P6_TA(2006)0605
Razmere na Fidžiju
B6-0646 , 0649 , 0660 , 0662 in 0663/2006
Resolucija Evropskega parlamenta o razmerah na Fidžiju
Evropski parlament,
–
ob upoštevanju svoje predhodne resolucije z dne 8. septembra 2000 o razmerah na Fidžiju UL C 135, 7.5.2001, str. 302.
,
–
ob upoštevanju izjave predsedstva EU z dne 5. decembra 2006 o državnem udaru na Fidžiju,
–
ob upoštevanju izjave generalnega sekretarja Združenih narodov z dne 5. decembra 2006 o vojaškem prevzemu oblasti na Fidžiju,
–
ob upoštevanju izjave visokega komisarja Združenih narodov za človekove pravice z dne 6. decembra 2006,
–
ob upoštevanju člena 115(5) svojega Poslovnika,
A.
ker je poveljnik vojske Bainimarama 5. decembra 2006 z državnim udarom zrušil demokratično izvoljeno vlado Fidžija ter s tem pokazal, da ne spoštuje fidžijske ustave in načel pravne države, fidžijskega ljudstva in fidžijskih tradicionalnih institucij;
B.
ker sta se maja in septembra 1987 zgodila dva vojaška državna udara, ki so ju vodili podpolkovnik Sitiveni Rabuka in avtohtoni Fidžijci;
C.
ker je oborožena skupina 19. maja 2000 vzela prvega premiera indijskega porekla Mahendro Čaudrija in več poslancev parlamenta za talce ter jih zadrževala več tednov;
D.
ker je kriza ohromila fidžijsko gospodarstvo – upočasnila se je proizvodnja sladkorja, občutno se je zmanjšala dejavnost turističnega sektorja in tisoči so ostali brez dela;
E.
ker je EU leta 2004 obnovila razvojno pomoč otočju Fidži, ki v okviru 9. evropskega razvojnega sklada znaša 23 milijonov EUR, in katere cilj je vsem etničnim skupinam zagotoviti enak dostop do izobrazbe in usposabljanja;
F.
ker predstavlja spoštovanje človekovih pravic, demokratičnih načel in pravne države bistven element Cotonoujskega partnerskega sporazuma, ki ureja odnose med državami AKP in Evropsko unijo;
G.
ker sega razvojno sodelovanje med Fidžijem in Evropsko unijo vse v leto 1975;
H.
ker je Commonwealth sklenil izključiti Fidži iz svetov, kjer se sprejemajo odločitve;
1.
ostro obsoja prevzem oblasti, ki so ga izvedle fidžijske vojaške sile na račun demokratično izvoljene vlade Fidžija, in poudarja svoje najodločnejše nasprotovanje dejanjem, ki spodkopavajo demokratični proces na Fidžiju;
2.
zahteva, da se vojaške sile umaknejo in vrnejo oblast demokratično izvoljeni vladi;
3.
meni, da je mogoče trajno rešitev trenutne politične krize doseči le z miroljubnimi sredstvi ob spoštovanju potreb in interesov vseh skupnosti;
4.
poudarja, da se je po tem, ko je odstavljeni premier pozval k miroljubnim protestom in ko so veliki svet poglavarjev in vplivne cerkvene skupine obsodili udar, že začela oblikovati miroljubna opozicija vojaškemu režimu;
5.
opozarja, da so mednarodni opazovalci, med katerimi je bila številčno močna misija Evropske unije za opazovanje volitev, splošne volitve na Fidžiju maja 2006 označili za verodostojne;
6.
opozarja, da je koalicijska vlada, ki jo je sestavil premier Qarase po volitvah, demokratično popolnoma legitimna in da ima veliko večino v parlamentu;
7.
poudarja, da je prihodnost fidžijske multietnične družbe odvisna od verodostojnosti in legitimnosti demokratičnih institucij na osnovi načela enakosti vseh ljudi, ne glede na etnično pripadnost, ki jih podpirajo vse skupnosti;
8.
predlaga ustanovitev komisije "resnice in sprave" na Fidžiju, ki bi pripomogla k miroljubnemu sožitju dveh največjih skupnosti v državi;
9.
poziva Komisijo EU in države članice, naj takoj prekinejo pošiljanje vse nehumanitarne pomoči Fidžiju, kot določa člen 96 partnerskega sporazuma iz Cotonouja z izjemo izobraževalnih programov, vendar le, če jih izvajajo nevladne organizacije;;
10.
poziva Evropsko unijo, da nemudoma uvede prepoved potovanja, ki bo članom vojaških sil, njihovim družinam in vsem osebam, povezanim z državnim udarom na Fidžiju, preprečila vstop v države članice Evropske unije;
11.
poziva vse države članice južnopacifiškega foruma in druge regionalne in mednarodne akterje, naj izvajajo pritisk, da se razreši položaj in da se na Fidžiju vzpostavi trajna politična, gospodarska in družbena stabilnost;
12.
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji, Svetu, vladam držav članicam EU, generalnemu sekretarju Združenih narodov, generalnemu sekretarju Commonwealtha, vladam držav južnopacifiškega foruma, vključno z Avstralijo in Novo Zelandijo, ter vladam partnerskih držav v okviru Post Forum Dialogue, vključno z Združenimi državami.
