Modra karta za visokokvalificirane delavce iz tujine
Priseljevanje
2008-11-20 - 14:42
Poročevalka Ewa Klamt med novinarsko konferenco v Strasbourgu Evropski poslanci so v četrtek s 388 glasovi za, 56 proti in 124 vzdržanimi glasovi potrdili predlog direktive o modri karti EU, dovoljenju za bivanje in delo po vzoru ameriške zelene karte. Unija naj bi tako postala zanimivejša za visokokvalificirane delavce iz tretjih držav. Parlament pa želi, da bi bila zakonodaja jasnejša, z več prožnosti za države članice ter varovali, da imetniki modre karte na trgu delovne sile ne bi imeli prednosti pred državljani EU.
Med sprejetimi dopolnili Parlamenta je tudi zahteva, da bi moral prosilec imeti vsaj visokošolsko izobrazbo ali pet let delovnih izkušenj, predvidena plača pa bi morala znašati vsaj 1,7 povprečne bruto plače v državi zaposlitve.
Namen predloga
Po napovedih Eurostata bo skupno število prebivalstva EU začelo upadati okrog leta 2025, število delovno sposobnega prebivalstva pa že po letu 2011, vsekakor pa ne bodo vse države enako prizadete. Ob tem zaposlovanje v sektorjih, ki zahtevajo visokošolsko izobrazbo, v primerjavi z drugimi sektorji stalno narašča, vendar EU za visokokvalificirane strokovnjake iz tretjih držav ni dovolj privlačna v okviru zelo velike mednarodne konkurence.
EU naj bi z jasnimi ter enotnimi pogoji za vstop in prebivanje državljanov tretjih držav zaradi zaposlitve lažje privabila visokokvalificirane delavce. Zakonito priseljevanje lahko okrepi konkurenčnost gospodarstva, saj omogoča učinkovito in hitro odzivanje na nihajoče potrebe po visokokvalificirani delovni sili.
Kot ugotavlja poročevalka Ewa KLAMT (EPP-ED, DE), se visokokvalificirani priseljenci za države, ki niso članice Unije, pogosto odločijo prav zaradi dolgih in zapletenih postopkov v Evropi. Ob tem je v EU 27 različnih sistemov sprejema tujcev, ki tudi nimajo možnosti, da bi se zaradi zaposlitve selili iz ene države v drugo.
Trenutno ima samo deset držav članic posebne sisteme za sprejem visokokvalificiranih delavcev, ki se med seboj razlikujejo, zato podatkov ni mogoče primerjati. Leta 2003 je bil vstop v takratnih 15 držav članic dovoljen okoli 74 tisoč strokovnjakom.
Skupna merila in enotno dovoljenje
Za sprejem visokokvalificiranih delavcev iz tretjih držav naj bi veljal pospešen postopek, ki bi temeljil na skupni opredelitvi in merilih: pogodba o zaposlitvi, poklicne kvalifikacije in plača, ki je večja od najnižje možne ravni, določene na nacionalni ravni.
Dovoljenje za prebivanje bo delavcem omogočilo opravljanje dela ( modra karta EU ) in dalo vrsto pravic, vključno z ugodnejšimi pogoji za združitev družine. Začetna veljavnost bi bila dve leti z možnostjo podaljšanja za vsaj še dve, karta pa bi omogočala tudi preselitev v drugo državo članico zaradi opravljanja dela in možnost seštevanja obdobij prebivanja v različnih državah članicah za pridobitev statusa rezidenta.
Parlamentarna dopolnila
Poslanci predlagajo, da bi bila začetna veljavnost modre karte tri leta z možnostjo podaljšanja za vsaj še dve leti. V primeru krajše pogodbene zaposlitve pa bi veljala za obdobje pogodbe in dodatnih šest mesecev. Po treh letih bivanja v eni državi bi se imetnik modre karte se lahko zaposlil kot visokokvalificirani delavec v drugi državi članici, čeprav bi še vedno prebival v prvi državi članici.
Izpolnjevanje pogojev bi moral prosilec izkazati z visokošolsko diplomo ali z dokazili o najmanj petih letih poklicnih izkušenj (predlog Komisije predvideva tri leta) na ravni, ki je primerljiva z visokošolsko izobrazbo, od tega najmanj dve leti na visokem položaju.
Bruto mesečna plača, opredeljena v pogodbi o zaposlitvi ali zavezujoči ponudbi za zaposlitev, bi morala po mnenju poslancev znašati vsaj 1,7 povprečne bruto plače in ne bi smela biti nižja od plače, ki velja za primerljivega delavca v državi gostiteljici. Svet EU se zavzema za količnik 1,5 povprečne bruto plače, medtem ko je Komisija predlagala trikratno minimalno plačo, kar pa bi zapletlo določanje te višine v državah članicah, ki nimajo opredeljenih minimalnih plač.
Direktiva naj bi veljala tako za državljane tretjih držav, ki zaprosijo za sprejem zaradi zaposlitve za visokokvalificirane delavce, kakor tudi za tiste državljane tretjih držav, ki v državi članici že zakonito bivajo in ki zaprosijo za modro karto EU. Ne bo pa veljala za prosilce za azil in za sezonske delavce, saj je njihovo zaposlovanje urejeno z drugimi zakonskimi akti.
Prednost za državljane EU ostaja
Pristojni organi držav članic bodo pred sprejetjem odločitve o vlogah za modro karto lahko preučili razmere na svojem trgu dela in se odločili, koliko kart letno nameravajo podeliti. V okviru te diskrecijske pravice bodo lahko tudi zavrnili imetnike modre karte iz druge članice, saj bodo prednost pri zaposlovanju ohranili državljani Unije.
Direktiva tudi predvideva, da bi države članice morale zavrniti vlogo za modro karto EU v tistih sektorjih trga dela, kjer je še vedno omejen dostop za delavce iz drugih držav članic. Gre za članice, ki so v Unijo vstopile 1. maja 2004 in 1. januarja 2007.
Članice EU tudi ne bi smele aktivno vabiti delavcev iz tistih sektorjev, kjer v tretji državi že primanjkuje ali je pričakovati pomanjkanje visokokvalificiranih delavcev. To še zlasti velja za zdravstveni in izobraževalni sektor.
Enoten postopek obravnavanja vlog za modre karte
Parlament je v četrtek s 442 glasovi za, 77 proti in 42 vzdržanimi glasovi podprl tudi predlog direktive o enotnem postopku obravnavanja vlog za enotno dovoljenje za državljane tretjih držav ter o skupnih pravicah za delavce iz tretjih držav, ki zakonito prebivajo v državi članici.
Direktiva o enotnem postopku dopolnjuje direktivo o modri karti. Z njunim sočasnim sprejetjem bi se izognili posledicam politike priseljevanja dveh hitrosti, ki bi sicer resda spodbujala priseljevanje visokokvalificiranih oseb, obenem pa bi zavračala dostop in pravice manj kvalificiranim delavcem.
Namen direktive je oblikovati enoten postopek obravnavanja vlog za izdajanje enotnega dovoljenja za državljane tretjih držav, da lahko prebivajo in delajo na ozemlju države članice, poenostavitev postopka njihovega sprejema in olajšanje nadzora nad njihovim statusom. Zakonodaja bo opredeljevala tudi skupne pravice za delavce iz tretjih držav, ki zakonito prebivajo v državi članici, ne glede na razlog prvotnega sprejema na ozemlje države članice.
Vsebina direktive ne posega v pravico držav članic, da določijo pogoje za sprejem in število priseljencev, ki jih želijo sprejeti na svoje ozemlje. Zakonodaja pa ne zajema "čezmejnih delavcev", torej oseb, ki delajo v državi, v kateri ne prebivajo.
20081117IPR42214
SL
1
PHOTO
20081120PHT42650.jpg
-//EP//DTD IM-PRESS 20050901 IPR DOC XML V0//EN
-//EP//STYLESHEET IM-PRESS 20050901 IPR DOC XML V0//EN
