10.1.2005
PREDLOG SKUPNE RESOLUCIJE
v skladu s členom 103(4) Poslovnika, ki ga vlagajo:
– Elmar Brok, Antonio Tajani in James Elles, v imenu skupine PPE-DE
– Jan Marinus Wiersma, v imenu skupine PSE
– Cecilia Malmström, v imenu skupine ALDE
– Anna Elzbieta Fotyga in Konrad Szymański, v imenu skupine UEN
in ki nadomesti predloge naslednjih političnih skupin:
– ALDE (B6‑0021/2005)
– PSE (B6‑0025/2005)
– UEN (B6‑0026/2005)
– PPE-DE (B6‑0028/2005)
o čezatlantskih odnosih
Resolucija Evropskega parlamenta o čezatlantskih odnosih
Evropski parlament ,
–
ob upoštevanju Čezatlantske deklaracije o odnosih EU-ZDA iz leta 1990 in Nove čezatlantske agende iz leta 1995,
–
ob upoštevanju resolucije Evropskega parlamenta z dne 22. aprila 2004 o stanju čezatlantskega partnerstva pred vrhom EU-ZDA, ki je potekal 25. in 26. junija 2004 v Dublinu,
–
ob upoštevanju izidov vrha EU-ZDA 25. - 26. junija 2004 v Dublinu,
–
ob upoštevanju člena 103(4) svojega Poslovnika,
A.
ker odnosi med evropsko in ameriško civilno družbo temeljijo na trdni osnovi in skupnih vrednotah, kot so demokracija, človekove pravice in pravna država, ter na trajnostnem gospodarstvu in trajnostnem razvoju,
B.
ob upoštevanju, da je lahko boj proti terorizmu uspešen le, če bo izpeljan v duhu okrepljenega čezatlantskega partnerstva in bo podprt s temeljnimi vrednotami, na katerih je bilo partnerstvo zgrajeno,
C.
ker nove razmere na Bližnjem vzhodu predstavljajo možnost za skupne pobude v regiji, ki bi vodile h končni in celoviti rešitvi spora,
D.
ker nespremenjene razmere v Guantanamo povzročajo napetosti v čezatlantskih odnosih, saj EU takšnih zakonskih in sodnih nepravilnosti, ki ogrožajo najbolj temeljne vrednote pravne države, ne more sprejeti,
E.
ker je vrh EU-ZDA v Dublinu vodil k pomembnemu napredku in dal okrepitvi gospodarskega partnerstva nov zagon, na primer s spodbujanjem napredka na področju finančnih trgov in s pogajanji o Čezatlantskem letalskem sporazumu, ter v skupnih izjavah obravnaval tako razmere na širšem Bližnjem vzhodu kot tudi vidike boja proti terorizmu in širjenju orožja za množično uničevanje,
F.
ker mora biti Nova čezatlantska agenda z decembra 1995 nujno dopolnjena, da bo upoštevala trenutne razmere,
1.
izraža upanje, da bo drugi mandat predsednika Busha in nove administracije vodil k novemu začetku v čezatlantskih odnosih EU-ZDA; izraža pripravljenost Evropske unije, ter zlasti Evropskega parlamenta, za sodelovanje in skupno delo pri razreševanju svetovnih problemov, ki zahtevajo globalna prizadevanja in skupen pristop; (PSE) v tem oziru pozdravlja obisk predsednika Busha v evropskih institucijah februarja 2005;
2.
pozdravlja napredek pri okrepitvi čezatlantskega partnerstva, ki je bil dosežen na zadnjem vrhu EU-ZDA dne 26. junija 2004 na Irskem; meni, da je možnost skupnih ukrepov na različnih področjih dober znak za prihodnost partnerstva in ugotavlja, da je sodelovanje boljše od ločenega delovanja;
3.
se zaveda, da na nekaterih političnih področjih glede analize, prepoznavanja in političnega pristopa obstajajo razlike med EU in ZDA, kot na primer Mednarodno kazensko sodišče in Kjoto; izraža zaskrbljenost, da bi rast ameriškega zveznega proračunskega primanjkljaja utegnila negativno vplivati na svetovno gospodarstvo in ravnovesje mednarodnih denarnih trgov; poziva k nadaljnji razpravi o politikah, kjer ostajajo stališča med EU in ZDA močno deljena in upa, da si bo nova administracija prizadevala za krepitev partnerstva med EU in ZDA;
4.
predlaga vzpostavitev čezatlantske "akcijske skupnosti" za regionalno in globalno sodelovanje ter izzive, ki bi se osredotočala predvsem na izvajanje treh skupnih programov:
a) razvoj mirovne pobude za Bližnji vzhod v dogovoru z vladami in prebivalstvom tega območja, ki bi pripomogla k rešitvi obstoječih sporov, vključno s spodbujanjem demokracije v Palestini, Iranu in Iraku;
b) trud za globalno varnost z upoštevanjem naslednjih prednostnih nalog:
- boj proti mednarodnemu terorizmu in širjenju orožja za množično uničevanje, kot tudi oživitev dogovorjenega nadzora nad orožjem in razoroževanja na multilateralni ravni v okviru sistema Združenih narodov ter na bilateralni ravni,
- potreba po razpravi o virih terorizma preko, na primer, koordinacije na področju razvojne pomoči in podpore nastajajočemu demokratičnemu procesu s polnim spoštovanjem človekovih pravic in mednarodnega prava; poziv obema partnerjema, da aktivno sodelujeta v reformi ZN in še posebej pri sestavi Varnostnega sveta, da bi se povečala njegova učinkovitost, odgovornost in zmogljivost izvajanja odločitev;
- nujnost učinkovitega odziva - na skupni ravni razvojnih ciljev novega tisočletja - na globalne izzive, ki segajo preko državnih meja, zlasti zmanjšanje revščine, nalezljive bolezni in ogroženost okolja, predvsem s spodbujanjem dialoga na temo zaščite podnebja in emisij v prometu; v tem pogledu je mnenja, da ponuja popotresna katastrofa, ki jo je povzročil cunami, možnost skupnega usklajenega delovanja pomoči prizadetim državam s podporo Združenih narodov, kateri mora slediti dolgoročni program sanacije in obnove za zagotovitev trajnostnega razvoja v regiji;
c) nove pobude za krepitev gospodarskega partnerstva, pri čemer naj poudarek leži na posebnih idejah za spodbujanje čezatlantske gospodarske integracije in na delovanju v smeri obsežnega čezatlantskega letalskega sporazuma ter pospešitvi dialoga o ureditvi finančnih trgov, katerega cilj bi bil dinamičen in odprt čezatlantski trg kapitala; meni, da bi lahko tak dialog služil kot vzorec v drugih sektorjih, ter bi tako pripomogel k dokončnemu oblikovanju čezatlantskega trga do leta 2015;
5.
meni, da bi se morala na podlagi zgoraj omenjenih pobud čezatlantska partnerja do decembra 2005 dogovoriti o posodobitvi Nove čezatlantske agende iz leta 1995 ter jo nadomestiti s "Čezatlantskim partnerskim sporazumom", ki bo pričel veljati od leta 2007;
6.
meni, da mora biti popolnoma vzpostavljen čezatlantski dialog zakonodajalcev (Transatlantic Legislators’ Dialogue - TLD), med obema stranema mora biti nemudoma vzpostavljen sistem zgodnjega opozarjanja, trenutna medparlamentarna izmenjava pa mora postopoma preiti v dejansko 'Čezatlantsko skupščino';
7.
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji, parlamentom držav članic in predsedniku ter kongresu Združenih držav Amerike.
