9. 2. 2011 B7-0102/2011 PREDLOG RESOLUCIJE ob zaključku razprave o izjavah Sveta in Komisije
v skladu s členom 110(2) poslovnika
o Evropi 2020
Rebecca Harms
,
Philippe Lamberts
v imenu skupine Verts/ALE
PE459.634v01-00 B7‑0102/2011 Resolucija Evropskega parlamenta o Evropi 2020
Evropski parlament ,
– ob upoštevanju sporočila Komisije „EU 2020: strategija za pametno, trajnostno in vključujočo rast“,
– ob upoštevanju sporočila Komisije z naslovom „Letni pregled rasti: spodbujanje ukrepov EU za celovit odziv na krizo“,
– ob upoštevanju sklepov predsedstva po zasedanju Evropskega sveta z dne 17. in 18. junija 2010,
– ob upoštevanju sklepov predsedstva po srečanjih Evropskega sveta marca 2000, 2001, 2005, 2006, 2007 in decembra 2009,
– ob upoštevanju svoje resolucije z dne 16. junija 2010 o gospodarskem upravljanju in EU 2020,
– ob upoštevanju svoje resolucije z dne 20. oktobra 2010 o finančni, gospodarski in socialni krizi,
– ob upoštevanju svoje resolucije z dne 16. decembra 2010 o stalnem mehanizmu za reševanje krize,
– ob upoštevanju člena 3 Pogodbe o delovanju Evropske unije,
– ob upoštevanju člena 110(2) svojega poslovnika,
– ob upoštevanju priporočila Sveta o širših smernicah ekonomskih politik držav članic in Unije, ki je bilo sprejeto 7. julija 2010,
– ob upoštevanju sklepa Sveta o smernicah za politike zaposlovanja držav članic,
A. ker so nekateri mednarodni partnerji že na poti iz krize, Evropska unija pa se še vedno sooča s težavami, kljub nekaterim negotovim znakom okrevanja,
B. ker je bilo 2010 prvo leto veljavnosti Lizbonske pogodbe, ki je namenjena odpravi vrzeli med EU in njenimi državljani in omogoča novo vlogo EU na mednarodnem prizorišču,
C. ker je bila strategija Evropa 2020, ki določa pet enako pomembnih krovnih ciljev za uresničitev pametne, trajnostne in vključujoče rasti, sprejeta kot odgovor na izzive, s katerimi se sooča EU,
Splošne opombe – kontekst
1. meni, da bi bilo treba svetovno krizo uporabiti kot priložnost za postavitev novih temeljev našemu razvojnemu modelu kot primeru družbe, ki temelji na trajnosti, solidarnosti, izkoreninjanju revščine in ustvarjanju dostojnih zelenih delovnih mest; meni, da bi strategija Evropa 2020, če bo ustrezno izvajana in podprta z močnim gospodarskim upravljanjem, ki bo spodbujal finančni sistem, ki bi koristil realnemu gospodarstvu, omogočila okrevanje Evrope po krizi z razvojem zaposlitvenega potenciala preobrazbe v gospodarstvo visoke učinkovitosti, ki bi docela temeljilo na obnovljivih virih energije in bilo odporno na podnebne spremembe,
2. poudarja, da je treba na sedanjo krizo evra odgovoriti z usklajenim in celovitim odzivom EU; opominja, da se je s krizo rast vrnila v obdobje pred štirimi leti, še več škode pa je povzročila zaposlovanju, kjer je stopnja brezposelnosti dosegla raven, kakršne nismo izkusili zadnjih dvanajst let, saj je brez dela več kot 23 milijonov ljudi, konec leta 2010 pa je bilo brezposelnih več kot 5.5 milijona mladih; poudarja, da je zmanjševanje neenakosti med spoloma pogoj za uresničevanje krovnih ciljev EU 2020 o stopnji aktivnosti in zmanjševanju revščine;
3. izraža globoko zaskrbljenost zaradi nevzdržne stopnje javnega in zasebnega dolga ter napovedi o njenem hitrem dvigu v prihodnjih letih, kar je posledica reševanja bank in nujne ekspanzivne davčne politike kot odziv na krizo, kar je še večje breme, če upoštevamo, da bodo prihodnje generacije podedovale naraščajoč ekološki in zasebni finančni dolg; opominja, da je v obdobju pred krizo prišlo v številnih državah članicah do nevzdržne rasti zasebnega dolga;
Krovni cilji in upravljanje strategije Evropa 2020
4. ponovno poziva, naj se strategija Evropa 2020 preusmeri z izključnih prizadevanj za rast BDP k širšemu političnemu konceptu prihodnosti EU; meni, kakor je navedla Komisija, da ni bilo mišljeno, da bi bil BDP natančno merilo dolgoročnejšega gospodarskega in družbenega napredka ter sposobnosti družbe za spopadanje z vprašanji, kot so podnebne spremembe, učinkovita uporaba virov in socialna vključenost; meni, da bi morali v naslednjem programu za obdobje 2014–2010 BDP dopolnjevati dodatni kazalniki in da bi ga lahko dolgoročno nadomestili z bolj splošnim pojmom blaginje;
5. je globoko zaskrbljen zaradi prvega letnega pregleda rasti, ki ga je opravila Komisija; obžaluje, da se je letni pregled rasti osredotočil samo na varčevalnih ukrepih in zmanjševanju proračunskih sredstev; meni, da sami ukrepi in deset dodatnih ukrepov, ki jih predlaga Komisija, niso skladni s širšimi smernicami ekonomskih politik, smernicami za zaposlovanje in cilji, določenimi v strategiji Evropa 2020,
6. izraža zaskrbljenost, ker letni pregled rasti ne navaja, kako se bodo v prvem evropskem semestru obravnavale vodilne pobude in različni dogodki v podporo njihovem izvajanju;
7. obžaluje, da ni dovolj predlogov inovativnih oblik naložb in financiranja; vztraja, da so za uresničevanje ciljev, določenih v strategiji Evropa 2020 potrebne nove oblike alternativnih naložb; v tej zvezi poziva Komisijo, naj predlaga niz ukrepov za pomoč državam članicam pri ponovnem vzpostavljanju ravnovesja na javnih računih in pri financiranju javnih naložb; meni, da se lahko EU uspešno opomore po gospodarski, socialni in okoljski krizi s pomočjo alternativnih oblik naložb, kot so:
(a) euroobveznice;
(b) premik od davčne konkurence med državami članicami k davčnemu sodelovanju, vključno s časovnim načrtom za uvedbo konsolidirane osnove za davek od dobička pravnih oseb in mehanizmom za zagotovitev minimalnega usklajevanja stopnje davka od dobička pravnih oseb na podoben način, kot se sedaj uporablja za DDV;
(c) usklajena uvedba okoljskih davkov, da bi razbremenili davke na dohodke od dela in obremenili netrajnostne dejavnosti in proizvode;
(d) davek na finančne transakcije za vso EU;
(e) progresivni bančni davek glede na velikost institucije in obseg nezavarovanega kratkoročnega financiranja;
(f) uvedba poročanja po posameznih državah o dobičku pravnih oseb in plačanih davkih na ta dobiček ter samodejna izmenjava informacij;
(g) zapiranje davčnih oaz, najprej tistih v EU;
(h) poseben krizni davek na nepričakovani dobiček energetskih družb in drugih zelo dobičkonosnih družb;
(i) projektne obveznice, uvedbo katerih je Komisija že nekajkrat odložila,
8. v skladu s členoma 121 in 136 poziva Evropski svet, naj sprejme niz smernic, da bi razvil usklajene in skladne proticiklične davčne politike ter dodatne solidarnostne mehanizme EU, katerih cilj bo obvladovanje notranjih neravnotežij in asimetričnih šokov, povečanje konvergence in gospodarnejše dodeljevanje sredstev;
9. poudarja, da javna in zasebna zadolženost povzročata težave za vzdržnost našega gospodarskega, socialnega in okoljskega modela; meni, da je treba obe obliki dolga obravnavati na ustrezen način, ker bi lahko prenagljeno in neustrezno omejevanje javnih financ zadušilo okrevanje in rast zaposlovanja;
10. meni, da je za ohranjanje finančne stabilnosti in reševanje sistemskih tveganj v EU potreben pristop treh stopenj: (i) učinkovit in okrepljen nadzor in ureditev vseh akterjev, trgov in instrumentov ter trden okvir za preprečevanje, ki bo uporabljen za internalizacijo negativnih zunanjih stroškov, ki jih ustvarijo finančni trgi na podlagi načela „plača povzročitelj obremenitve“; (ii) celovit mehanizem zgodnjega posredovanja z znatno okrepitvijo pooblastil za nadzor in posredovanje evropskih nadzornih organov in nacionalnih nadzornikov; (iii) enoten evropski okvir za čezmejno reševanje krize in prestrukturiranje dolga na podlagi pravične porazdelitve bremen in zahtevo, da delničarji in upniki prispevajo k reševanju pred davkoplačevalci;
11. se strinja s Komisijo, da bi morale države članice z velikimi presežki na tekočem računu opredeliti in odpravljati vire vztrajno šibkega domačega povpraševanja; vendar je razočaran, ker kot gonilo domačega povpraševanja predvideva predvsem dodatno liberalizacijo storitvenega sektorja in izboljševanje naložbenih pogojev, saj se ciljno usmerjeni socialni izdatki povrnejo kot večkratnik za skupno dejavnosti in ustvarjanje delovnih mest; v tej zvezi poudarja vlogo socialne varnosti kot samodejnega stabilizatorja ter storitev splošnega pomena kot dejavnika, ki omogoča socialno vključenost; poudarja potrebo po približevanju družbenih standardov držav članic;
12. opominja, da člen 153(5) Pogodbe prepoveduje EU, da bo obravnavala vprašanje omejevanja rasti plač, vključno revizijo klavzul o indeksiranju v pogajalskih sistemih;
13. odločno nasprotuje izjavi, da so delavci s stalnimi pogodbami preveč zaščiteni; opominja, da se je po najvišji stopnji zaposlenosti jeseni 2008, število zaposlitev za polni delovni čas zmanjšalo za 6,8 milijona, obenem pa je bilo ustvarjeno 1,1 milijona novih delovnih mest za delo s skrajšanim delovnim časom in 0,7 milijona samozaposlitev; poudarja ustvarjanje dostojnih delovnih mest, zlasti preko zelenih delovnih mest;
14. ponovno poziva, da se kot cilj za doseganje enakosti med spoloma določi 75 odstotna zaposlitev žensk; poziva države članice, naj določijo ambiciozne nacionalne cilje za zaposlovanje žensk na delovna mesta, ki zagotavljajo ekonomsko neodvisnost; poziva Komisijo in države članice, naj s politikami za usklajevanje poklicnega in zasebnega življenja, kot so velikodušna ureditev dopusta, prilagodljiv delovni čas, cenovno dostopno kakovostno otroško varstvo in varstvo drugih vzdrževanih članov izboljšajo dostop žensk do trga dela; poziva države članice k ukrepom za zmanjševanje razlik v plačah med spoloma na 0-5 % do leta 2020 z odpravljanjem razlikovanja na trgu dela po poklicu in sektorju in obravnavanjem negotovih delovnih pogojev; poziva Komisijo, naj pregleda veljavno zakonodajo o enakem plačilu in začne postopke ugotavljanja kršitev za države članice, ki ne spoštujejo pravil;
15. opominja, da v skladu se členom 9, ki je bil vključen v Lizbonsko pogodbo, pri opredeljevanju in izvajanju svojih politik in dejavnosti, EU upošteva zahteve, ki so povezane s spodbujanjem visoke stopnje zaposlenosti, zagotavljanjem ustrezne socialne zaščite, bojem proti socialni izključenosti in visoko stopnjo izobraževanja in usposabljanja ter varovanjem človekovega zdravja;
16. ponovno poudarja potrebo po zgodnjem vključevanju Evropskega parlamenta in nacionalnih svetov v okvir gospodarskega upravljanja preko evropskega semestra za spodbujanje demokratične odgovornosti, lastništva in legitimnosti, ter da se omogoči prostor za odprte razprave o paktu stabilnosti in rasti, makro neravnotežjih in razvoju boljših sinergij med proračunom EU in nacionalnimi proračuni;
17. opominja, da je Evropski svet decembra 2009 priznal, da bo strategija za trajnostni razvoj še naprej zagotavljala dolgoročno vizijo in bo glavni politični okvir za vse politike in strategije Unije; poziva k boljšim sinergijam med strategijo Evropa 2020, svežnjem o gospodarskem upravljanju, vodilnimi pobudami in prihodnjo prenovljeno strategijo za trajnostni razvoj;
18. poudarja, da bi bilo treba več pozornosti nameniti zunanji razsežnosti strategije Evropa 2020; poziva Komisijo k širšemu in celovitejšemu pristopu pri svojem zunanjem delovanju, v skladu s konceptom EU o usklajenosti politik za razvoj; poziva Komisijo, naj uporabi svojo trgovinsko strategijo za Evropo 2020 za spodbujanje osrednjih vrednot Unije, kot so spodbujanje človekovih pravic, demokracije, pravne države, temeljnih svoboščin in varstva okolja;
19. ponovno poziva Komisijo, naj oblikuje svojo „trgovinsko strategijo za Evropo 2020“, da se trgovinska politika preoblikuje v resnično sredstvo za ustvarjanje delovnih mest in trajnostnega razvoja v svetu ter naj čim prej predvidi odprt dialog z Evropskim parlamentom in civilno družbo glede prednostnih nalog EU za obdobje po krogu pogajanj iz Dohe, zlasti o socialnih in okoljskih standardih ter reformi Svetovne trgovinske organizacije;
Vodilne pobude
Vodilna pobuda „Digitalna agenda“
20. poziva Komisijo, naj pripravi odločnejšo politiko na področju IKT, opominja na osrednjo vlogo standardizacije za omogočanje medobratovalnosti in preprečevanje blokiranja potrošnikov; posebej opominja, da so potrebni odprti standardi; obžaluje, da je potrošnikom v Evropi dostopno manj vsebin in zato poziva k oblikovanju novega spletnega poslovnega modela; opozarja, da je treba vzpostaviti evropski patentni sistem na način, ki bo uskladil dostop z inovacijami, ter proučiti gospodarske učinke evropskega patentnega sistema na mala in srednja podjetja;
Vodilna pobuda „Unija za inovacije“
21. ugotavlja, da je cilj pobude Komisije, da poudari in uskladi ukrepe, ki spodbujajo inovacije, pozdravlja zamisel o vzpostavitvi inovacijskega partnerstva, ki bo obravnaval glavne družbene izzive in vključeval programe EU na ta področja; vendar poudarja, da bo ta proces uspešen samo, če bi vzpostavljeno učinkovito upravljanje, zlasti za določanje konkretnih ciljev;
22. poziva Komisijo, naj pripravi akcijski načrt za okoljske inovacije, ki bo predlagal ukrepe in cilje za uvedbo okoljskih inovacij na vseh stopnjah vrednostne verige, vključno pri oblikovanju; meni, da sta se zlasti postavljanje primerjav in standardov izkazala kot močni gonili za spodbujanje okoljskih inovacij in trajnostne konkurenčnosti v mnogih industrijskih sektorjih; poziva k povečani uporabi javnih naročil in možnosti predkomercialnega naročanja za dajanje inovativnih trajnostnih rešitev na trg; opominja, da okoljske inovacije prinašajo ogromne možnosti za zelena delovna mesta in poziva k pobudi za zagotavljanja usposabljanj za vse o inovativnih okoljskih znanjih in spretnostih.
23. poziva k prožnemu patentnemu sistemu, ki bi prispeval k inovacijam pri obravnavanju družbenih izzivov, na primer demografskih in podnebnih sprememb; opominja, da mora patentni sistem EU izdajati kakovostne patente, ne pa preprosto najcenejših; poziva k spodbujanju inovacij s patentnimi združenji, patentnimi platformami, nagradami za spodbujanje inovacij, polnim licenciranjem pravic, centri znanja, obveznimi licencami ter drugimi instrumenti pravic intelektualne lastnine za uskladitev dostopa z inovacijami;
Vodilna pobuda „Mladi in mobilnost“
24. pozdravlja vodilno pobudo „Mladi in mobilnost“; poziva države članice, naj ukrepajo v zvezi s predlogi vodilnih pobud; meni, da mora Komisija voditi pri izvajanju pobude in jo podrobno spremljati; vendar obžaluje, da vodilna pobuda ne obravnava osrednjih tem, kot so sodelovanje v družbi in revščina med mladimi; poziva k odločnejšim predlogom za vključevanje;
25. poudarja, da sama pobuda „Mladi in mobilnost“ ne bo odpravila zaskrbljujoče brezposelnosti med mladimi po vsej Evropi; poziva države članice, naj določijo nacionalne strategije za obravnavanje brezposelnosti mladih in zagotavljanje dostopa mladih do izobraževanja in usposabljanja; poudarja, da je treba mladinske politike videti v povezavi z izobraževalnimi in zaposlovalnimi politikami, politiko socialnega vključevanja in makroekonomsko politiko; poudarja, da varčevalni ukrepi, tj. zniževanje sredstev za izobraževalni sistem in ustvarjanje novih delovnih mest, mladim ne bodo pomagali; odločno podpira predlog priporočila Sveta za zaposlitveno jamstvo za mlade in ga spodbuja, naj jo kar najhitreje sprejme;
Vodilna pobuda „Evropska platforma za boj proti revščini“
25. na splošno pozdravlja pobudo, vendar obžaluje, da ne nudi jasne strategije, posebnih predlogov in upravljanja za doseganje ciljev odpravljanja revščine in večjega zaposlovanja iz strategije Evropa 2020, zlasti v kontekstu krize in vladnih varčevalnih ukrepov; ponovno poziva k širšemu programu za spodbujanje dostojnega dela, zagotavljanje pravic delavcev po vsej Evropi ter izboljšanje delovnih pogojev, odpravljanje neenakosti in razlikovanja, boj proti revščini zaposlenih; poziva Komisijo, naj določi bolj konkretne ukrepe za izvajanje socialnih pravic do leta 2020, kot sta načrt za izvajanje strategije za dejavno vključevanje in jamstvo minimalnega dohodka vsaj nad pragom revščine;
Vodilna pobuda „Program za nova znanja in spretnosti in nova delovna mesta“
26. izjavlja, da se bodo delovna mesta na evropskem trgu dela ohranila z okoljskimi inovacijami in izboljšano učinkovitostjo virov in energije, ne pa s povečano deregulacijo; obžaluje, da vodilna pobuda „Nova znanja in spretnosti in nova delovna mesta“ ne rešuje vprašanja trajnostne preobrazbe trga dela, da bi se ustvarilo nova delovna mesta in zavarovalo ogrožena delovna mesta; obžaluje, da zanemarja vprašanje zagotavljanja socialno pravičnega prehoda k bolj vzdržnemu trgu dela in izjemne možnosti za zelena delovna mesta z vlaganjem v usposabljanje in vseživljensko učenje, ampak zgolj ponavlja pristop prožne varnosti;
Vodilna pobuda „Evropa, gospodarna z viri“
27. obžaluje, da ni med cilji te vodilne pobude, da bi postala gospodarnost z viri krovna prednostna naloga politike EU; poudarja, da je nujno vključevanje gospodarnosti z viri na vsa področja, kot so kmetijstvo, transport in energija; vztraja, da se mora EU prizadevati, da bi postala reciklažno gospodarstvo, v katerem so cene oblikovane realno in odražajo resnične okoljske stroške, zagotavljajo zmanjševanje nastajanja odpadkov in vrednotijo ponovno uporabo virov; poudarja, da je okoljska trajnost odvisna od absolutnega zmanjšanja porabe virov; je razočaran, ker vodilna pobuda ne omenja ekološki odtis Evrope, ki je jasen kazalnik netrajnostne porabe virov; poziva Komisijo, naj pripravi niz ustreznih kazalnikov, ki jih bo mogoče spremljati v prihodnjem letnem pregledu rasti;
28. poudarja, da mora kohezijska politika pomagati gospodarstvu EU na poti k trajnostnemu razvoju, ki ustvarja delovna mesta ter preusmeriti naložbe v podporo in reševanje podnebnih, energetskih in okoljskih vprašanj;
29. pozdravlja, da je Komisija določila način, kako naj nacionalni, regionalni in lokalni organi uskladijo sedanje programe regionalne politike s cilji trajnostnega razvoja iz strategije Evropa 2020 in omogočijo razvoj gospodarstva visoke učinkovitosti, ki bi docela temeljilo na obnovljivih virih energije in bo odporno na podnebne spremembe; poziva države članice, naj nemudoma ukrepajo, več vlagajo v trajnostni razvoj, sredstva pa uporabijo učinkoviteje;
Vodilna pobuda „Industrijska politika za dobo globalizacije“
30. je seznanjen s predlogom za celovito industrijsko politiko, ki ga je podala Komisija, in opaža, da je poudarek na obnovitvi konkurenčnosti industrije EU; v tej zvezi poudarja, da je zaradi svetovnih izzivov ter dejanskega pomanjkanja in izčrpavanja virov bistveno, da bo prenova industrije v Evropi temeljila na učinkovitosti virov in energije ter razvoju industrijskih proizvodnih sistemov zaprtega kroga,
31. poziva Komisijo, naj oblikuje stalno delovno skupino za industrijsko politiko, ki bo redno ocenjevala napredek pri pobudah industrijske politike EU, ocenjevala možnosti za ustvarjanje delovnih mest in vzdržnost glavnih evropskih industrijskih sektorjev, spodbujala usklajenost med njenimi različnimi elementi in ugotavljala težave, ki jih je treba obravnavati;
32. poziva Komisijo, naj zagotovi preverjanje trajnosti sektorskih pristopov v skladu s cilji podnebne in energetske politike EU, z določanjem ambicioznih ciljev za učinkovitost virov, ciljev in instrumentov pa okrepi produktivnosti virov EU in izboljša trajnost, ponovno uporabo, recikliranje in ponovno izdelavo;
33. se strinja, da mora nova celovita industrijska politika zajemati oblikovanje, proizvodnjo in sestavo proizvodov in storitev vzdolž celotne verige procesov in dodane vrednosti in vključevati pametno mešanico ukrepov, namenjenih tako strani ponudbe kot povpraševanja, ki pa se lahko med sektorji razlikujejo, vključno na primer z regulativno spodbudo, prenovljeno standardizacijsko politiko, označevanjem, javnimi naročili, znižanjem DDV in davčnimi spodbudami;
34. pričakuje tesnejše sodelovanje med državami članicami in spremljanje industrijskih politik na evropski ravni in ravni držav članic po novi Lizbonski pogodbi (člen 173 PDEU o industrijski politiki), v sklopu strategije Evropa 2020 pa izvajanje gospodarskega upravljanja in evropskega semestra;
35. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Evropskemu svetu in Komisiji.
