P7_TA-PROV(2012)0091
Šesti svetovni forum o vodi
B7-0130/2012
Resolucija Evropskega parlamenta z dne 15. marca 2012 o šestem svetovnem forumu o vodi v Marseillu od 12. do 17. marca 2012 ( 2012/2552(RSP) )
Evropski parlament
, –
ob upoštevanju šestega svetovnega foruma o vodi v Marseillu od 12. do 17. marca 2012,
–
ob upoštevanju končnih izjav s prvih petih forumov o vodi, ki so potekali v Marakešu (1997), Haagu (2000), Kjotu (2003), Mexico Cityju (2006) in Carigradu (2009),
–
ob upoštevanju resolucije Generalne skupščine ZN št. 64/292 z dne 28. julija 2010 o človekovi pravici do vode in sanitarij ter resolucije Sveta ZN za človekove pravice št. 15/9 z dne 30. septembra 2010 o človekovih pravicah in dostopu do čiste pitne vode in sanitarij,
–
ob upoštevanju deklaracije tisočletja Združenih narodov z dne 8. septembra 2000, v kateri so določeni razvojni cilji tisočletja kot merila, ki jih je skupno opredelila mednarodna skupnost, da bi odpravili revščino, in ki določa prepolovitev deleža prebivalstva brez trajnostnega dostopa do čiste pitne vode in osnovnih sanitarij do leta 2015,
–
ob upoštevanju tretjega poročila ZN o izkoriščanju vodnih virov z naslovom „Voda v spreminjajočem se svetu“,
–
ob upoštevanju resolucije o onesnaževanju vode, sprejete na zasedanju skupne parlamentarne skupščine AKP–EU v Budimpešti, ki je potekalo od 16. do 18. maja 2011,
–
ob upoštevanju Direktive 2000/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike UL L 327, 22.12.2000, str. 1.
(„okvirna direktiva o vodah“),
–
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 29. septembra 2011 o oblikovanju skupnega stališča EU pred konferenco Združenih narodov o trajnostnem razvoju (Rio+20) Sprejeta besedila, P7_TA(2011)0430 .
,
–
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 12. marca 2009 o vodi, v pričakovanju petega svetovnega foruma o vodi, ki bo v Carigradu od 16. do 22. marca 2009 UL C 87 E, 1.4.2010, str. 157.
, in resolucije z dne 15. marca 2006 o četrtem svetovnem forumu o vodah v Mexico Cityju (16.–22. marec 2006) UL C 291 E, 30.11.2006, str. 294.
,
–
ob upoštevanju vprašanja za ustni odgovor, naslovljenega na Komisijo , o šestem svetovnem forumu o vodi v Marseillu, 12.–17. marec 2012 ( O-0013/2012 – B7-0101/2012 ),
–
ob upoštevanju člena 115(5) in člena 110(2) Poslovnika,
A.
ker skoraj polovica prebivalstva držav v razvoju trpi pomanjkanje sanitarne infrastrukture, več kot 800 milijonov ljudi še vedno ne uporablja varnih virov pitne vode, zaradi nezadostnega dostopa do čiste vode in sanitarnih storitev ter slabe higienske prakse pa vsako leto umre več kot 2,5 milijona otrok;
B.
ker gospodarjenje z vodo neposredno vpliva na človekovo zdravje, proizvodnjo energije, kmetijstvo in zanesljivost preskrbe s hrano, učinkovito gospodarjenje z vodo pa je pogoj za zmanjšanje revščine;
C.
ker krčenje gozdov, urbanizacija, naraščanje prebivalstva, biološko in kemično onesnaževanje ter podnebne spremembe prinašajo nov in čedalje večji pritisk na razpoložljivost in kakovost varnih in stalnih vodnih virov ter povečujejo tveganje izjemnih dogodkov, povezanih z vodo, revno prebivalstvo pa je najbolj ranljivo in najmanj zmožno se prilagajati tem gibanjem;
D.
ker je geografsko voda zelo neenakomerno razdeljena, z njo pa se pogosto najbolje gospodari s pristopom upravljanja na več ravneh, ki poudarja vlogo regionalnih in lokalnih organov;
E.
ker je Evropski parlament v svojih resolucijah o četrtem in petem svetovnem forumu o vodi pozval Komisijo in Svet, naj spodbujata lokalne organe v EU, da delež dajatev, ki jih zberejo od uporabnikov vode in sanitarnih storitev, namenijo za decentralizirane ukrepe sodelovanja, in ker kljub dejstvu, da bi ukrepanje na tem področju privedlo do povečanega dostopa do vode in sanitarij za najrevnejše, te zahteve niso prinesle nobenih ukrepov;
F.
ker so v državah v razvoju sistemi vodne infrastrukture pogosto neustrezni, v razvitih pa zastareli;
G.
ker lahko nove tehnološke pridobitve zagotovijo učinkovitejšo in vzdržnejšo rabo vodnih virov ter bi jih bilo mogoče zlasti koristno uporabiti v državah v razvoju;
H.
ker je bil z okvirno direktivo o vodah oblikovan okvir za varovanje in ohranjanje čiste vode v Evropski uniji ter za dolgoročno in trajnostno rabo vode;
I.
ker se dobro stanje vode najbolje doseže z zmanjšanjem izpustov, emisij in uhajanja onesnaževal v okolje;
J.
ker predlagana nova okvira EU za skupno kmetijsko politiko in kohezijsko politiko v kontekstu strategije Evropa 2020 za pametno, trajnostno in vključujočo rast podpirata vključevanje okoljskih in podnebnih vprašanj;
K.
ker je svetovni forum o vodi, ki se sestane vsaka tri leta, edinstvena platforma, kjer se lahko srečajo in razpravljajo predstavniki vodnogospodarske skupnosti ter oblikovalci vodne politike in nosilci odločanja iz vseh delov sveta, pri tem pa poskušajo najti rešitve za zagotavljanje varne oskrbe z vodo;
L.
ker je šesti svetovni forum o vodi, katerega tema je „Čas je za rešitve“, opredelil dvanajst ključnih prednostnih ukrepov v zvezi z vodo, ki so razdeljeni na tri strateške usmeritve: zagotavljanje dobrobiti vsakogar, prispevek h gospodarskemu razvoju in ohranjanje modrega planeta, ter tri pogoje za uspeh;
Zagotavljanje dobrobiti vsakogar
1.
izjavlja, da je voda skupen vir človeštva in zato ne bi smela biti vir nezakonitega dobička ter da bi moral biti dostop do vode temeljna in splošna pravica; pozdravlja dejstvo, da so Združeni narodi priznali človekovo pravico do čiste pitne vode in sanitarij kot pravico, ki izhaja iz pravice do dostojnega življenjskega standarda; poziva, naj se stori vse potrebno, da bo najbolj prikrajšanim skupinam prebivalstva do leta 2015 zagotovljen dostop do vode;
2.
poziva Komisijo in države članice, naj okrepijo svojo zavezo o popolnem doseganju razvojnih ciljev tisočletja Združenih narodov na področju vode in sanitarnih storitev ter naj upoštevajo s tem povezane izide konference Rio+20 o trajnostnem razvoju; poudarja, da bi morali v razpravah na svetovnem forumu o vodi oblikovati strategije in rešitve za kmetijski in gospodarski razvoj, ki bi lahko zagotovil visoko raven razpoložljivosti in kakovosti vode;
3.
poudarja, da je treba oblikovati konkretne zaveze za podpiranje in zaščito vodnih virov, predvsem v okviru prihajajoče konference Rio+20;
4.
meni, da sta javno zdravje in varstvo okolja prednostni nalogi vsake politike gospodarjenja z vodami; poudarja temeljno vlogo, ki jo ima varstvo virov pitne vode za človekovo zdravje; poziva k načrtovanju in izvajanju vodnogospodarskih ukrepov na ravni porečij, ki bodo zajemali celoten hidrološki krog; poudarja, da bi bilo treba onesnaževanje vode obravnavati pri viru, in sicer z omejitvijo količine nevarnih snovi, ki vstopajo v okolje in v območja, ki so vir pitne vode; poziva k izvajanju načela „onesnaževalec plača“;
5.
poudarja vlogo vode za mir in sodelovanje; poziva k sklenitvi in izvajanju mednarodnih sporazumov za skupno upravljanje čezmejnih vodnih površin in podtalnice, ki bodo prebivalstvo in uprave privabili k sodelovanju, da se zagotovi trajnostno gospodarjenje z vodnimi viri ter vzpostavi zaščita pred lokalnimi in mednarodnimi spori;
Prispevek h gospodarskemu razvoju
6.
poudarja, da je treba uravnotežiti različne rabe voda, da se zagotovi povpraševanje po vodi ter njena razpoložljivost in kakovost, zlasti v državah v razvoju; poziva k sprejetju celovitih načrtov gospodarjenja z vodnimi viri skupaj z načrtovanjem rabe zemljišč na mednarodni, nacionalni in lokalni ravni;
7.
poziva k javnim in zasebnim naložbam v raziskave in razvoj inovativnih tehnologij za vodo na vseh področjih; spodbuja uporabo novih vodnih tehnologij, opreme in zmogljivosti v kmetijstvu za pridelavo zadostne in varne hrane na trajnosten način, z bolj učinkovito rabo vode in boljšo rabo neobičajnih vodnih virov, tudi prečiščenih odpadnih voda, za namakanje in industrijo;
8.
poziva k odpravi ovir, ki preprečujejo prenos znanja in tehnologije na področju ohranjanja vodnih virov, zbiranja vode, tehnik namakanja, gospodarjenja s podtalnico, čiščenja odpadnih voda itd.;
9.
poudarja pomen učinkovite rabe vode; poziva k učinkovitejši rabi vode, predvsem v sektorjih, kjer se porabi največ vode, na primer v kmetijstvu, saj je prav v teh sektorjih mogoče zagotoviti največje izboljšanje učinkovitosti; poziva tudi k določitvi minimalnih zahtev učinkovitosti za proizvode, dane na trg EU, ki močno vplivajo na porabo vode, pri čemer je treba upoštevati tudi s tem povezan potencial za prihranek energije;
10.
poudarja, da je trajnostna raba vode nujno potrebna za gospodarstvo, pa tudi za okolje in zdravje; poziva k večji preglednosti shem za določanje cen vode;
Ohranjanje modrega planeta
11.
poudarja, da je voda še zlasti občutljiva za posledice podnebnih sprememb, ki bi lahko povzročile upad količine in kakovosti razpoložljive vode, zlasti pitne, pa tudi čedalje pogostejše in hujše poplave in suše; poziva, naj se v politikah prilagajanja podnebnim spremembam in njihove ublažitve ustrezno upošteva njihov vpliv na vodne vire; poudarja pomen strategij za preprečevanje oziroma ublažitev podnebnih sprememb ter odzivanje nanje pri preprečevanju izjemnih pojavov, povezanih z vodo;
12.
pozive vse države, naj do leta 2015 opredelijo kvantitativne cilje za zmanjšanje kemične in biološke onesnaženosti, ki izhaja iz urbane odpadne vode in dejavnosti na kopnem, da se zaščiti in obnovi kakovost vode ter podpre trajnost vodnih virov in ekosistemov; opominja države članice na njihove obveznosti v skladu z okvirno direktivo o vodah, da se do leta 2015 zagotovi dobro stanje vode; poziva države članice, naj sprejmejo vse potrebne ukrepe in zagotovijo dovolj sredstev za izpolnitev teh ciljev glede kakovosti vode;
Pogoji za uspeh
13.
spodbuja razvoj baze hidrološkega znanja na svetovni ravni in na ravni EU; poziva k razvoju ključnih globalnih kazalnikov kakovosti, količine, razpoložljivosti in cenovne dostopnosti vode, pa tudi kazalnikov učinkovitosti rabe vode na ravni porečij;
14.
podpira razvoj celovitih načrtov upravljanja porečij na globalni ravni; poudarja prvenstveno vlogo, ki jo imajo načrti za upravljanje porečij pri izvajanju vodnogospodarske politike Evropske unije po okvirni direktivi o vodah; poudarja temeljno vlogo regionalnih in lokalnih organov pri cenovno učinkovitem reševanju globalnih vprašanj v zvezi z vodo in pri preprečevanju korupcije;
15.
poziva Komisijo, v imenu Evropske unije, in države članice, naj pristopijo h Konvenciji Združenih narodov o mednarodnih vodnih poteh iz leta 1997, naj spodbujajo uveljavitev sprememb Helsinške konvencije o zaščiti in uporabi čezmejnih vodnih tokov in mednarodnih jezer iz leta 1992, da bi razširili domet tega instrumenta, ki zaenkrat zajema zgolj države UNECE, ter naj spodbujajo širšo ratifikacijo Protokola o zdravju in vodi k helsinški konvenciji iz leta 1992, da bi spodbudili usklajeno in pravično upravljanje z vodo v nacionalnih in mednarodnih porečjih;
16.
poudarja potrebo po tematskem osredotočenju razpoložljivih finančnih sredstev na vodno problematiko in vključevanju vodne problematike v ospredje na vseh političnih področjih, tudi v vseh finančnih in pravnih instrumentih Evropske unije; poudarja, da je reševanje vodnogospodarskih izzivov nujno za uspešen prehod na okolju prijazno gospodarstvo in za njegovo delovanje;
17.
znova poziva Komisijo in Svet, naj spodbujata lokalne organe v Evropski uniji, da delež dajatev, ki jih zberejo od uporabnikov vode in sanitarnih storitev, namenijo za decentralizirane ukrepe sodelovanja; opozarja, da je načelo plačila enoodstotne solidarnostne dajatve za vodo, ki so ga sprejele nekatere države članice, primer, ki bi ga morda kazalo spodbujati;
o
o o
18.
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji, vladam in parlamentom držav članic ter generalnemu sekretarju Združenih narodov.
