15.9.2008
PREDLOG RESOLUCIJE
k vprašanjema za ustni odgovor B6‑0460/2008 in B6‑0461/2008
v skladu s členom 108(5) poslovnika,
ki ga predlagajo Esko Seppänen, Bairbre de Brún, Roberto Musacchio in Miloslav Ransdorf
v imenu skupine GUE/NGL
o obvladovanju cen energije
Resolucija Evropskega parlamenta o obvladovanju cen energije
Evropski parlament ,
–
ob upoštevanju člena 108(5) svojega poslovnika,
A.
ker cena energije vpliva na ceno večine blaga in izdelkov;
B.
ker bo po napovedih cena zemeljskega plina v prihodnji kurilni sezoni bistveno višja kot v prejšnjih kurilnih sezonah,
C.
ker se bo v prihodnjih letih energetska kriza zaostrila in poglobila; ker viri niso neizčrpni in ker je treba najti rešitev za to težavo,
D.
ker smo priča dvigu cen goriv, kakršnega še ni bilo, ta nezaslišana porast pa uničujoče vpliva na gospodarsko dejavnost v različnih sektorjih: promet in druge storitve, industrija, kmetijstvo in ribištvo,
1.
ugotavlja, da se svet približuje vrhu svetovnega pridobivanja nafte, kar pomeni, da oskrba z nafto ne sledi povpraševanju ter da so cene nafte in ostalih fosilnih goriv trajno visoke;
2.
opozarja, da so izpeljani finančni instrumenti v zvezi z nafto, katerih vrednost je kar šestkrat višja od dejanskega trgovanja z nafto, zelo špekulativni in ustvarjajo pretrese na trgu;
3.
ugotavlja, da je usklajevanje trgov z električno energijo in plinom sestavni del procesa liberalizacije evropskih energetskih trgov;
4.
ugotavlja, da je glavno orodje pri liberalizaciji in usklajevanju energetskih trgov oblikovanje veleprodajnih cen električne energije in plina; ugotavlja, da se bo največ trgovanja z energijo odvijalo na borzah energije; ugotavlja, da je pri takšnih izmenjavah cena električne energije neodvisna od splošnih ali povprečnih stroškov proizvodnje ter je odvisna od ponudbe in povpraševanja z mnogimi špekulativnimi dejavniki;
5.
ugotavlja, da je cilj usklajevanja doseči podoben način oblikovanja cen električne energije in plina v vseh državah EU; ugotavlja, da to ne prinaša nižjih cen v vseh državah članicah, temveč prinaša povečanje cen v tistih državah, kjer je energija zaenkrat cenejša od povprečja EU;
6.
poudarja, da na veleprodajnem promptnem trgu vsak akter da ponudbo, ki vključuje ceno in količino električne energijo, ki jo je mogoče dobaviti po tej ceni, ter da borza potem ponudnikom podeljuje pogodbe o oskrbi, začenši z najnižjo ponudbo, dokler ni zadoščeno predvidenemu povpraševanju; ugotavlja, da ponudba zadnje elektrarne, ki ji je podeljena pogodba, določi ceno vseh pogodb in torej isto ceno za vso električno energijo; poudarja, da elektrarne niso plačane glede na svojo ponudbo, temveč glede na ponudbo obrobnega proizvajalca z najvišjimi spremenljivimi stroški;
7.
ugotavlja, da ta sistem oblikovanja cen, ki je glavni dejavnik usklajenega trga z električno energijo, daje neupravičeno prednost hidroelektrarnam in jedrskim elektrarnam z nizkimi spremenljivimi stroški, saj prodajo električno energijo po isti ceni kot elektrarne, ki jo proizvajajo z dražjima nafto in premogom;
8.
poziva Komisijo, naj uvede alternativne možnosti takšnemu oblikovanju cen, ki zaradi svoje avtomatičnosti omogoča ogromne izredne dobičke energetskim gigantom;
9.
ugotavlja, da so v sistemu trgovanja z emisijami temeljne težave; ugotavlja, da sistem licitiranja povzroča listinjenje dovoljenj za emisije; ugotavlja, da lahko pri licitiranju sodelujejo vse zainteresirane strani, tudi finančni špekulanti;
10.
opozarja, da visoke in špekulativne cene licitiranih dovoljenj za emisije proizvajalcem energije ne povzročajo nobenih težav, temveč ravno nasprotno, saj jim sistem oblikovanja cen omogoča vključevanje cene dovoljenj za emisije v ceno vse električne energije neodvisno od emisij, ustvarjenih pri proizvodnji električne energije;
11.
ugotavlja, da se po licitiranju z dovoljenji za emisije trguje na borzah energije; ugotavlja, da takšen sekundarni trg vnaša špekulativne dejavnike v sistem oblikovanja cen; opozarja, da listinjenje dovoljenj za emisije ustvarja tudi možnost trgovanja z njimi kot izpeljanimi finančnimi instrumenti;
12.
opozarja na mnoge dokazane špekulativne nepravilnosti na borzah energije, zlasti pri prostem trgovanju;
13.
poziva Komisijo, naj uvede strog javni nadzor nad prostim trgovanjem, nad katerim zaenkrat ni nobenega nadzora;
14.
poziva Komisijo, naj reagira na težave določanja veleprodajnih cen električne energije na liberaliziranem in usklajenem trgu ter vzpostavi pravila, ki bodo izločila špekulativne dejavnike licitiranja; meni, da je predlagani sekundarni trg za razdeljevanje dovoljenj za emisije neučinkovit in špekulativen;
15.
poziva Komisijo, naj poda predloge za preprečitev pomanjkanja energije pri evropskih potrošnikih kot posledica neupravičenih podražitev električne energije in plina;
16.
poziva Komisijo, naj z ukrepi podpre konkurenčnost evropskih podjetij v primerjavi z njihovimi tekmeci na svetovnem trgu;
17.
zahteva, da se načelo odgovornosti povzročitelja obremenitve vključi v vse vidike energetskih trgov, vendar meni, da je nedopustno, da bi morala gospodinjstva in podjetja plačati za finančne špekulacije pri ceni energije namesto zgolj za onesnaževanje podnebja;
18.
meni, da bi morale države članice uvesti fiskalne ukrepe za boj proti špekulacijam pri cenah goriv, zlasti z uvedbo davka na dobiček naftnih podjetij, ki izhaja iz „učinka zalog“, na ravni posamezne države članice;
19.
poudarja, da tekoči proces liberalizacije trgov in privatizacije javnih služb, med drugim v energetskem sektorju, ni obrodil vidnih sadov, kar zadeva cene, kakovost storitev ali zmanjšanje javne porabe; nasprotno ugotavlja, da potrošniške organizacije in organizacije uporabnikov javnih storitev poročajo o povišanju cen, znižanju kakovosti storitev in povečanju stroškov oskrbe; poleg tega ugotavlja, da je liberalizacija prispevala k zmanjšanju števila delovnih mest in k ustvarjanju zasebnih monopolov, ki ogrožajo pravice delavcev, uporabnikov javnih storitev in potrošnikov;
20.
zato zavrača liberalizacijo energetskega sektorja in poudarja pomen javnih storitev za spodbujanje družbene, gospodarske in ozemeljske kohezije v EU; poudarja, da javni strukturni sektorji, kot je energetski, ne bi smeli biti izpostavljeni konkurenci, temveč bi morali biti v lasti in upravljanju javnih organov, saj je to edini način za zagotavljanje kakovosti, razpoložljivosti in dostopnosti storitve ter s tem pravic uporabnikov;
21.
poudarja, da mora biti ekološka in družbena trajnost osrednja točka v programih javnih naložb EU in držav članic; meni, da bi bilo treba več pozornosti nameniti razvoju ukrepov za energetsko učinkovitost, uporabo obnovljivih virov energije in spodbujanje tehnologij soproizvodnje; poziva k oblikovanju programa Skupnosti, ki bo podprl ukrepe za večjo energetsko učinkovitost in s tem manjšo porabo energije v državah članicah;
22.
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji in državam članicam.
