20. 9. 2011 B7-0522/2011 PREDLOG RESOLUCIJE k vprašanjema za ustni odgovor B7‑0436/2011 in B7‑0437/2011
v skladu s členom 115(5) poslovnika
o oblikovanju skupnega stališča EU pred konferenco Združenih narodov o trajnostnem razvoju (Rio+20)
Karl-Heinz Florenz
,
Vittorio Prodi
,
Corinne Lepage
,
Sandrine Bélier
,
Miroslav Ouzký
,
Kartika Tamara Liotard
v imenu Odbora za okolje, javno zdravje in varnost hrane
PE472.703v01-00 B7‑0522/2011 Resolucija Evropskega parlamenta o oblikovanju skupnega stališča EU pred konferenco Združenih narodov o trajnostnem razvoju (Rio+20)
Evropski parlament ,
– ob upoštevanju konference Združenih narodov o trajnostnem razvoju (Rio+20), ki bo junija 2012 v Riu de Janeiru, na kateri bosta v ospredju dve vprašanji: zeleno gospodarstvo v okviru trajnostnega razvoja in izkoreninjanja revščine ter institucionalni okvir za trajnostni razvoj,
– ob upoštevanju vprašanj Komisiji in Svetu o ciljih EU na konferenci Združenih narodov o trajnostnem razvoju (Rio+20), ki bo junija 2012 v Riu de Janeiru (O-B7 000/2011, O-B7 000/2011),
– ob upoštevanju sporočila Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu socialno-ekonomskemu odboru in Odboru regij „Vrh Rio+20: na poti k okolju prijaznemu gospodarstvu in boljšemu upravljanju“ ( KOM(2011)0363 ),
– ob upoštevanju izidov konference o biotski raznovrstnosti, ki je bila leta 2010 v Nagoji na Japonskem,
– ob upoštevanju Kjotskega protokola iz leta 1997,
– ob upoštevanju Deklaracije tisočletja Združenih narodov z dne 8. septembra 2000, ki postavlja razvojne cilje tisočletja kot skupne cilje mednarodne skupnosti za izkoreninjenje revščine,
– ob upoštevanju globalne pobude z naslovom „Ekonomija ekosistemov in biotska raznovrstnost“ (TEEB), ki so jo junija 2007 odobrili voditelji skupine držav G8 ter njenih rezultatov, objavljenih v letih 2009 in 2010,
– ob upoštevanju poročil o oceni Medvladnega foruma o podnebnih spremembah,
– ob upoštevanju Konvencije ZN o pravicah avtohtonih prebivalcev,
– ob upoštevanju poročila organizacije za mednarodno oceno kmetijske znanosti in tehnologije za razvoj (IAASTD), ki je bilo sprejeto leta 2008,
– ob upoštevanju poročila z naslovom „Agroekologija in pravica do hrane“, ki ga je pripravil posebni poročevalec ZN o pravici do hrane in je bilo predstavljeno v Svetu ZN za človekove pravice dne 8. marca 2011,
– ob upoštevanju člena 115(5) in člena 110(2) svojega poslovnika,
A. ker kljub napredku na področju trajnostnega razvoja po vrhih v Riu de Janeiru leta 1992 in v Johannesburgu leta 2002 še vedno ostajajo velike vrzeli in izzivi pri izvajanju, številne zaveze mednarodne skupnosti pa še niso bile v celoti izpolnjene,
B. ker se bodo trije cilji vrha Rio+20 nanašali na zagotavljanje obnovljene politične zaveze trajnostnemu razvoju, ocenjevanje dosedanjega napredka in preostalih vrzeli pri izvajanju sklepov pomembnejših vrhov o trajnostnem razvoju ter soočanje z novimi in nastajajočimi izzivi,
C. ker bi morali povečati sinergijo med tremi konvencijami iz Ria, in sicer o biotski raznovrstnosti, podnebnih spremembah in dezertifikaciji,
D. ker kar 1,4 milijarde ljudi še vedno živi v skrajni revščini, polovica od tega v podsaharski Afriki; ker je šestina svetovnega prebivalstva podhranjena, pri čemer se nezanesljivost preskrbe s hrano povečuje, brezposelnost ali podzaposlenost pa še naprej pestita velik delež prebivalstva držav v razvoju; ker se 70 % prebivalstva preživlja z manj kot dolarjem na dan,
E. ker podnebne spremembe resno ogrožajo zmanjševanje revščine, človekove pravice, mir in varnost ter doseganje razvojnih ciljev tisočletja v številnih državah v razvoju,
F. ker naj bi število svetovnega prebivalstva leta 2050 naraslo na najmanj 9 milijard, s čimer se bo povpraševanje po omejenih naravnih virih in zmogljivostih za upravljanje obilice odpadkov, ki iz tega izhajajo, še povečalo,
G. ker so zaradi vse večje potrebe po vodi, zemlji in gozdovih ti viri še bolj izčrpani in degradirani; ker se izgubljanje biotske raznovrstnosti, čezmerni ribolov, degradacija ekosistemov in krčenje gozdov nadaljujejo zaskrbljujoče hitro,
H. ker še vedno narašča raven svetovnih emisij toplogrednih plinov,
I. ker imajo svetovni oceani ključno vlogo v globalnih podnebnih procesih, zlasti kar zadeva skladiščenje ogljika, predstavljajo pomemben vir energije, omogočajo bogastvo biotske raznovrstnosti, zagotavljajo pomemben način prevoza in trajnostne možnosti preživetja, pa tudi bistvene elemente, potrebne za življenje, vključno s hrano, zdravili in sladko vodo; ker podnebne spremembe, netrajnostne ribolovne prakse ter nenadzorovano uničevanje morskih ekosistemov, habitatov in vrst, poleg drugih negativnih posledic, ogrožajo sposobnost oceanov za nadaljnje zagotavljanje omenjenih storitev,
J. ker je pri 80 % ribjega staleža na svetu stopnja največjega dovoljenega izkoriščanja že dosežena ali celo presežena in ker je približno 20 % svetovnega prebivalstva neposredno odvisnega od ribolova, ki predstavlja njihov osnovni vir beljakovin,
K. ker je zaradi okoljskih katastrof vedno več razseljenih oseb; ker je treba vzpostaviti mednarodni status za podnebne in okoljske begunce,
L. ker so ženske in otroci še posebej izpostavljeni posledicam podnebnih sprememb, zlasti v državah v razvoju in najmanj razvitih državah; ker je veliko število žensk še vedno marginaliziranih in so žrtve diskriminacije,
M. ker prihodnji izzivi niso izolirana, temveč medsebojno povezana in odvisna vprašanja; ker je konferenca Rio+20 edini večstranski forum, ki obravnava vse tri stebre trajnostnega razvoja in tako zagotavlja celovit pristop,
N. ker lahko pristop trojne spirale, uporabljen v Programu ZN za okolje (UNEP), služi kot dobra podlaga za razpravo,
O. ker so cenovno dostopne rešitve za številne izzive na področju trajnosti že na voljo; ker je na primer donosnost naložb za ohranjanje biotske raznovrstnosti in ekosistemskih storitev lahko tudi stokratna,
P. ker so omejitve uporabnosti BDP kot kazalnika blaginje in razvoja splošno priznane,
Q. ker je treba spodbujati trajnostno porabo in proizvodnjo,
R. ker je treba spodbujati socialno vključujočo, zdravo, varno in pravično družbo, ki spoštuje temeljne pravice in kulturno raznolikost ter ustvarja enake možnosti in preprečuje diskriminacijo v vseh oblikah,
S. ker dobro okoljsko upravljanje presega institucionalne ureditve in vključuje preglednost, odgovornost in udeležbo civilne družbe; ker načelo št. 10 deklaracije iz Ria potrjuje, da je okoljska vprašanja najbolje obravnavati tako, da sodelujejo vsi zadevni državljani, in poudarja, da je treba zagotoviti dostop do informacij v zvezi z okoljem, pravico do sodelovanja pri odločanju in učinkovit dostop do sodnih in upravnih postopkov,
T. ker so korenite spremembe na geopolitičnem področju v zadnjih dvajsetih letih, ko so nekatere države v razvoju postale pomembni gospodarski in politični akterji, privedle do novega razmerja moči in vpliva, kar prinaša nove vloge in odgovornosti,
U. ker je treba Združenim narodom pred 1. novembrom predložiti prispevke za izhodišče pogajanj, ki se bodo začela v začetku leta 2012,
1. pozdravlja odločitev generalne skupščine Združenih narodov v resoluciji št. 64/236, da bo junija 2012 v Riu de Janeiru sklicala konferenco Združenih narodov o trajnostnem razvoju na najvišji možni ravni, s čimer bodo imeli svetovni voditelji enkratno priložnost, da določijo agendo za trajnost za naslednjih deset let ter hkrati ponovno potrdijo potrebo po svetovni solidarnosti; poziva, naj bodo države zastopane na ravni predsednikov držav in/ali vlad;
2. pozdravlja sporočilo Komisije z naslovom „Rio+20: na poti k okolju prijaznemu gospodarstvu in boljšemu upravljanju“; vendar meni, da zaradi poudarka na okolju prijaznem gospodarstvu in zasebnem sektorju ne bi smeli pozabiti, da je treba okrepiti vlogo državljanov in spodbujati dobro okoljsko upravljanje, ki presega institucionalne ureditve; poudarja, da lahko EU pri tem prispeva pomembne izkušnje, in sicer v zvezi z izvajanjem načela št. 10 deklaracije iz Ria;
3. poziva Komisijo in Svet, naj zagotovita, da bo Združenim narodom pred 1. novembrom 2011 posredovano trdno in enotno stališče EU za izhodišče pogajanj, ki se bodo začela v začetku leta 2012;
4. poudarja, da mora biti trajnostni razvoj v ospredju vseh postopkov in politik EU, če naj ta zagotovi skladnost znotraj Unije in s svojimi mednarodnimi prizadevanji;
5. poudarja, da je vrh Rio+20 enkratna priložnost, da se na svetovni ravni okrepijo politična volja za trajnostni razvoj in partnerstva med industrializiranimi državami in državami v razvoju;
6. poudarja, da je nujno treba povečati pripravljenost in dinamiko pri izvajanju in mednarodnem upravljanju politik za trajnostni razvoj, ki zelo počasi napredujejo;
7. poziva Komisijo in Svet, naj zagotovita, da izid vrha Rio+20 ne bodo samo dobronamerne izjave, ampak oprijemljivi ukrepi, odgovorni cilji in načini za njihovo merjenje, ki jih potrebujemo za sprožanje sinergije med elementi trajnostnega razvoja;
8. izraža zaskrbljenost zaradi izpostavljanja „okolju prijaznega gospodarstva“, ki predstavlja eno od dveh glavnih tem vrha v Riu, in vztraja, da je treba „okolju prijazno gospodarstvo“ razumeti kot celotno gospodarstvo, ki deluje znotraj omejitev trajnosti, kar zadeva biotsko raznovrstnost, ohranjanja ekosistemskih storitev, zaščite podnebja in uporabe naravnih virov; poudarja, da bi se morali v večji meri osredotočiti na človeški, okoljski in naravni kapital ter da trajnostni razvoj zajema veliko več kot le okolju prijazno gospodarstvo;
9. meni, da bi moral biti poudarek vrha Rio+20 na krepitvi povezav med okoljskimi, gospodarskimi in socialnimi agendami, da jih ne bi več obravnavali kot tri neodvisne stebre, ampak bi do tega uporabili bolj celovit in soodvisen pristop;
10. meni, da se na prihodnje izzive ne bi smeli odzvati z upočasnitvijo rasti, ampak s spodbujanjem trajnostne rasti in okolju prijaznega gospodarstva, kar odpira priložnosti vsem državam ne glede na njihovo stopnjo razvoja in gospodarsko strukturo;
11. poudarja, da se je treba spopadati z novimi in nastajajočimi izzivi, kot sta omejenost virov in njena vloga v konfliktih;
12. poudarja, da predstavlja pravičnost temeljni kamen za spremembo vzorca, ki jo je treba doseči, in da mora biti ta zagotovljena na globalni ravni, s čimer bi, s pomočjo razvitih držav, omogočili, da bodo manj in najmanj razvite države napredovale hitreje kot po običajni razvojni krivulji in dosegle boljši položaj na področju človekove blaginje, tudi v obliki meddržavne in medgeneracijske enakosti;
13. poudarja, da bi morali na vrhu Rio+20 zastaviti posebne in konkretne cilje ter načine za njihovo ocenjevanje in spremljanje, ter v zvezi s tem poziva k sprejetju načrta za okolju prijazno gospodarstvo;
14. poudarja, da je za uspešen prehod na okolju prijazno gospodarstvo v okviru izkoreninjenja revščine treba povezati varstvo okolja in človekove pravice ter obravnavati naslednje tri medsebojno povezane razsežnosti politike:
- vlaganje v trajnostno upravljanje najpomembnejših virov in naravnega kapitala na podlagi usklajenih prizadevanj ter raziskav in razvoja,
- vzpostavitev pravilnih tržnih in regulativnih pogojev v duhu načela enakosti,
- izboljšanje upravljanja ter sodelovanja civilne družbe in zasebnega sektorja;
15. poudarja, da je treba za spodbujanje prevzemanja poštenega deleža odgovornosti za svetovni trajnostni razvoj vključiti načelo skupnega, a raznolikega pristopa, previdnostno načelo, načelo onesnaževalec plača in načelo razširjene odgovornosti proizvajalca; poudarja, da bi si politike za okolju prijazno rast morale prizadevati za vsestransko koristne rešitve s spodbujanjem podjetništva, konkurenčnosti in inovativnosti v vseh sektorjih in z osredotočanjem na področja, kjer so izboljšave ekonomsko in okoljsko najbolj učinkovite;
16. poudarja, da se mora okolju prijazno gospodarstvo osredotočiti na ločitev gospodarske dejavnosti od uporabe virov in degradacije okolja;
17. poziva Komisijo in Svet, naj zagotovita, da si bodo udeleženci vrha Rio+20 prizadevali poiskati rešitev za vztrajno in vse večje pomanjkanje lastniškega kapitala na svetovni in nacionalni ravni, ki je posledica sedanjega gospodarskega modela;
18. ponovno izraža prepričanje, da gre najbolj varne, praktične in zlahka dostopne rešitve za skupek težav, povezanih s podnebnimi spremembami, izgubo biotske raznovrstnosti in širjenjem puščav, iskati v zaščiti in širjenju naravnih ekosistemov;
19. poudarja, da bi morali na vrhu Rio+20 razpravljati o celovitem pristopu do številnih izzivov, kot so izkoreninjenje revščine, zdravje, preskrba s hrano, zaposlovanje, enakost spolov in oskrba z energijo; poudarja, da teh težav ne moremo reševati ločeno in da zanje ni nobene čudežne rešitve, zaradi česar je sodelovanje še toliko pomembnejše; v tem okviru poudarja nepogrešljivo vlogo zdravih in naravnih ekosistemov pri doseganju razvojnih ciljev tisočletja;
20. poziva udeležence vrha Rio+20, naj vztrajajo, da je treba pri zagotavljanju učinkovitosti obstoječega pravnega okvira za varstvo okolja doseči hiter napredek s spodbujanjem držav k pridružitvi že obstoječim mednarodnim instrumentom, držav podpisnic pa k njihovi čimprejšnji ratifikaciji;
Ukrepi na področju virov in naravnega kapitala
21. poudarja, da je treba za prehod na okolju prijazno gospodarstvo čim prej ukrepati na področju zaščite ekosistemov, učinkovitih in trajnih virov in naravnega kapitala, ob hkratnem spodbujanju trajnostne porabe in proizvodnje; poudarja, da je treba izvajati sedanje pobude za okrepitev zmogljivosti;
22. ponavlja, da koncept „okolju prijaznega gospodarstva“, ki ga zagovarja Komisija, ne bo samodejno prinesel blaginje revnim in izpolnil razvojnih ciljev tisočletja, če gospodarstvo ne bo pravilno upravljano, naravni kapital učinkovito in pravično urejen, dostop do razdeljevanja pa enako zagotovljen sedanjim in prihodnjim generacijam;
23. poudarja potrebo po oblikovanju in izvajanju načrtov za trajnostno proizvodnjo in porabo ter po ohranjanju učinkov rabe naravnih virov krepko pod varnimi ekološkimi omejitvami;
24. poudarja, da je odločilni pogoj za razvoj in izkoreninjenje revščine pravičen in nepristranski dostop do virov in njihova porazdelitev na sedanje in prihodnje generacije, države v razvoju ter regionalni in lokalni organi pa morajo imeti , koristi od svojih naravnih virov, in sicer na čim bolj trajnosten in vključujoč način; poudarja, da je sodelovanje vseh držav na tem področju bistvenega pomena za vzpostavitev trajnostne družbe; opozarja, da bodo posledice podnebnih sprememb najbolj prizadele najrevnejše segmente svetovnega prebivalstva, zato jim je treba pomagati, da se jim prilagodijo, zlasti pa je treba upoštevati potrebe in znanja žensk in najbolj ranljivega prebivalstva;
25. poudarja, da je treba realno vrednotiti vire, naravni kapital in ekosistemske storitve, ob upoštevanju različne kulturne vrednosti, ki jo imajo kot sredstvo za preživetje ali kot naravna krajina, pri čemer naravnih sistemov ne bi smeli obravnavati zgolj kot blago; poziva k uvedbi računovodskih postopkov za naravni kapital in njihovi vključitvi v gospodarske računovodske strukture ter politično odločanje;
26. meni, da so industrializirane države odgovorne tudi za zagotavljanje podpore državam v razvoju pri njihovih prizadevanjih za razvoj, pa tudi za to, da tem državam omogočijo, da ne zagrešijo istih napak glede naravnih virov in netrajnostnih načinov razvoja;
27. poudarja, da imata pridobivanje in raba virov velik vpliv na okolje in lokalne skupnosti; poziva Komisijo, naj pojem internalizacije zunanjih stroškov za okolje in skupnosti vključi v razprave in pogajanja na vrhu Rio+20;
28. opozarja, da je nujno treba obravnavati redke vire, kot so surovine, njihovo trajnostno rabo in možnosti za recikliranje;
Voda
29. poudarja, da bi morali udeleženci vrha Rio+20 obnoviti svoja prizadevanja za spodbujanje zaščite vodnih virov in trajnostnega upravljanja vode kot javne dobrine; meni, da bi vzpostavitev mednarodnih partnerstev na tem področju pripomogla doseči ta cilj, zlasti s programi prilagajanja na podnebne spremembe, namenjenimi zbiranju vode tam, kjer pade;
30. poudarja, da resolucija generalne skupščine Združenih narodov z dne 28. julija 2010 priznava dostop do pitne vode kot človekovo pravico, in poziva k posebni zaščiti vode kot elementa, ki je zlasti občutljiv za posledice podnebnih sprememb, kar bi lahko povzročilo zmanjšanje količine in kakovosti razpoložljive vode, zlasti pitne;
31. poziva vrh Rio+20, naj zagotovi, da bo človekova pravica do vode in sanitarnih sredstev dosežena na svetovni ravni;
32. poudarja pomen integriranega sistema upravljanja porečij in poziva h krepitvi politik za izboljšanje dostopa do vode, njenega zadrževanja, kakovosti in učinkovitosti ter k izboljšanju čezmejnega sodelovanja v čezmejnih porečjih;
Morsko okolje in oceani
33. poudarja, da je treba izboljšati upravljanje in okrepiti zaščito morskega okolja, biotsko raznolikost morij in oceanov; meni, da bi morali morja in oceani poleg podnebnih sprememb in zaščite biotske raznovrstnosti postati eden glavnih stebrov okvira iz Ria;
34. udeležence vrha Rio+20 poziva, naj pričnejo pogajanja za sprejetje mednarodnih pravnih instrumentov za:
- nadzor nad onesnaževanjem morij in oceanov s kopnega,
- trajnostno upravljanje in ocenjevanje človekovih dejavnosti na območjih, ki niso pod nacionalno jurisdikcijo;
- ohranjanje morske biotske raznovrstnosti ter uvedbo in priznavanje zaščitenih morskih območij v mednarodnih vodah;
Takšni instrumenti bi vzpostavili pravni okvir za večnamenska zaščitena morska območja, presojo vplivov na okolje ter pravično in enakopravno delitev koristi, ki izhajajo iz rabe genetskih in drugih virov. V sporazumu je treba določiti tudi mehanizme nadzora in izvrševanja;
35. poziva k hitri vzpostavitvi sistema za globalno spremljanje morskega ekosistema, s katerim bi sledili spremembam v morskih ekosistemih in ribolovnih virih;
36. meni, da bi si morali močno prizadevati za trajnostno upravljanje ribištva, in sicer: z zagotovitvijo obnovljene politične zaveze k izvajanju mednarodnih sporazumov o ohranjanju in trajnostnem upravljanju živih morskih virov; z dogovorom glede postopka za pregled izvajanja, s katerim bi zagotovili, da se ribolov lahko nadaljuje le, če je njegovo upravljanje skladno z mednarodnimi obvezami; in z okrepitvijo regionalnih organizacij za upravljanje ribištva ter uvedbo dobre prakse v zvezi z institucijami, preglednostjo in odgovornostjo ter z mehanizmi nadzora in izvrševanja;
37. vztraja, da je treba pri vseh dejavnostih, ki vplivajo na življenjsko okolje, uporabiti previdnostno načelo in ekosistemski pristop;
Energija
38. opozarja na vse večje pomanjkanje fosilnih energetskih virov, kot so nafta, zemeljski plin ali premog; na njihov prispevek k učinku toplogrednih plinov, pri čemer pa je treba za nekonvencionalne vire opraviti presojo vplivov na okolje in presojo produktivnosti;
39. opozarja pred kakršnimi koli dejavnostmi za iskanje in črpanje nafte v okviru lajšanja prehoda k proizvodnji energije brez ogljika na mednarodni ravni na ekološko občutljivih območjih na morju, kot je območje Arktike, in nasprotuje pridobivanju nafte iz katranskega peska in oljnih skrilavcev;
40. poudarja, da je treba za prehod na okolju prijazno gospodarstvo korenito preoblikovati energetski sektor, da bi spodbudili energijo iz obnovljivih virov in energetsko učinkovitost, pa tudi splošen dostop do energije za revne ter elektrifikacijo, zlasti v najmanj razvitih državah; poudarja, da sta potrebna tehnologija za energijo iz obnovljivih virov in (medsektorski) prenos tehnologije ter znanja in izkušenj, zlasti da se podpre uporaba energije iz manjših in lokalnih obnovljivih virov, da ne bi ovirali pravice do razvoja teh držav;
41. poziva k globalnim ciljem in ukrepom za povečanje uporabe energije iz obnovljivih virov in energetske učinkovitosti po vsem svetu;
42. meni, da bi lahko z energijo iz obnovljivih virov in energetsko učinkovitostjo ublažili podnebne spremembe, prispevali k socialnemu in gospodarskemu razvoju, povečali zanesljivost oskrbe ter zagotovili okoljske in zdravstvene koristi;
43. poziva vrh Rio+20, naj zagotovi, da bo trajnost biogoriv in bioenergetskih proizvodov zajamčena, ter s tem zvezi poudarja, da je treba celovito spoštovati človekove pravice in varstvo okolja;
44. meni, da kratki časovni okviri, ki se uporabljajo v sedanji računovodski metodologiji za toplogredne pline iz rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva (GHG LULUCF), ogrožajo dosežke na področju prihranka toplogrednih plinov; poziva k reviziji te metodologije, da bi ohranili sposobnost prilagajanja naravnih ekosistemov;
45. meni, da morali biti zunanji stroški oskrbe z energijo vključeni v ceno energije;
46. opozarja na tveganja, povezana z jedrsko energijo, ki jih je ponovno potrdila nesreča v Fukušimi; poziva k postopnemu opuščanju obstoječih jedrskih elektrarn in nasprotuje izgradnji novih;
Kmetijstvo in zanesljiva preskrba s hrano
47. poudarja, da je dostop do ustrezne in zdrave hrane osnovna človekova pravica, zato poziva k sprejetju odločnih in usklajenih ukrepov proti temeljnim vzrokom lakote, ki jih povzroča človek, in za zagotavljanje samopreskrbe s hrano v državah v razvoju;
48. poudarja, da je treba v okviru izkoreninjanja revščine spodbujati trajnostno, ekološko kmetijstvo majhnega obsega ter ugotavlja, da ustrezni večnamenski sistemi kmetovanja z majhnimi posledicami, pri katerih se uporabljajo tradicionalni viri semen, že obstajajo, zato bi jih bilo treba spodbujati; poziva k zagotavljanju dostopa do semen za vse segmente prebivalstva; poudarja, da gensko spremenjeni pridelki in monokulture ne sodijo v trajnostni razvoj;
49. se strinja z mnenjem Komisije, da bi morali okrepiti obstoječe pobude za spodbujanje trajnostnega kmetijstva, ki temeljijo na večstranskem ukrepanju (kot je FAO), regionalnih, nacionalnih in lokalnih dejavnostih (kot so ekološko kmetovanje, kmetijstvo v območjih z visoko naravno vrednostjo, energijsko učinkoviti rastlinjaki, trajnostni prostori za živali, precizno kmetijstvo, ogljično nevtralno kmetijsko podjetništvo, fermentacija biomase in gnoja) in poslovnih dejavnostih, ter da bi morali poleg tega sprožiti nove pobude in partnerstva v okviru ureditev upravljanja Odbora za zanesljivost svetovne preskrbe s hrano, da bi bili poraba in proizvodnja hrane bolj trajnostni in da bi spodbudili prilagodljivost skupnosti in zmanjšali lakoto;
50. poziva k ukrepom na svetovni ravni, s katerimi bi povečali preglednost na blagovnem trgu in zaustavili finančne špekulacije, ki prispevajo k veliki spremenljivosti cen hrane in posledičnim svetovnim krizam, povezanim s hrano, in sicer s sprejetjem priporočil posebnega poročevalca Združenih narodov o pravici do hrane; je zaskrbljen zaradi globalnih trendov, ki kažejo, da tuji subjekti pridobivajo obsežna zemljišča v državah v razvoju; poudarja, da je treba ta trend zaustaviti, če želimo zagotoviti zanesljivo preskrbo s hrano in zaščititi pravice malih kmetov ter domorodnih skupnosti;
51. obžaluje počasen napredek pri pogajanjih in zavezah v okviru Konvencije ZN za boj proti dezertifikaciji; meni, da so tla omejen vir ter da se je treba na svetovni ravni odzvati na degradacijo tal in spremembo rabe zemljišč; poziva k konkretnim dejanjem, učinkovitim ukrepom in spremljanju, zlasti v zvezi s proizvodnjo biogoriv;
52. poudarja bistveni pomen izkoriščanja celotnega potenciala in zavarovanja lastninskih pravic malih in domorodnih pridelovalcev ter družinskih kmetij, ki zagotavljajo večino svetovne preskrbe s hrano in potrebujejo posebno podporo za proizvodnjo in dostop do trga;
53. poudarja potrebo po uporabnih raziskavah in inovacijah na področju kmetijstva, s katerimi bi spodbudili trajnostne rešitve, kot je precizno kmetijstvo, ki zmanjšuje potrebe po namakanju in fitofarmacevtskih sredstvih;
54. se strinja s priporočilom, ki so ga Organizacija ZN za prehrano in kmetijstvo (FAO), Mednarodni sklad za razvoj kmetijstva (IFAD), Mednarodni denarni sklad (IMF), Organizacija za gospodarsko sodelovanje in razvoj (OECD), konferenca ZN za trgovino in razvoj (UNCTAD), svetovni program za hrano (WFP), Svetovna banka, Svetovna trgovinska organizacija, Mednarodni inštitut za raziskovanje politike hrane (IFPRI) in delovna skupina ZN na visoki ravni podale skupini držav G20, v katerem so države pozvale k odpravi določb v veljavnih nacionalnih politikah, ki omogočajo subvencioniranje ali odrejajo proizvodnjo ali porabo biogoriv, vsaj dokler ne bodo vzpostavljena zagotovila za odpravo konkurence s proizvodnjo hrane, biotsko raznovrstnostjo in zaščito podnebja;
Gozdovi
55. poudarja, da krčenje in propadanje gozdov povzroča težko popravljivo okoljsko in družbeno škodo, kot so dolgoročne motnje vodnih pogojev, nastajanje step in širjenje puščav, podnebne spremembe in izguba biotske raznovrstnosti, revščina na podeželju in konflikti zaradi zemlje, dostopa do virov ter pravic in koristi, katere skupni ekonomski stroški močno presegajo izdatke za zaščitne in izboljševalne ukrepe; meni, da bi si morali udeleženci vrha Rio+20 za cilj zastaviti vzpostavitev participativnega upravljanja gozdov, pravično in enakopravno delitev koristi ter ohranjanje in trajnostno rabo gozdov po vsem svetu;
56. poudarja, da je treba spodbujati trajnostno upravljanje gozdov in preprečevati njihovo krčenje, med drugim z zaprtjem trgov za nezakonito ali netrajnostno posekani les; poudarja, da je treba za uresničitev tega cilja vzpostaviti partnerstva z vladami, lokalnimi skupnostmi in domorodnimi skupinami, civilno družbo in zasebnim sektorjem;
57. v tem okviru poudarja potrebo po izpolnitvi zavez iz Nagoje, ki določajo, da je treba stopnjo izgube naravnih habitatov, vključno z gozdovi, do leta 2020 najmanj prepoloviti oziroma jo, kjer je to izvedljivo, približati nični stopnji;
58. meni, da bi bilo treba instrument REDD+ Okvirne konvencije Združenih narodov o spremembi podnebja oblikovati tako, da bo zagotavljal spoštovanje splošnih ciljev za zaščito gozdov in prispeval k njihovemu uresničevanju ter da bi bilo na primer treba razviti posebno infrastrukturo za satelitsko opazovanje in opazovanje na kraju samem, da bi ocenili zajem ogljika v ohranjenem gozdu; hkrati je treba instrument oblikovati tako, da bo zagotavljal spoštovanje človekovih pravic in ustreznih določb Konvencije o biološki raznovrstnosti; zato poziva k večji preglednosti pri dodeljevanju ustreznih sredstev in k strožjemu nadzoru; poudarja, da bi moral biti instrument REDD+ zasnovan tako, da bo zagotavljal znatne koristi za biotsko raznovrstnost in življenjsko pomembne ekosistemske storitve, ki presegajo ublažitev podnebnih sprememb, ter prispeval h krepitvi pravic in izboljšanju možnosti preživetja ljudi, ki so odvisni od gozdov, predvsem pa domorodnih in lokalnih skupnosti;
59. izraža zaskrbljenost zaradi novega zakonika o gozdovih, ki naj bi ga sprejel brazilski senat, kar bo še pospešilo izsekavanje gozdov v brazilskem delu Amazonije ter preprečevalo mednarodna prizadevanja za ublažitev podnebnih sprememb;
60. poziva Brazilijo, ki bo gostila vrh, naj sprejme jasno zavezo, da bo zaščitila amazonski pragozd in odpravila kaznivo nadlegovanje predstavnikov civilne družbe, ki si prizadevajo za varstvo okolja;
61. poziva Komisijo, naj pred vrhom Rio+20 zagotovi študijo z ocenami o vplivu porabe živilskih in neživilskih proizvodov v EU na krčenje gozdov; poziva, naj se v študiji ocenijo tudi vplivi obstoječih politik in zakonodaje EU na krčenje gozdov ter nakažejo nove politične pobude za odpravo ugotovljenih vplivov;
Kemikalije in nevarne snovi
62. podpira mnenje Komisije, da je skrajni čas za vzpostavitev trdnejše in bolj usklajene mednarodne ureditve o uporabi kemikalij in nevarnih snovi, ter da bi morali z vrhom Rio+20 ta cilj začeti uresničevati, pri čemer poziva, naj čimveč držav kot model sprejme zakonodajo EU o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH);
Ravnanje z odpadki
63. poudarja, da se s pravilnim ravnanjem z odpadki minimizirajo učinki na okolje, poleg tega pa se zagotavljajo viri materialov za ponovno uporabo in recikliranih materialov ter delovna mesta;
64. poudarja, da je številne vire, ki danes pristanejo na odlagališčih in v sežigalnicah ali pa imajo negativen vpliv na okolje in lokalne skupnosti, mogoče ponovno uporabiti in reciklirati; poudarja, da bi si morali resno prizadevati za reciklažo tovrstnih virov, pri čemer bi nova delovna mesta in inovacije ustvarile dodano vrednost za lokalne skupnosti, recikliranje in ponovna uporaba pa bi preprečila uničevanje naravnih habitatov in lokalnih skupnosti;
Ustvarjanje pogojev za spodbujanje trgov in naložb v človeški kapital
65. poudarja, da je treba biotsko raznovrstnost, ekosistemske storitve in naravne vire vključiti v nacionalne račune, pa tudi v vse načrte in strategije za razvoj in izkoreninjenje revščine;
Okolju škodljive subvencije
66. poudarja, da je treba čim prej odpraviti okolju škodljive subvencije ter oblikovati in izvajati pozitivne spodbude za ustvarjanje koristi iz biotske raznovrstnosti in za njeno ohranjanje;
67. v zvezi s tem odobrava, da predlogi reforme SKP namenjajo več pozornosti bolj zeleni SKP;
68. poziva udeležence vrha Rio+20, naj v skladu z zavezami iz Nagoje sprožijo vrsto usklajenih ukrepov za ugotavljanje in odpravljanje vseh okolju škodljivih subvencij do leta 2020;
Regulativni in tržni instrumenti
69. poudarja, da bo imela uporaba regulativnih instrumentov skupaj s tržnimi instrumenti na nacionalni in mednarodni ravni odločilno vlogo pri splošni trajnostni naravnanosti naše družbe; v tem okviru poudarja nujnost spopadanja z učinki mednarodnega ladijskega in letalskega prometa na podnebje in izpostavlja zgled EU in njenih ciljev 20-20-20, pa tudi njene napredne okoljske politike in standarde nasploh;
70. poudarja, da je treba sprejeti jasen, zanesljiv in celovit regulativni okvir, ki bo akterjem omogočil, da bodo ekonomsko logiko prilagodili učinkoviti, odgovorni in okolju prijazni rasti;
71. poziva, naj se na mednarodni ravni vzpostavi davek na finančne transakcije in naj se ti prihodki, skladno s cilji Okvirne konvencije ZN o spremembi podnebja in Konvencije o biološki raznovrstnosti, namenijo za podporo biotski raznovrstnosti in zaščiti podnebja v državah v razvoju;
72. poudarja, da lahko fiskalne reforme, pri katerih se davčna bremena prenašajo z delovne sile na rabo virov in onesnaževanje, pripomorejo k nastanku obojestranskih koristi, in sicer za zaposlovanje in okolje, saj ta prenos povečuje privlačnost učinkovite rabe virov, recikliranja in ponovne uporabe ter tako odpira več priložnosti za delovna mesta;
73. poziva Komisijo, naj spodbuja vključevanje okoljskih vidikov v mednarodna trgovinska pogajanja;
Financiranje
74. poudarja, da bodo za prehod na okolju prijazno svetovno gospodarstvo potrebne obsežne finančne naložbe; opozarja, da samo javna sredstva ne bodo zadostovala ter da bo treba z javnim financiranjem spodbuditi in mobilizirati bistveno več zasebnih naložb; poudarja, da je treba inovacije in nove tehnologije spodbujati tudi z izboljšanjem dostopa do finančnih sredstev;
75. poziva udeležence vrha Rio+20, naj priporočijo reformo obstoječih finančnih strategij in po potrebi vzpostavijo nove javno-zasebne sheme financiranja in partnerstev;
76. meni, da je v državah v razvoju potreben stabilen dolgoročni okvir za finančno podporo, gradnjo zmogljivosti in prenos tehnologije, da bi spodbudili trajnostni razvoj in jim omogočili, da se izognejo energetsko in ogljično intenzivni razvojni poti, ki so ji sledile industrializirane države;
77. poziva vrh Rio + 20, naj okrepi ukrepe in poveča razpoložljiva sredstva za ublažitev globalnih tveganj za okolje in mehanizme za zmanjšanje tveganja naravnih nesreč;
78. poudarja, da bi morali uradno razvojno pomoč bolje spremljati, vključno z uporabo alternativnih ukrepov za zavezanost k razvoju, kot je pomoč, načrtovana za posamezno državo, ali indeks zavezanosti k razvoju, s čimer bi zagotovili skladnost z večstranskimi okoljskimi sporazumi in prispevali k doseganju razvojnih ciljev tisočletja, pa tudi širše zastavljenih ciljev okolju prijaznega gospodarstva;
79. meni, da je za najrevnejše države bistven dostop do inovativnih oblik financiranja, da zapolnijo vrzel lastniškega kapitala, s katero se soočajo;
80. poziva k spremljanju učinkov financiranja na ravnovesje med spoloma, da bi zagotovili financiranje, ki bo upoštevalo enakopravnost spolov;
Večja vloga državljanov
81. meni, da je najpomembneje še naprej krepiti vlogo državljanov pri okoljskem upravljanju, in poziva k napredku na vrhu Rio+20 pri zagotavljanju učinkovitega globalnega izvajanja načela 10 deklaracije iz Ria; meni, da lahko EU v mednarodnih razpravah prispeva svoje več kot desetletne pomembne izkušnje pri izvajanju Aarhuške konvencije;
82. poziva k razširitvi določb Aarhuške konvencije izven okvira gospodarske komisije ZN za Evropo bodisi s sprejetjem globalne konvencije bodisi z odprtjem konvencije državam, ki ne sodelujejo v gospodarski komisiji ZN za Evropo;
83. priporoča celovit pristop k načelom spoštovanja človekovih pravic ob sočasnem izvajanju politik za trajnostni razvoj; poudarja, da je treba zagotoviti ustrezno raven zaščite za narode, ki so jih podnebne spremembe najbolj prizadele;
84. poudarja, da je regulativni instrument lahko uspešen le, če ga združimo z obveščanjem in izobraževanjem; poleg tega meni, da so spremembe vrednot in vedenja v pristopih od spodaj navzgor bistvenega pomena, zato posebej poziva k pobudam za aktiviranje mladih, saj bodo posledice našega delovanja prizadele naslednjo generacijo;
Usposabljanje
85. poudarja, da je treba v vseh državah podpreti programe za izobraževanje in usposabljanje, zlasti mladih; meni, da bo spodbujanje novih znanj in spretnosti pripomoglo k ustvarjanju novih delovnih mest na globalnem trgu dela in tako privedlo do pozitivnih multiplikacijskih učinkov na družbeni ravni;
Tehnologija
86. poudarja pomen raziskav in razvoja ter inovacij ter potrebo po znanstvenem in tehnološkem sodelovanju;
87. ugotavlja, da so tehnološke inovacije ter ocenjevanje in prenos tehnologije bistveni za spopadanje z okoljskimi, gospodarskimi in socialnimi izzivi; poudarja tudi, da tehnološki razvoj ne more biti edina rešitev za okoljske težave ali za izkoreninjenje revščine;
88. poudarja, da inovacije niso omejene le na tehnične inovacije – družbene inovacije ponujajo nove in učinkovite rešitve za nujne socialne potrebe, ustvarjajo pa jih posamezniki ali organizacije, ki izhajajo iz družbene in ne nujno iz komercialne nujnosti; poleg tega poudarja, da nudijo družbene inovacije državljanom, ne glede na njihovo vlogo, priložnost za izboljšanje njihovega delovnega in življenjskega okolja in tako prispevajo h globalni krepitvi vloge civilne družbe ter omogočajo sodelovanje civilne družbe pri varovanju in trajnostni rabi naravnih virov;
89. nasprotuje predlogom za obsežne geoinženirske projekte;
90. opozarja, da je zaščita znanja, inovacij in praks domorodnih in lokalnih skupnosti izrecno navedena v izvirnih sporazumih vrha v Riu, ki zagotavljajo preizkušene, varne in vzdržljive načine ravnanja z naravo;
91. poudarja, da uvedba novih in nastajajočih tehnologij ne sme ogroziti ciljev pravičnega in trajnostnega razvoja ter izkoreninjenja revščine; poudarja, da imajo lahko tehnologije različne okoljske, socialne in gospodarske učinke, nekatere pa lahko brez ustreznega nadzora vodijo v netrajnostno izkoriščanje naravnih virov (kot so voda, tla, biomasa), povečanje revščine in druge socialno škodljive učinke;
92. zato podpira strateški načrt iz Balija za tehnološko podporo in gradnjo zmogljivosti v zvezi z okoljsko tehnologijo ter cilje glede ocene in prenosa okolju prijaznih tehnologij; poziva h gradnji zmogljivosti v okviru sistema Združenih narodov za spremljanje, ocenjevanje in zagotavljanje informacij o novih tehnologijah, da se vključi širši koncept trajnosti in spodbuja trajnostni razvoj proizvodov in postopkov na vseh področjih;
93. ponovno potrjuje načelo, da življenjske oblike in procesi ne bi smeli biti predmet patentov;
Ocenjevanje napredka
94. poziva k takojšnji izvedbi raziskav za razvoj novega nabora instrumentov za merjenje napredka v smeri pravičnosti in trajnostnega razvoja;
95. poudarja, da bi moral vrh Rio+20 zagotoviti alternativni model za oceno rasti in blaginje „onkraj BDP“, ki bo gradil na pobudah, kot so mednarodni sistem enotnega okoljsko-gospodarskega računovodenja (SEEA), indeks človekovega razvoja in projekt OECD z naslovom „Merjenje napredka družb“; poudarja, da je to potrebno, če želimo napredek širše oceniti, in sicer z vključitvijo gospodarske, okoljske in socialne razsežnosti; zato poziva k prilagoditvi jasnih in merljivih kazalnikov, ki bodo upoštevali podnebne spremembe, biotsko raznovrstnost, učinkovitost rabe virov in socialno vključenost;
96. poziva k obsežni razpravi o vključitvi teh kazalnikov na mednarodni ravni v splošno uporabljane postopke za vrednotenje napredka v javnem in zasebnem sektorju, na primer z vključitvijo kazalnikov v analizo bonitetnih agencij in v splošno sprejete računovodske prakse;
97. poziva k priznavanju načela nenazadovanja v okviru varstva okolja in temeljnih pravic;
Izboljšanje upravljanja in udeležba zasebnega sektorja
98. poudarja, da je treba čim prej izboljšati upravljanje trajnostnega razvoja;
99. meni, da je treba v sistemu Združenih narodov okrepiti okoljski program, na primer z njegovim preoblikovanjem v specializirano agencijo Združenih narodov (kot je ILO), saj bi bila to najboljša pot k izboljšanju mednarodnega okoljskega upravljanja in k napredku v smeri globalnega trajnostnega razvoja; v tem okviru se vseeno se sklicuje na vse možnosti, opredeljene v rezultatih nairobijsko-helsinškega procesa;
100. poziva k ustanovitvi posebnega odbora znanstvenikov pod okriljem Programa ZN za okolje, ki bi bil oblikovan po zgledu Medvladnega foruma o podnebnih spremembah in bi bil zadolžen za medsektorsko pregledovanje in ocenjevanje najnovejših znanstvenih, tehničnih in družbeno-gospodarskih podatkov, pridobljenih po vsem svetu, ki so pomembni za razumevanje biotske raznovrstnosti in trajnosti;
101. ponovno poudarja svoj predlog o mednarodnem okoljskem sodišču, s katerim bi globalna okoljska zakonodaja postala bolj zavezujoča in izvršljiva, ali vsaj o mednarodnem organu, kot je varuh pravic s pristojnostmi za mediacijo;
102. poziva sodelujoče na vrhu Rio+20, naj sprožijo strategijo za krepitev usklajenosti med različnimi večstranskimi okoljskimi sporazumi; v zvezi s tem poudarja potrebo po usklajenem pristopu med tremi konvencijami iz Ria (o biotski raznovrstnosti, podnebnih spremembah in dezertifikaciji), saj so te tesno povezane, se uporabljajo v istih ekosistemih in obravnavajo medsebojno odvisna vprašanja;
103. poudarja, da je treba v postopke izvajanja vključiti globalne, nacionalne in lokalne akterje;
104. poudarja, da je treba pri politikah trajnostnega razvoja povečati udeležbo ministrov za finance, gospodarstvo, razvoj, okolje ter drugih ministrov;
105. poziva udeležence vrha Rio+20, naj okrepijo udejstvovanje glavnih interesnih skupin, tudi zasebnega sektorja; poudarja, da morajo imeti pomembno vlogo podjetja in civilna družba, zlasti nevladne organizacije, socialna gibanja in domorodne skupnosti;
106. poudarja, da je za doseganje otipljivih rezultatov v državah v razvoju in v razvitih državah pomembno sodelovanje podjetij in civilne družbe;
107. poudarja pomen udeležbe državljanov; poziva k dvigovanju ozaveščenosti in zagotavljanju več informacij o trajnostni porabi ter k uvedbi spodbud za državljane in industrijo, da bi spremenili vrednote in vedenje ter laže sprejemali odgovorne odločitve;
108. poudarja, da je treba sprejeti ukrepe za spodbujanje sprememb v vedenju ljudi v smeri trajnostnega modela potrošnje;
109. poudarja, da bi morale vse pomembne interesne skupine imeti popoln, odprt in pravičen dostop do vseh pogajanj, sestankov med posameznimi srečanji in pripravljalnih sestankov pred vrhom Rio+20;
110. meni, da morajo imeti parlamentarni predstavniki dejavno vlogo na konferenci; meni, da bi bilo najbolje, če bi bil Evropski parlament formalno pridružen konferenci, pri tem pa bi imel enakovreden status kot delegacija Komisije ali vsaj isti status, kot ga je imel na drugih konferencah;
111. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji, vladam in parlamentom držav članic ter generalnemu sekretarju Združenih narodov.
