20.09.2001
Violence towards Catholic Nuns
05.04.2001
FREEDOM OF EXPRESSION, RESPECT OF RELIGIOUS BELIEFS
16.02.2006
Homophobia
19.01.2006
Aung San Suu Kyi and Leyla Zana
(Sakharov Prize Laureates)
13.12.2001
Sport products for the Olympic games
22.04.2004
Mediterranean
20.11.2003 / 12.02.2004 / 23.02.2005
ANNEX III - BASIC TEXTS
INTERNATIONAL HUMAN RIGHTS INSTRUMENTS
DATE
OF
ADOPTION
UNITED NATIONS
http://www.un.org
http://www.unhchr.ch/udhr/index.htm
Charter of the United Nations
Universal Declaration on Human Rights
24 October 1945
10 December 1948
International Covenant on Civil and Political Rights
16 December 1966
Optional Protocol to the International Covenant on Civil and Political Rights
16 December 1966
Second Optional Protocol to the International Covenant on Civil and Political Rights, aiming at the abolition of the death penalty
15 December 1989
International Covenant on Economic, Social and Cultural Rights
16 December 1966
International Convention on the Elimination of All Forms of Racial Discrimination
21 December 1965
Convention on the Elimination of All Forms of Discrimination against Women
18 December 1979
Optional Protocol to the Convention on the Elimination of Discrimination against Women
6 October 1999
Convention on the Rights of the Child
20 November 1989
Optional Protocol to the Convention on the Rights of the Child on the involvement of children in armed conflicts
25 May 2000
Optional Protocol to the Convention on the Rights of the Child on the sale of children, child prostitution and child pornography
25 May 2000
Convention against Torture and Other Cruel, Inhuman or Degrading Treatment or Punishment
10 December 1984
Optional Protocol to the Convention against Torture and Other Cruel, Inhuman or Degrading Treatment or Punishment
18 December 2002
UN Declaration on the Elimination of All Forms of Intolerance and Discrimination Based on Religion or Belief
25 November 1981
UN Declaration on the Right and Responsibility of Individuals, Groups and Organs of Society to Promote and Protect Universally Recognised Human Rights and Fundamental Freedoms
9 December 1998
UN Declaration on Human Rights Defenders
9 December 1998
United Nations Millennium Declaration
8 September 2000
UNITED NATIONS CONFERENCES
World Conference on Human Rights (Vienna)
Declaration and Programme of Action
25 June 1993
World Conference on Women and Development (Beijing)
Declaration and Platform for Action
September 1995
World Conference against Racism, Racial Discrimination, Xenophobia and Related Intolerance (Durban)
Declaration and Programme of Action
8 September 2001
ROME STATUTE OF THE INTERNATIONAL CRIMINAL COURT
http://www.ohchr.org/english/law/criminalcourt.htm
1 July 2002
INTERNATIONAL LABOUR ORGANISATION
http://ilolex.ilo.ch
Minimum Age Convention
26 June 1973
Convention on Indigenous and Tribal Peoples
27 June 1989
Convention to eliminate the Worst Forms of Child Labour
17 June 1999
EUROPEAN PARLIAMENT
http://www.europarl.europa.eu/comparl/afet/droi/others/default.htm
Annual Human Rights Reports
1983 - 2005
Resolution on the communication from the Commission to the Council and the European Parliament on the European Union's role in promoting human rights and democratisation in third countries (COM (2001) 252)
25 April 2002
Resolution on the Commission communication on EU election assistance and observation (COM (2000) 191 - C5-0259/2000 )
15 March 2001
Resolution on countering racism and xenophobia in the European Union, on the Commission communication: "Countering racism, xenophobia and anti-Semitism in the candidate countries" (COM (1999) 256 – C5-0094/1999 ), and on the World Conference against Racism
16 March 2000
Resolution on the communication from the Commission to the Council and the European Parliament on “The European Union and the external dimension of human rights policy: from Rome to Maastricht and beyond” (COM (1995) 567 – C4-0568/1995 )
17 December 1998
Resolution on the report from the Commission on the implementation of measures intended to promote observance of human rights and democratic principles (for 1995) (COM (1996) 672 - C4-0095/1997 )
19 December 1997
Resolution on setting up a single co-ordinating structure within the Commission, responsible for human rights and democratisation
19 December 1997
Resolution on the communication from the Commission on the inclusion of respect for democratic principles and human rights in agreements between the Community and third countries (COM (1995) 216 – C4-0197/1995 )
20 September 1996
Charter of Fundamental Rights of the European Union
European Parliament resolution on the human rights and democracy clause in European Union agreements
14 February 2006
COUNCIL
http://ue.eu.int/cms3_fo/showPage.asp?id=822&lang=en&mode=g
http://www.europa.eu.int/pol/rights/index_de.htm
Guidelines for EU policy towards third countries on the death penalty of 29 June 1998
29 June 1998
Regulations (EC) No 975/1999 and (EC) No 976/1999 on the development and consolidation of democracy and the rule of law and respect for human rights and fundamental freedoms
Official Journal L 120 , 08/05/1999 P. 0001 - 0014
29 April 1999
Cotonou Agreement
23 June 2000
Guidelines for EU policy towards third countries on torture and other cruel, inhuman or degrading treatment or punishment
9 April 2001
Conclusions on the communication from the Commission to the Council and the European Parliament on the European Union's role in promoting human rights and democratisation in third countries (COM (2001) 252)
25 June 2001
EU guidelines on Human rights dialogues
13 December 2001
Action Plan to follow-up on the Common Position of 22 January 2001 on the International Criminal Court
27 May 2002
Common Position amending Common Position of 22 January 2001 on the International Criminal Court
20 June 2002
Conclusions on human rights and democratisation in third countries, together with practical measures endorsed for the implementation of the Council's conclusions of 25 June 2001
10 December 2002
EU Common Position on the International Criminal Court
16 June 2003
EU Guidelines on Children in Armed Conflicts
8 December 2003
EU Guidelines on Promoting Compliance with International Humanitarian Law
23 December 2005
COMMISSION
http://europa.eu.int/comm/external_relations/human_rights/doc/eidhr02_04.htm
COUNCIL OF EUROPE
http://conventions.coe.int
Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms
Protocol No. 13 to the Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, concerning the abolition of the death penalty in all circumstances
4 November 1950
3 May 2002
23.2.2006
MNENJE ODBORA ZA PRAVICE ŽENSK IN ENAKOST SPOLOV
za Odbor za zunanje zadeve
Letno poročilo o človekovih pravicah v svetu v letu 2005 in politiki Evropske unije na tem področju
( 2005/2203(INI) )
Pripravljavec mnenja:
Raül Romeva i Rueda
POBUDE
Odbor pravice žensk in enakost spolov poziva Odbor za zunanje zadeve kot pristojni odbor, da v svoj predlog resolucije vključi naslednje pobude:
- ob upoštevanju konvencije o odpravi vseh oblik diskriminacije žensk (CEDAW) in njenega fakultativnega protokola,
- ob upoštevanju deklaracije Združenih narodov o zaščiti žensk in otrok v izjemno težkem položaju, izpostavljenih, na primer, oboroženim spopadom, ter resolucije Varnostnega sveta 1352 (2000),
- ob upoštevanju deklaracije Združenih narodov o odpravi nasilja nad ženskami,
- ob upoštevanju mednarodnega pakta o ekonomskih, socialnih in kulturnih pravicah,
- ob upoštevanju mednarodnega sporazuma o državljanskih in političnih pravicah,
- ob upoštevanju smernic Evropske unije o zaščiti zagovornikov človekovih pravic, sprejetih junija 2004,
A. ker je nasilje nad ženskami kršitev človekovih pravic in ga ne morejo upravičiti nobeni politični, verski ali kulturni razlogi,
B . ker se je EU v celoti obvezala, da bo v okviru svoje zunanje politike spodbujala človekove pravice in temeljne svoboščine,
C. ker bi si morali načrtno prizadevati, da postanejo mednarodne pravne norme, ki spodbujajo in ščitijo pravice žensk, temeljni kamen vseh dvostranskih odnosov, zlasti s tretjimi državami , s katerimi EU podpisuje pridružitvene sporazume ter sporazume o sodelovanju,
D. ker se število potrjenih poročil o prisilni sterilizaciji romskih žensk v državah članicah še naprej povečuje, kar je razvidno iz nedavnega poročila češkega varuha človekovih pravic iz decembra 2005 o preiskavi obtožb v zvezi s prisilno sterilizacijo romskih žensk na Češkem; in ker je problem prisilne sterilizacije iz rasnih razlogov v državah članicah še vedno prisoten,
E. ker je, kot je sporočil urad javnega tožilca na Kosovem avgusta 2005, več kot 500 romskih beguncev nastanjenih v taboriščih Zitkovac, Češmin Lug in Kablare na področju Kosovske Mitrovice, kjer so tla močno onesnažena s svincem; ker obstajajo poročila o številnih primerih bolezni, kot je primer 18-letnega prevajalca, ki je delal v vseh treh taboriščih in je zaradi zastrupitve s svincem postal hrom, in ker so študije pokazale, da je koncentracija svinca v krvi pri vseh otrocih in pri mnogih odraslih v taboriščih dosegla zdravju zelo škodljive vrednosti,
F . ker je v mnogih državah članicah še prisoten odpor do pluralizma in raznolikosti, kar ogroža človekove pravice in državljanske pravice manjšin ter prispeva k njihovi trajni izključenosti, saj se jim odreka dostop do izobrazbe, stanovanja, zdravstva, poklicnega in strokovnega usposabljanja in politične udeležbe,
G. ker so ženske in deklice navadno največje žrtve oboroženih spopadov, v povojnem procesu vzpostavljanja miru pa igrajo nadvse pomembno vlogo pri reševanju in obvladovanju sporov, spravnih procesih in obnovi, določanju pravil in primernih sankcij ter ponovni izgradnji razdejanih družb; ker se je Svet odločil, da bo v evropsko varnostno in obrambno politiko načrtno vključeval vidik enakosti spolov in da bo vključeval ženske v vojaške in nevojaške misije (policija),
1. je pretresen nad dejstvom, da vsake 3,06 sekunde nekdo umre od lakote; v državah v razvoju 10 % otrok umre od lakote pred petim letom starosti, 20 % svetovnega prebivalstva se preživlja z manj kot dolarjem na dan, 55 milijonov ljudi v Evropski uniji, torej 15 % njenega prebivalstva, trpi zaradi revščine, od 16 000 ljudi, ki se vsak dan okužijo z virusom HIV/AIDS, je 55 % žensk, 6 000 otrok pa umre vsak dan zaradi bolezni, ki bi jih bilo možno preprečiti z izboljšanjem kakovosti vode in higienskih razmer, ter je pretresen nad razsežnostjo nasilja, ki jo razkriva statistika Amnesty International, po kateri je bilo v letu 2005 v Afriki spolno pohabljenih 6 000 žensk na dan (skupno 135 milijonov), ob tem da je bilo na Kitajskem 15 000 žensk prodanih v spolno suženjstvo, 7000 žensk v Indiji umorjenih v prepirih zaradi dote in da je bilo od 600 000 do 800 000 žensk na svetu ter več kot 100 000 žensk v Evropi žrtev trgovine;
2. poziva Komisijo, da v okviru sporazumov o sodelovanju in pridružitvenih sporazumov s tretjimi državamin ter zagotavljanja humanitarne pomoči in sosedske politike upošteva in načrtno spremlja ratifikacijo in izvajanje mednarodnih konvencij o spoštovanju temeljnih pravic, pravnem položaju žensk in vključevanju načela enakosti spolov v vsa politična področja ter v zagotavljanje storitev v družbah teh držav,
3. je zgrožen ob pojavu brutalno mučenih in umorjenih žensk (feminicidios) v Latinski Ameriki, največ v Mehiki in Gvatemali; poziva Komisijo, naj to vprašanje vključi v dvostranske dialoge in predloži priporočila, katerih izpolnjevanje bo predpogoj za napredek dvostranskih odnosov;
4 . poziva Komisijo, da v okviru sporazumov o sodelovanju, pridružitvi in partnerstvu s tretjimi državami redno spremlja, kako tretje države partnerke spoštujejo „klavzulo o človekovih pravicah”, ki jo vsebujejo sporazumi, zlasti glede boja proti zdravju škodljivim tradicionalnim običajem, ki kršijo pravice žensk in otrok, ter da sprejme vse potrebne ukrepe v vseh primerih kršenja teh pravil;
5 . vztraja, da morajo Komisija, Svet in državne vlade tudi v trgovinskih sporazumih spremljati, kako se spoštuje človekove pravic žensk, vsebovane v Mednarodnem paktu ZN o socialnih in ekonomskih pravicah ter opredmetene v zadevnih konvencijah Mednarodne organizacije dela,
6. poziva Svet in Komisijo, naj zagotovita učinkovito izvajanje Pekinške izjave in Izhodišč za ukrepanje za dosego razvojnih ciljev tisočletja ter naj razmislita o odpravi vseh zadržkov do konvencije CEDAW in ratifikaciji njenega opcijskega protokola s strani vseh partnerskih držav; poziva Svet in Komisijo, naj še naprej spodbujata tretje države, da v svojo zakonodajo vključijo izrecno določbo o pravicah žensk in sprejmejo vse potrebne ukrepe za zagotovitev spoštovanja teh pravic ter da uvedejo politiko in mehanizme enakopravnosti spolov, da bi ženske v večji meri vključili v odločanje v gospodarskem, družbenem in političnem življenju;
7 . opozarja na dejstvo, da gospodarske in trgovinske politike niso spolno nevtralne in da se na področju proizvodnje dobrin in storitev uporabljajo diskriminatorne prakse za doseganje dobička; opozarja tudi, da morajo trgovinska politika EU ter orodja za izvajanje politik do tretjih držav, kot sta dostop do trga in spodbujanje trgovine, upoštevati klavzulo o človekovih pravicah in ne smejo nikakor prispevati k diskriminatornim praksam;
8 . poziva Komisijo, naj posebno pozornost posveti naložbam EU v cone izvozne proizvodnje s ciljem, da se v podjetjih, ki so last EU, prepovedo prakse, kot je nadziranje nosečnosti, ter da se nadziranje nosečnosti pospešeno odpravi v podizvajalskih podjetjih ter v podjetjih, ki niso v lasti EU, ter vabi zadevne državne oblasti, da primerno zavarujejo pravice žensk;
9 . meni, da bi bilo treba spodbujanje in varovanje pravic žensk izrecno vključiti v politični dialog med EU in tretjimi državami, s katerim se podpisujejo sporazumi o sodelovanju ali pridružitveni sporazumi; v zvezi s tem poudarja potrebo po vzpostavitvi preglednega mehanizma za spremljanje klavzule o človekovih pravicah, ki naj v sporazumih upošteva pravice žensk;
10. pozdravlja dejstvo, da je bila v okviru ene od štirih kampanj, ki jih bo vodila Evropska pobuda za demokracijo in človekove pravice (EIDHR), zaščita zagovornikov človekovih pravic določena kot prednostna; poudarja pomen vloge misij in delegacij ES pri spremljanju položaja zagovornikov človekovih pravic v tretjih državah; poziva Svet in države članice, naj v okviru smernic EU za zaščito zagovornikov človekovih pravic prevzamejo tudi pobude v tej smeri, še posebej pobude za zaščito žensk med njimi;
11. zahteva od Komisije, Sveta in celotne mednarodne skupnosti, da več pozornosti posvetijo vplivu konfliktnih razmer na najbolj ranljive skupine v družbi, predvsem na ženske in otroke, zlasti tiste, ki pripadajo etničnim, jezikovnim in/ali verskim manjšinam; obsoja uporabo tisočih otrok vojakov in zlasti poudarja posebno ranljivost deklic pri nasilju in spolnem izkoriščanju za vloge spolnih suženj in/ali žen, ki so v to prisiljene;
12. obsoja uporabo posilstva kot vojaškega orodja in vztraja, da morata Komisija in mednarodna skupnost še naprej vztrajati, da je uporaba posilstva med vojno kršitev mednarodnega humanitarnega prava in mednarodnih konvencij; priznava vpliv, ki ga ima množično posilstvo na ranljivost žensk v zvezi z okužbo z virusom HIV/AIDS;
13. poziva Komisijo, naj prizna pomembno vlogo, ki so jo ženske odigrale v povojni izgradnji miru, podpre pobude žensk za končanje oboroženih spopadov in prispeva k obravnavanju in rešitvi sporov ter osredotoči svoja orodja sodelovanja na zaščito dejavnosti, kakršne izvajata "Ruta Pacífica de las Mujeres" v Kolumbiji in žensko gibanje v Darfurju;
14 . z zadovoljstvom pozdravlja dejavnosti v okviru mednarodne kampanje STOP pohabljanju ženskih spolnih organov, ki jo financira Evropska pobuda za demokracijo in človekove pravice (EIDHR), in spodbuja Komisijo, naj tudi v prihodnosti uporabi potencial EIDHR pri obravnavi drugih oblik nasilja nad ženskami, zlasti trgovanja, obenem pa razvije ukrepe za okrepitev pravic žensk in njihovega položaja v družbi;
15 . poziva Komisijo naj čimprej zaključi z ocenjevanjem izvajanja zakonodaje EU v državah članicah glede trgovanja z ljudmi; spodbuja Komisijo in Svet, da izboljšata in okrepita sodelovanje z evropskimi in mednarodnimi organizacijami, ki se borijo proti trgovanju z ljudmi in njihovemu izkoriščanju;
16. poziva Komisijo, da sprejme ukrepe proti lakoti, ki spodkopava človekovo dostojanstvo in omejuje uresničevanje človekovih pravic, zlasti v luči zaskrbljujočih dejstev, da bo, če se takoj ne izvedejo dodatna vlaganja, do leta 2005 zaradi lakote trpelo 600 milijonov ljudi, med katerimi bo večina žensk in otrok;
17 . poziva države članice, za katere je znano, da se v njih izvaja prisilna sterilizacija, da si prizadevajo za uveljavitev zakonodaje, ki bi prepovedala to prakso, in da razvijejo kompenzacijske sheme;
18. zahteva, da se na Kosovu v varnejše bivališče premesti 500 romskih beguncev, nastanjenih na področju Kosovske Mitrovice, kjer so tla močno onesnažena s svincem; poudarja, da bi lahko kraj začasnega in nedavno prenovljenega taborišča francoskih enot KFOR, imenovanega Osterode, služil kot začasna rešitev; poziva Svet, Komisijo in zadevne države članice, naj priskrbijo zadostna finančna sredstva za premestitev beguncev v njihova prvotna prebivališča; poudarja potrebo po spoštovanju človekovih pravic v nadaljevanju stabilizacijsko-pridružitvenega procesa;
19 . poziva Komisijo, da uvede metodo vrednotenja, s katero bo zagotovljeno učinkovito pravno varstvo prek Direktiv Sveta 2000/43/ES z dne 29. junija 2000 in 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000
EXPLANTORY STATEMENT
Introduction
Violence against women has many faces and places. Violation of women's rights is one of its multiple aspects. Be it an attack on the integrity of the person; be it women's exclusion from society's benefits through systematic lack of access to school and education; be it a lack of political rights where women are not allowed to vote, to drive cars or to accede to certain positions; be it war and finally discrimination as an outflow of the economic system - in each of the cases the state violates its obligation to protect women according to the two International Covenants of Human Rights, Humanitarian Law and other International Conventions.
The EU strongly supports the work made by the United Nations with regard to the promotion of women's rights. In this regard, Council and the Commission must set up as priorities the lifting of all reservations to the Convention on the Elimination of all forms of Discrimination against women (CEDAW) and the ratification of the CEDAW's optional protocol by all partner states
Violation of women's rights
Violence against women is one of the most widespread and pervasive human rights violations. It cuts across cultural, regional, religious and human rights boundaries.
Between 600,000 and 800,000 women are victims of trafficking throughout the world each year.Women are recruited on false pretenses, coerced, transported, and bought and sold for a range of exploitative purposes including sex tourism and forced marriage. Women who are trafficked for sexual exploitation are often sexually abused and raped to break them mentally and emotionally, in order to force them into sex work. Despite the risks of HIV/AIDS, women are often punished for refusing unprotected sex. Trafficking and forced prostitution is internationally recognized as a human rights violation, with the Convention on the Elimination of All Forms of Discrimination Against Women specifically requiring to "suppress all forms of traffic in women and exploitation of prostitution of women".
Thousands of girls are targeted for mutilation each day. Two million girls a year are at risk - approximately 6,000 per day. Although it is predominantly practiced in twenty-eight North-African countries, FGM is not inherent to any nation or religion. Genital mutilation is a practice that compounds unspeakable violence against women and young girls with discrimination, repression and inequality.
Violation of Women's Rights in social and economic spheres
Women have a higher incidence of poverty than men; their poverty is more severe than that of men; and increasing numbers of women are poor. While globalization has opened up opportunities for women, it has also had negative effects. It has left more and more women trapped on the margins of society.
Salary differences and abuse of unskilled, traditionally non- unionised and often very young female workforce as a factor for maximising profits is common practice in export processing zones (EPZ). The EU should pay particular attention to the establishment and use of EPZ in its foreign trade policy in general and particularly in its bilateral trade agreements. The high record of mainly young women tortured and killed in areas of EPZ, such as in Mexico and Guatemala, without any serious police investigation and judicial persecution should quickly lead to discussion and the adoption of mandatory recommendations at the level of established political dialogues and Joint Councils between the EU and the concerned third countries.
Women in armed conflict and peace promotion
Wars are fought by men but in every armed conflict women are the worst victims. Not only that they loose their husbands, children and everything, they are systematically considered as 'tools of war' and for that reason the victim of rape and forced prostitution. Such actions should not only be considered as a human rights violation but as a war crime to be sanctioned heavily and put to an end.
Nevertheless, women have been and are also actors in the efforts to prevent and end war and come to reconciliation, rehabilitation, the end of impunity, and rebuilding disrupted societies. The women of Colombia, as well as the women in the Balkan, all over Africa, in the Philippines and many more regions of our planet demonstrate the value of women and female values to promote peace. In Europe women have always played and are playing a remarkable role in peace movements both in numbers as well as in quality to protest and end wars. From their stories the males of this world are forced to learn in the end and give up their guns and rifles. Their is strong evidence that wherever women take over political, economical and intellectual roles which thus far were monopolised by their fellow men, the culture of endless violent can be transformed more successfully into a long lasting culture of peace, dialogue and co-operation. For that reason all efforts of the Commission must be strengthened which recognise these values and support women's groups wherever they enter the peace-process. It must also be welcomed that recently the Council has courageously recognised that a gender perspective must systematically be made part of the EU Security and Defence Policy (ESDP) and that in all missions women must act as leaders as well as participants.
POSTOPEK
Naslov
Letno poročilu o človekovih pravicah v svetu v letu 2005 in o politiki EU v zvezi s tem
Št. postopka
2005/2203(INI)
Pristojni odbor Datum razglasitve dovoljenja na zasedanju
AFET
Odbori, zaprošeni za mnenje Datum razglasitve na zasedanju
FEMM 19.1.2006
Okrepljeno sodelovanje Datum razglasitve na zasedanju
Poročevalec/-ka Datum imenovanja
Raül Romeva i Rueda 23.11.2005
Nadomeščeni/-a poročevalec/-ka
Obravnava v odboru
21.2.2006
Datum sprejetja
21.2.2006
Izid končnega glasovanja
+:
–:
0:
21
0
1
Poslanci, navzoči pri končnem glasovanju
Edit Bauer, Emine Bozkurt, Věra Flasarová, Claire Gibault, Lissy Gröner, María Esther Herranz García, Lívia Járóka, Rodi Kratsa-Tsagaropoulou, Urszula Krupa, Astrid Lulling, Marie Panayotopoulos-Cassiotou, Raül Romeva i Rueda, Amalia Sartori, Eva-Britt Svensson, Anna Záborská
Namestniki, navzoči pri končnem glasovanju
Iratxe García Pérez, Anna Hedh, Mary Honeyball, Christa Klaß, Karin Resetarits, Heide Rühle, Marta Vincenzi
Namestniki (člen 178(2)), navzoči pri končnem glasovanju
Pripombe (na voljo samo v enem jeziku)
POSTOPEK
Naslov
Letno poročilu o človekovih pravicah v svetu v letu 2005 in o politiki EU v zvezi s tem
Št. postopka
2005/2203(INI)
Pristojni odbor Datum razglasitve dovoljenja na zasedanju
AFET 17.11.2005
Odbori, zaprošeni za mnenje Datum razglasitve na zasedanju
FEMM 19.1.2006
Odbori, ki niso dali mnenja Datum sklepa
Okrepljeno sodelovanje Datum razglasitve na zasedanju
Poročevalec/-ka Datum imenovanja
Richard Howitt 28.10.2005
Nadomeščeni/-a poročevalec/-ka
Obravnava v odboru
20.2.2006
13.3.2006
19.4.2006
Datum sprejetja
20.04.2006
Izid končnega glasovanja
+:
–:
0:
53
4
0
Poslanci, navzoči pri končnem glasovanju
Angelika Beer, Panagiotis Beglitis, Bastiaan Belder, Monika Beňová, André Brie, Elmar Brok, Paul Marie Coûteaux, Giorgos Dimitrakopoulos, Camiel Eurlings, Ana Maria Gomes, Richard Howitt, Jana Hybášková, Jelko Kacin, Helmut Kuhne, Vytautas Landsbergis, Cecilia Malmström, Francisco José Millán Mon, Philippe Morillon, Pasqualina Napoletano, Annemie Neyts-Uyttebroeck, Baroness Nicholson of Winterbourne, Raimon Obiols i Germà, Alojz Peterle, Tobias Pflüger, João de Deus Pinheiro, Mirosław Mariusz Piotrowski, Hubert Pirker, Paweł Bartłomiej Piskorski, Michel Rocard, Raül Romeva i Rueda, Libor Rouček, José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra, Jacek Emil Saryusz-Wolski, György Schöpflin, Gitte Seeberg, István Szent-Iványi, Konrad Szymański, Antonio Tajani, Paavo Väyrynen, Ari Vatanen, Karl von Wogau, Luis Yañez-Barnuevo García, Josef Zieleniec
Namestniki, navzoči pri končnem glasovanju
Laima Liucija Andrikienė, Irena Belohorská, Carlos Carnero González, Alexandra Dobolyi, Hélène Flautre, Michael Gahler, Kinga Gál, Milan Horáček, Tunne Kelam, Eija-Riitta Korhola, Ģirts Valdis Kristovskis, Miguel Angel Martínez Martínez, Athanasios Pafilis, Inger Segelström
Namestniki (člen 178(2)), navzoči pri končnem glasovanju
Datum predložitve
2.5.2006
Pripombe (na voljo samo v enem jeziku)
