Parlament za manj korenito reformo evropskega vinogradništva
Kmetijstvo
2007-12-12 - 19:11
Poslanci so v sredo v postopku posvetovanja sprejeli dopolnila k predlogu uredbe o skupni ureditvi trga za vino. Parlament nasprotuje liberalizaciji novih nasadov in preusmeritvi sredstev za vinogradništvo v razvoj podeželja, zavzemajo pa se tudi za časovno omejitev krčenja vinogradov na tri leta in so proti prepovedi dodajanja sladkorja.
Predlogi v poročilu, ki ga je pripravil poslanec Giuseppe CASTIGLIONE (EPP-ED, IT), naj bi po mnenju parlamentarcev upoštevali različne vidike glede pomena vinogradništva v Evropi in predstavljali dober kompromis med dostikrat nasprotujočimi si mnenji. Svetu kmetijskih ministrov, ki ima zadnjo besedo o uredbi, pravno gledano sicer ni treba upoštevati izglasovanih dopolnil, saj parlament na področju skupne kmetijske politike nima pristojnosti soodločanja.
V Evropi, zlasti v državah, ki so tradicionalne porabnice vina, poraba vina nenehno upada, kar je glavni vzrok za strukturni presežek vina. Izvoz vina v zadnjih letih zastaja, uvoz pa narašča, zato Komisija predlaga radikalno reformo trga vina, s katero naj bi postal evropski vinogradniški sektor bolj konkurenčen. Ukrepi zajemajo prostovoljno trajno krčenje vinogradov v petih letih, omejevanje pravic do sajenja, ukinitev ukrepov kot sta destilacija in pomoč za mošte, poenostavitev pravil za označevanje vina ter prepoved obogatitve (dodajanja sladkorja). R eforma naj bi potekala v dveh fazah od 2008 do 2013 in nato od leta 2014 naprej.
Predlogi parlamenta
- Liberalizacija novih nasadov: poslanci nasprotujejo popolni liberalizaciji novih nasadov s 1. januarjem 2014. Liberalizacija naj ne bi veljala za vinske sorte z registrirano označbo porekla in geografskim poreklom, medtem ko naj bi se za ostale sorte odločitev sprejela potem, ko bo (predvidoma do leta 2012) izdelana nova študija o delovanju reformnih ukrepov. Pravice do novih nasadov bi morale biti prenosljive znotraj vinorodnih območij, prehodna prepoved do liberalizacije pa naj po mnenju parlamenta ne bi veljale za države članice, ki proizvedejo manj kot 50.000 hektolitrov vina na leto.
- Krčenje vinogradov: parlament meni, da bi morala Komisija premije za krčenje vinogradov izplačati v treh letih, ker bi tako spodbudila vinogradnike, da prej opustijo proizvodnjo. Poslanci predlagajo naslednjo časovno razporeditev izplačil: 510 milijonov evrov za obdobje 2009/2010, 337 milijonov evrov za 2010/2011 in 223 milijonov evrov za 2011/2012. Lestvice za premije za izkrčitev bi morale določati zlasti najnižje in najvišje ravni, ki bi jih države članice dodelile na podlagi pridelka za vsak primer posebej.
- Dodajanje sladkorja in pomoč za mošt: za parlamentarce predlog Komisije o prepovedi dodajanja sladkorja za obogatitev vina in ukinitev pomoči za mošte ni sprejemljiv. Menijo, da uporaba grozdnega mošta za zgoščevanje dejansko prispeva k zagotavljanju ravnovesja na trgu, pomoč za mošte pa bi morala zlasti omogočiti zaščito enoloških postopkov. Parlament tudi meni, da je dodajanje sladkorja (saharoze) v nekaterih vinorodnih območjih nujno za doseganje minimalnega volumenskega deleža alkohola. Povečanje deleža alkohola pa ne bi smelo preseči 3,5 vol. % v vinorodnem območju A , 2,5 vol. % v vinorodnem območju B in 2 vol. % v vinorodni coni C. Študija vplivov reforme leta 2012 bi te mejne vrednosti lahko znižala.
- Destilacija: podporo destilaciji pitnega alkohola bi bilo treba ohraniti, saj gre za edino obliko destilacije, ki odpira dejanske prodajne možnosti. Prav tako je treba ohraniti predpise o obveznem zbiranju in destilaciji stranskih proizvodov vina, da se zagotavlja kakovost evropskih vin. Pomoč naj bi bila namenjena samo destilarnam, ne pridelovalcem.
- Poreklo in označevanje: poleg izvora grozdja bi se moral za pridobitev "označbe porekla" in "geografske označbe" celotni postopek proizvodnje vina (z nekaj izjemami) izvajati znotraj območja, omejenega z ustreznimi predpisi. "Označba porekla" pomeni ime znanega in kakovostnega proizvoda, ki vsebuje tudi ime regije, določenega kraja ali izjemoma geografsko majhne države članice. Samo s tem načelom bo mogoče po mnenju poslancev zagotoviti nadzor kakovosti vina in ohranjanje njegovih lastnosti, ki so povezane predvsem z ozemeljskim izvorom.
Označevanje letnika trgatve, sorte grozdja in dodatni tradicionalni izrazi (postopek proizvodnje, staranje itd.) bi bilo dovoljeno izključno za vina z zaščiteno označbo porekla ali geografsko označbo, ne pa tudi za namizna vina. Za vina z označbo porekla in geografsko bi bilo obvezno tudi označevanje vinorodnega okoliša in vinarja.
- Nacionalni podporni programi in promocija: programi naj bi poleg spodbujanja razvoja in uporabe novih proizvodnih tehnologij, ter nadzora obsega in kakovost proizvodnje prispevali tudi k bolj dejavni promociji evropskih vin na trgu in s tem ponovne osvojitve tistega dela trga, ki so ga zasedla vina iz novih držav proizvajalk. Promocija naj bi bila namenjena tudi prodoru na novo nastajajoče trge.
- Prenos sredstev na razvoj podeželja: parlament nasprotuje prenosu sredstev, ki so sedaj namenjena vinskemu sektorju, v sklad za razvoj podeželja. Tak prenos bi načelno lahko prinesel koristi regijam, ki se ukvarjajo s proizvodnjo vina, vendar pa bi se obenem precejšnja finančna sredstva preusmerila v cilje, ki niso v podporo vinogradništvu.
- Izvajanje reforme: predlagani datum začetka izvajanja reforme (1. avgust 2008) je po mnenju parlamentarcev neizvedljiv, zato naj se prestavi za eno leto, na 1. avgust 2009.
Dodatne informacije o proizvodnji vina v EU
Evropska unija zaseda vodilno mesto na mednarodnem trgu za vino. Ima 40 odstotkov svetovnih vinogradniških površin in predstavlja 65 odstotkov vse proizvodnje, za katero skrbi več kot milijon in pol posestev. Prav tako je s 57 odstotki svetovne porabe največji potrošnik vina na mednarodni ravni in s 65 odstotki vsega izvoza tudi največji izvoznik.
Skupna površina vinogradov v EU se neprestano manjša in je s 4,5 milijona hektarjev leta 1976 padla na 3,2 milijona hektarjev leta 2004, po pristopu Romunije in Bolgarije pa se je dvignila na 3,65 hektarjev. Niha tudi proizvodnja: od konca devetdesetih let dalje je na splošno upadala, vendar je začela ponovno naraščati in se je v vinskem letu 2004/2005 ustalila nad povprečjem, slabe vremenske razmere pa so zelo vplivale na vinsko leto 2005/2006, ko je bila proizvodnja v EU-27 za približno 4 odstotke nižja od povprečne proizvodnje v obdobju 1999–2003. Kaže, da bo tudi vinsko leto 2006/2007 eno od najmanj produktivnih v zadnjem desetletju.
Največji del proizvodnje vina v Evropi je namenjen neposredni prehrani ljudi. Čeprav se je ta poraba v velikih državah članicah proizvajalkah zmanjšala, je povpraševanje obenem naraslo v drugih članicah. Analiza podatkov o porabi v EU-15 je pokazala, da se je med 1984 in 2004 povpraševanje v teh državah v 20 letih skupaj zmanjšalo za 15 milijonov hektolitrov, kar je 750.000 hektolitrov letno, t.j. 0,65-odstotno znižanje letno. Manjše povpraševanje zadeva predvsem namizna vina, medtem ko je v istem obdobju povpraševanje po kakovostnih vinih naraslo.
V mednarodni trgovini je izvoz evropskega vina v obdobju 1999–2006 narasel z 10,8 milijona hektolitrov na 17,8 milijona hektolitrov leta 2006, kar predstavlja 65-odstotno rast. V istem obdobju pa se je še bolj povečal uvoz: iz 5,2 milijona hektolitrov leta 1999 je narasel na 11,7 milijona hektolitrov leta 2006, kar predstavlja 125-odstotno povečanje. Vendar kaže, da se je po letu 2004 naraščanje umirilo, kar dokazuje tudi dejstvo, da se je v primerjavi z letom 2005 uvoz v EU-27 leta 2006 povečal za manj kot 0,3 milijona hektolitrov. Presežki vina po podatkih Komisije znašajo okoli 15 milijonov hektolitrov, kar je 8,4 odstotka proizvodnje v EU-27.
Vinogradništvo je ključni element evropskega kmetijskega modela, saj zajema več kot 1,6 milijona vinogradov na približno dveh odstotkih kmetijskih zemljišč v EU-25. K skupni vrednosti kmetijske proizvodnje Unije prispeva 5,4 odstotka, predstavlja pa samo 2,5 odstotka odhodkov Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS). Pridelava vina deluje pozitivno na okolje, predvsem zato, ker vinogradi ščitijo tla pred erozijo in vključujejo široko uporabo naravnih virov. Evropsko vinogradništvo pokriva 60 odstotkov svetovne proizvodnje in pomeni okrog 10 odstotkov vrednosti kmetijske proizvodnje v Franciji, Italiji, Avstriji, na Portugalskem, v Luksemburgu in v Sloveniji ter nekaj manj v Španiji. Največja pridelovalka vina v Evropi je Francija, ki letno pridela približno 55 milijonov hektolitrov vina. Sledita ji Italija (51 milijonov hektolitrov) in Španija (43 milijonov hektolitrov). Uvoz iz štirih največjih ne-evropskih držav proizvajalk vina se je v zadnjih desetih letih skokovito povečal. Tako se je uvoz iz Južne Afrike povečal za 770 odstotkov, iz Avstralije za 500 odstotkov, iz Čila za 270 odstotkov in iz ZDA za 160 odstotkov.
20071211IPR14760
-//EP//DTD IM-PRESS 20050901 IPR DOC XML V0//EN
-//EP//STYLESHEET IM-PRESS 20050901 IPR DOC XML V0//EN
