Zaščita manjšin v Evropi: "velik paradoks"
Pravosodje in notranje zadeve
2009-02-04 - 17:57
Csaba Sándor Tabajdi Šest evropskih poslancev iz različnih držav članic je na plenarnem zasedanju v torek 3. februarja Komisiji postavilo vprašanje o njenih načrtih glede zaščite tradicionalnih narodnih, etničnih in priseljenskih manjšin v Evropi. Pogovarjali smo se z enim izmed njih, madžarskim socialdemokratom Csabo Tabajdijem.
Kako se razlikujejo potrebe tradicionalnih in etničnih manjšin od potreb priseljenskih manjšin?
"Osem odstotkov evropskega prebivalstva je avtohtonih manjšin, 6,5 odstotkov pa priseljenskih manjšin. Slednje so v glavnem v zahodni Evropi.
Razlika ni v temeljnih človekovih svoboščinah, kajti te morajo biti vsem zagotovljene. Država mora podpirati avtohtone in tradicionalne etnične manjšine – ki že stoletja živijo na svojem ozemlju – v prizadevanju, da zaščitijo njihov materin jezik, kulturo in identiteto. Obveznost države v primeru priseljenskih manjšin pa je drugačna: pomagati jim mora, da se vključijo v družbo, učijo jezika države gostiteljice..."
Dejali ste, da Evropa zmeraj ugodi tistim manjšinam, ki uporabljajo nasilje, namesto tistim, ki uporabljajo mirna, zakonita sredstva.
"To so dejstva. Je le malo primerov, ki pričajo nasprotno – morda švedsko govoreči Finci.
To pa ne pomeni, da sem za nasilje. Verjamem, da je treba ugoditi tistim manjšinam, ki se za svoje pravice zmeraj borijo z ustavnimi in miroljubnimi sredstvi. Za narodne manjšine je avtonomija še zmeraj tabu. To je eden največjih paradoksov glede zaščite manjšin v Evropi."
Trenutno ni zakonsko obvezujočega sistema na ravni EU, ki bi ščitil tradicionalne narodne manjšine v Evropi. Ali Evropa potrebuje tak sistem?
"Evropski sistem zaščite manjšin obstaja in ne obstaja. Leta 1993 je Evropski svet v Kopenhagnu kot merila za pristop k Uniji sprejel določila o zaščiti manjšin. Leto pozneje je Amsterdamska pogodba ta določila žal izključila. Ali drugače povedano: 12 držav članic je moralo izpolniti določila o zaščiti manjšin, medtem ko starim državam članicam tega ni bilo treba.
Če bi Francija ali Grčija želeli danes pristopiti k EU, potem ne bi bili sprejeti, kajti nobena ni ratificirala dveh obvezujočih dokumentov Sveta Evrope, ki pa jih je moralo ratificirati 12 novih članic, torej Evropsko listino za regionalne ali manjšinske jezike in Okvirno konvencijo za zaščito narodnih manjšin.
V 80000 straneh dolgi zakonodaji ni niti ene reference o obstoju nacionalnih manjšin v EU. To je razlog, zakaj je tako pomembno, da začne veljati Lizbonska pogodba, saj določa zakonsko obvezujočo osnovo za zaščito manjšin v EU."
20090202STO47935 Vprašanje za ustni odgovor z razpravo Csaba Tabajdi Razmere na področju temeljnih pravic v Evropski uniji v obdobju 2004–2008
SL
1
PHOTO
20090203PHT48200.jpg
SL
3
LINK
/members/public/yourMep/view.do?name=tabajdi&partNumber=1&language=SL&id=23808
-//EP//TEXT OQ O-2009-0002 0 NOT XML V0//SL
-//EP//TEXT TA P6-TA-2009-0019 0 NOT XML V0//SL
-//EP//DTD IM-PRESS 20050901 STO DOC XML V0//EN
-//EP//STYLESHEET IM-PRESS 20050901 STO DOC XML V0//EN
