KONČNO
A6-0226/2007
11.6.2007
POROČILO
o specifičnih težavah pri prenosu in izvajanju zakonodaje o javnih naročilih in odnosu do lizbonske agende
(2006/2084(INI))
Odbor za notranji trg in varstvo potrošnikov
Poročevalka:
Arlene McCarthy
PE 388.489v02-00
VSEBINA
PREDLOG RESOLUCIJE EVROPSKEGA PARLAMENTA.....................................................3
OBRAZLOŽITEV.......................................................................................................................8
MNENJE Odbora za pravne zadeve ...........................................................................10
PREDLOG RESOLUCIJE EVROPSKEGA PARLAMENTA
o specifičnih težavah pri prenosu in izvajanju zakonodaje o javnih naročilih in odnosu do lizbonske agende
( 2006/2084(INI) )
Evropski parlament,
– ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,
– ob upoštevanju Direktive Sveta 92/50/EGS z dne 18. junija 1992 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev
UL L 209, 24.7.1992, str. 1–24 . ,
– ob upoštevanju Direktive Sveta 93/38/EGS z dne 14. junija 1993 o usklajevanju postopkov naročanja naročnikov v vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem sektorju
UL L 199, 9.8.1993, str. 84–138. ,
– ob upoštevanju Direktive Sveta 93/37/EGS z dne 14. junija 1993 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil za gradnje
UL L 199, 9.8.1993, str. 54–83. ,
– ob upoštevanju Direktive Sveta 93/36/EGS z dne 14. junija 1993 o usklajevanju postopkov oddaje javnih naročil blaga
UL L 199, 9.8.1993, str. 1–53. ,
– ob upoštevanju Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 97/52/ES z dne 13. oktobra 1997 o spremembah direktiv 92/50/EGS, 93/36/EGS in 93/37/EGS o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil storitev, blaga in gradenj
UL L 328, 28.11.1997, str. 1–59. ,
– ob upoštevanju Direktive 98/4/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 1998, ki spreminja Direktivo 93/38/EGS o usklajevanju postopkov naročanja naročnikov v vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem sektorju
UL L 101, 1.4.1998, str. 1–16. ,
– ob upoštevanju predloga direktive Komisije o usklajevanju postopkov naročanja naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ( KOM(2000)0276 ),
– ob upoštevanju predloga direktive Komisije o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil za blago, javnih naročil za storitve in javnih naročil za gradnje ( KOM(2000)0275 ),
– ob upoštevanju Medinstitucionalnega sporazuma o boljši zakonodaji
UL C 321, 31.12.2003, str. 1. ,
– ob upoštevanju Direktive 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev
UL L 134, 30.4.2004, str. 114–240. ,
– ob upoštevanju Direktive 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev
UL L 134, 30.4.2004, str. 1–113. ,
– ob upoštevanju člena 45 svojega poslovnika,
– ob upoštevanju poročila Odbora za notranji trg in varstvo potrošnikov ter mnenja Odbora za pravne zadeve ( A6‑0226/2007 ),
A. ker je namen zakonodaje Skupnosti o javnih naročilih odpreti tržnice v državah članicah čezmejni konkurenci, ter tako ustvariti enake konkurenčne pogoje za ponudnike in podpreti razvoj notranjega trga;
B. ker pravočasen in pravilen prenos ter izvajanje zakonodaje o javnih naročilih bistveno prispevata k izpolnjevanju ciljev programa EU za boljšo ureditev;
C. ker nova direktiva o javnem sektorju (2004/18/ES) združuje tri prejšnje direktive za gradnje, storitve in blago ter tako pojasnjuje in posodablja prejšnja pravila;
D. ker nove direktive uvajajo nove določbe in neobvezna pravila, ki zagotavljajo organom, ki skrbijo za nakup, večjo prilagodljivost, in ker se lahko poveča splošna učinkovitost pri javnih naročilih z uvedbo neobveznih elementov nove direktive o javnem sektorju (2004/18/ES), saj ti znižujejo stroške transakcije;
E. ker nova Direktiva o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev (2004/17/ES) uvaja mehanizem izjem za dejavnosti, ki so povsem odprte konkurenci v EU;
F. ker je bil rok za prenos novih direktiv v nacionalno zakonodajo 31. januar 2006 in ker je do sedaj to storilo le dvajset od sedemindvajsetih držav članic; ker zamuda pri prenosu ustvarja neenake pravne pogoje v EU;
G. ker se lahko pojavijo tudi nekatere ovire pri trgovanju, če vseh neobveznih elementov iz nove direktive o javnem sektorju ne izvajajo dosledno vse države članice;
H. ker je Komisija omejena na prostovoljno zagotavljanje pomoči državam članicam pri postopku prenosa, zaradi česar ta ni vedno učinkovito zagotovljena;
I. ker so najpogosteje izražene ovire za uspešen prenos pomanjkanje nacionalnih pravnih strokovnih izkušenj ali človeških virov ter pomanjkanje politične volje v državah članicah;
J. ker pregled stanja notranjega trga iz decembra 2006 kaže bistveno izboljšanje stopnje prenosa;
K. ker je večina javnih naročil, za katera veljajo direktive, v skladu s pravili in so zato obtožbe, da notranji trg javnih naročil ni uspešen in ogroža doseganje ciljev lizbonske agende, neutemeljene;
L. ker kljub temu obstajajo težave pri zbiranju podatkov o javnih naročilih, ki so povezane zlasti z velikim številom naročnikov in nepopolno evidenco o neustrezni uporabi pravil;
M. ker je Komisija zaskrbljena zaradi števila nezakonitih oddaj naročil na podlagi neposrednega dogovora;
N. ker je nezakonita oddaja naročil na podlagi neposrednega dogovora rezultat številnih dejavnikov, vključno z nerazumevanjem pravil v zvezi z javnimi naročili iz direktiv, načel iz Pogodbe ES in pomembnih sodb Sodišča Evropskih skupnosti; napakami pri zapletenih javnih naročilih; razširitvami okvirov prek prvotnega obsega ali trajanja; domnevno korupcijo; neupoštevanjem dolgih časovnih okvirov, povezanih z oglaševanjem v EU in nepotrebno natančnimi nacionalnimi razpisnimi zahtevami, kot so zapletene določbe o elektronskem nakupovanju;
O. ker obstaja skrb, da se bodo okoljska ali socialna merila iz nove direktive o javnem sektorju neustrezno uporabljala;
P. ker je zmožnost Komisije, da sistematično in nemudoma začne sodne postopke v primeru neustrezne uporabe pravil, omejena zaradi pomanjkanja ustreznih človeških virov;
Q. ker bi bilo evidenco o prenosu in izvajanju mogoče izboljšati s spodbujanjem strokovnosti in najboljših praks v politiki javnih naročil na ravni držav članic;
R. ker so v več državah članicah najboljše prakse kodificirane v učinkovitih sistemih za revizijo naročil;
S. ker je bilo za predkomercialna javna naročila ugotovljeno, da so v Evropi neizkoriščena priložnost za uporabo javnih potreb kot gonila inovacij; ker se predkomercialna javna naročila lahko organizirajo v obstoječih pravnih okvirih, ki jih določajo sporazum Svetovne trgovinske organizacije o javnih naročilih, direktive Komisije o javnih naročilih, Pogodba o ustanovitvi Evropske skupnosti ter konkurenčno pravo, vključno z zakonom o državni pomoči in sodno prakso Sodišča Evropskih skupnosti;
Uvod
1. pozdravlja nedavno posodobitev in poenostavitev pravil EU v zvezi z javnimi naročili, kar je bistveno povečalo učinkovitost postopkov EU v zvezi z javnimi naročili;
Prenos zakonodaje Skupnosti o javnih naročilih
2. meni, da bi morale države članice v celoti izkoristiti pomoč Komisije pri postopku prenosa;
3. meni, da je treba Komisiji zagotoviti človeške vire za učinkovitejše upravljanje poznih in neustreznih prenosov;
4. poudarja, da morajo države članice med seboj aktivno izmenjevati znanje in najboljše prakse o prenosu zakonodaje o javnih naročilih in izboljšati sodelovanje s Komisijo na tem področju;
5. meni, da lahko neskladen prenos neobveznih elementov nove direktive o javnem sektorju negativno vpliva na notranji trg, in v skladu s tem spodbuja države članice, da razmislijo o sprejetju vseh možnosti za prilagoditev; predvsem poudarja, da bi lahko te možnosti zmanjšale tveganje nezakonitih praks;
6. v skladu s tem poziva Komisijo, da izvede študijo, s katero oceni vpliv neusklajenega prenosa neobveznih elementov iz nove direktive o javnem sektorju na čezmejne razpisne postopke v EU;
Izvajanje zakonodaje Skupnosti o javnih naročilih
7. je trdno prepričan, da bi se lahko kršitve pravil zmanjšale, če bi države članice in Komisija med seboj bolj sodelovale; zato poziva države članice in Komisijo, da dejavno spodbujajo neformalne izmenjave že v zgodnji fazi;
8. meni, da je ob upoštevanju številnih kršitev treba Komisiji dati človeške vire za učinkovitejši nadzor izvajanja zakonodaje o javnih naročilih;
9. poziva države članice, naj Komisiji zagotovijo dovolj podatkov o izvajanju direktiv o javnih naročilih; poleg tega jih poziva tudi k sodelovanju, da povečajo zmogljivost za boljše zbiranje podatkov in boljše reševanje težav pri prenosu in izvajanju;
10. poziva k uvedbi nacionalnih svetovalnih agencij v zvezi z javnimi naročili za pomoč naročnikom pri pravilnem izvajanju pravil in za pomoč ponudnikom, zlasti malim in srednje velikim podjetjem, pri ponudbah na javni razpis;
11. poziva države članice, da usmerijo nacionalno prizadevanje v odkrivanje in kaznovanje nezakonitih praks in zagotovijo, da se spoštujejo vse zadevne sodbe nacionalnih sodišč in odločitve Sodišča Evropskih skupnosti;
12. poudarja, da lahko neformalni mehanizmi za reševanje sporov dopolnjujejo formalna pravna sredstva pri javnih naročilih in bi morali biti preglednejši;
13. odločno poziva države članice, da uskladijo in poenostavijo postopke elektronskega nakupovanja in s tem olajšajo dostop do takih javnih naročil;
14. pozdravlja izdajo priročnika Komisije o uporabi okoljskih meril;
15. pozdravlja sedanjo študijo Komisije o uporabi socialnih meril za zagotavljanje pravilne in učinkovite uporabe teh meril; poziva k objavi smernic za uporabo socialnih meril po zaključku študije;
Izboljšanje najboljše prakse pri javnih naročilih
16. meni, da bi morale države članice več zmogljivosti nameniti zviševanju ravni strokovnosti pri javnih naročilih in izmenjavi najboljše prakse na nacionalni ravni, da zagotovijo dosledno in enakomerno uporabo pravil v zvezi z javnimi naročili s strani vseh naročnikov in na področjih pravil, ki so manj jasna, zlasti pri naročilih zunaj celotnega področja uporabe direktiv;
17. poudarja, da bi sistematično usposabljanje strokovnjakov za javna naročila v EU povečalo preglednost nacionalnih ukrepov za izvajanje in postopkov pri javnih naročilih v EU;
18. poudarja, da je pri javnih naročilih potrebna sprememba za odmik od pristopa, ki temelji na proračunu, na pristop, ki temelji na rezultatu, ob upoštevanju stroškov celotnega ciklusa projekta in zahtevi, da strokovnjaki za nakup razvijejo dobro upravljanje ter gospodarske spretnosti in znanja;
19. spodbuja Komisijo, da v sodelovanju z državami članicami izboljša razširjanje znanja na ravni EU na področju javnih naročil;
20. spodbuja razvoj "konferenc za predstavitev" nacionalnih javnih naročil, ki prikazujejo najboljše projekte javnih naročil, ter razvoj in usklajevanje dela evropskih mrež za izmenjavo najboljše prakse v zvezi z javnimi naročili;
21. spodbuja države članice, naj uporabljajo predkomercialna javna naročila, ki temeljijo na porazdelitvi tveganja in koristi med kupci in dobavitelji, da se razvijejo inovativne rešitve, ki bodo prilagojene specifičnim problemom javnega pomena kot učinkovito orodje za vodenje inovacij v EU;
Zaključek
22. priporoča, da Komisija predlaga akcijski načrt, ki bo države članice spodbudil k izpolnjevanju njihovih obveznosti glede reševanja stalnih in nastajajočih težav pri prenosu in izvajanju javnih naročil, ter se osredotoči na nezakonito oddajo naročil na podlagi neposrednega dogovora in pozen ali nepravilen prenos;
*
* *
23. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji, Sodišču Evropskih skupnosti, evropskemu varuhu človekovih pravic in parlamentom držav članic.
OBRAZLOŽITEV
Nove direktive o javnih naročilih iz leta 2004 določajo okvir minimalnih uporabnih standardov za države članice in vključujejo tudi pomembne razvojne dosežke Sodišča Evropskih skupnosti. V skladu s težnjami po boljši pravni ureditvi v EU je namen novih direktiv poenostaviti in posodobiti predhodne ločene direktive o javnih naročilih.
Glede na to, da javna naročila obsegajo več kot 16 % bruto domačega proizvoda, in glede na izzive, ki jih povzroča širitev EU, pristranskost glede nacionalnih prvakov in drugi neuspehi glede oddaje naročil na konkurenčni podlagi še naprej ogrožajo delovanje sedaj razširjenega notranjega trga.
V skladu s programom za boljšo ureditev za pregled učinkovitosti veljavne zakonodaje se je Odbor za notranji trg in varstvo potrošnikov odločil za obravnavo težav, ki se pojavljajo po uvedbi novih direktiv o javnih naročilih, ter se osredotočil na pomembne ali nove težave ter prepoznavanje najbolj praktičnih in učinkovitih rešitev zanje.
Pravno sredstvo Skupnosti za reševanje poznih prenosov je postopek Komisije proti državam članicam na Sodišču Evropskih skupnosti (v skladu s postopkom iz člena 226 ali 228). Komisija lahko sicer le spodbuja države članice, da pri prenosu zakonodaje o javnih naročilih dejavneje sodelujejo med seboj in s Komisijo.
Poleg tega so podatki EU o javnih naročilih še vedno nepopolni. Zbiranje podatkov ovira zlasti veliko število naročnikov in velik delež naročil, ki so izvzeta iz oglaševanja v Uradnem listu Evropske unije. Poleg tega je zelo težko nadzorovati raven diskriminatorne prakse javnih naročil, saj se podjetja velikokrat ne pritožijo iz strahu, da se bodo znašla na črnem seznamu. Strošek izvajanja uporabnih študij je zelo visok, rezultati pa so pogosto nedokončni.
Čeprav je večina obtožb neutemeljenih, se pristranskost pri oddaji javnih naročil ponavadi pojavlja pri politično občutljivih primerih in zaradi neskladne ravni strokovnosti pri javnih naročilih v javnem sektorju. Pomanjkanje skladnosti pri strokovnosti v zvezi z javnimi naročili je še vedno velika težava, tako kot je tudi pomanjkanje strokovnega znanja in izkušenj, pri čemer velja to na splošno za zapletena javna naročila ali nakupe, ki jih direktive ne zajemajo ali jih zajemajo le delno. Poleg izboljšav, navedenih v novi direktivi o pravnih sredstvih, je treba priporočati razširjanje najboljše prakse in deljenje pozitivnih izkušenj v EU.
Komisija meni, da nezakonite oddaje naročil na podlagi neposrednega dogovora predstavljajo najresnejše kršitve pravil o javnih naročilih, in je zaskrbljena zaradi njihove trdovratnosti. Zlasti omejitve v zvezi s človeškimi viri Komisiji preprečujejo, da bi lahko sistematično in učinkovito začela sodne postopke za vse primere. Poleg tega Komisija meni, da je na voljo premalo učinkovitih pravnih sredstev za nezakonito oddajo naročil. Nekateri organi celo ne upoštevajo sodb nacionalnih sodišč. Sankcije bi morale dati prednost primerom nespoštovanja sodišča. Nedavno poročilo Svetovne banke je pokazalo tudi nenehne in celo naraščajoče težave s korupcijo. Ena od rešitev bi bila večja zmogljivost znotraj Komisije, v tem poročilu pa je mogoče najti tudi predloge za številne druge pristope.
Neobvezni elementi nove direktive o javnem sektorju organom, ki skrbijo za nakup v državah članicah, omogočajo večjo prilagodljivost. Te možnosti so predvsem uporaba organov za skupno nabavo, konkurenčen dialog, okvirne pogodbe, dinamični sistemi nabave in elektronske dražbe. Če posamezna država članica ne prenese nekaterih možnosti, to vpliva zlasti nanjo, saj ne more doseči posledične učinkovitosti in prihranka stroškov za kupce in ponudnike. Te možnosti lahko zmanjšajo nepravilne prakse javnih naročil, vendar je treba, če na primer vodijo k večjemu povpraševanju ali poenostavitvi, zagotoviti, da lahko mala in srednje velika podjetja še vedno oddajajo ponudbe v enakih konkurenčnih pogojih kot večji dobavitelji. Elektronski postopki nakupovanja in uporaba okvirov bi morali zmanjšati stroške in izboljšati učinkovitost, vendar obstaja tudi skrb zaradi neprimerne uporabe, saj so lahko na primer uspešni okviri žrtve lastne uspešnosti, okviri pa lahko na splošno nezakonito rastejo prek svojega oglaševanega obsega in vrednosti.
V nekaterih državah članicah obstajajo številne kodificirane dobre prakse v zvezi z javnimi naročili, ki lahko pomagajo drugim, na primer trajen sistem za medsebojni pregled, ki se uporablja za projekte javnih naročil ali večje programe v Združenem kraljestvu, znan kot revizijski postopek Gateway Urada za državno trgovino. Obstaja tudi funkcija za razvoj svetovalnih agencij v državah članicah za pomoč naročnikom pri pravilnem izvajanju pravil v zvezi z javnimi naročili in za pomoč naročnikom, zlasti malim in srednje velikim podjetjem, pri ponudbah na javni razpis.
Končno, namen nove direktive je pojasniti kako izpolniti okoljske in socialne potrebe ob upoštevanju pravil EU. Okoljska ali socialna merila so povsem skladna z učinkovitimi čezmejnimi javnimi naročili. Vendar je treba zagotoviti, da organi, ki skrbijo za nakup, ne uporabijo teh meril na način, ki diskriminira podjetja v drugih državah članicah.
Če povzamemo, medtem ko težave pri prenosu in izvajanju ostajajo zapletene, to poročilo obravnava zlasti sklop formalnih in neformalnih metod za izboljšanje učinkovitosti v EU na tem pomembnem področju.
11.6.2007
MNENJE Odbora za pravne zadeve
za Odbor za notranji trg in varstvo potrošnikov
o posebnih težavah pri prenosu in izvajanju zakonodaje o javnih naročilih ter njeni povezavi s programom lizbonske strategije
( 2006/2084(INI) )
Pripravljavec mnenja:
Alain Lipietz
POBUDE
Odbor za pravne zadeve poziva Odbor za notranji trg in varstvo potrošnikov kot pristojni odbor, da v svoj predlog resolucije vključi naslednje pobude:
A. ker lizbonska strategija predlaga vzpostavitev „aktivne in dinamične socialne države“
Glej odstavek 24. pri „uresničevanju ciljev, kot so zaposlenost, regionalni razvoj, okolje“,
Glej odstavek 18. in ker je treba te cilje uskladiti s pravili o konkurenci ter jim zagotoviti pravno varnost;
B. ker javna naročila postajajo vse pomembnejša za gospodarsko rast EU in njen notranji trg,
C. ker sta bili direktivi 2004/18/ES in 2004/17/ES sprejeti zato, da bi poenostavili pravni okvir, zagotovili pravno varnost ter se prilagodili spreminjajočim se tehnološkim in gospodarskim razmeram,
D. ker nekateri inovativni elementi v teh direktivah niso obvezni in ker bi lahko njihov prenos v zakonodajo držav članic privedel do različnih pravnih izidov,
E. ker direktivi 2004/18 in 2004/17 ne vsebujeta jasne opredelitve internih poslov in drugih oblik javno-zasebnih partnerstev,
F. ker je sodna praksa Sodišča Evropskih skupnosti na področju internih poslov v sodbah
Sodba z dne 18. novembra 1999 v zadevi C-107/98 Teckal [1999], zbirka I-08121, odst. 50; sodba z dne 11. januarja 2005 v zadevi C-26/03 City of Halle [2005], še ni objavljena v zbirki, odst. 49; sodba z dne 13. decembra 2005 v zadevi C-458/03 Parking Brixen [2005], še ni objavljena v zbirki, odst. 49. omejena na navedbe primerov, ki upravičujejo izjeme, za katere pravila o javnem naročanju ne veljajo,
G. ker številne države članice spodbujajo lokalne skupnosti, naj vzpostavijo institucionalizirana javno-javna partnerstva, v zvezi s katerimi ne obstaja ustaljena sodna praksa,
H. ker je Sodišče Evropskih skupnosti predlagalo merila, ki omogočajo, da se za nekatera institucionalizirana javno-zasebna partnerstva uporabljajo interne pogodbe,
Večinski delež kapitala, podrejenost lokalnim organom, dejavnost, ki se večinoma opravlja na njihovem ozemlju.
I. ker je Sodišče v skladu z lizbonsko strategijo določilo, da mora biti prvo merilo pri dodeljevanju javnih naročil čim večja korist za lokalno prebivalstvo,
Ne pa čim nižji stroški za lokalne organe, kar sledi iz sodbe z dne 17. septembra 2002 v zadevi C-513/99 Concordia [1999], ki še ni objavljena v zbirki.
J. ob upoštevanju svoje resolucije z dne 26. oktobra 2006 o javno-zasebnih partnerstvih ter zakonodaji Skupnosti na področju javnih naročil in koncesij,
Sprejeta besedila, P6_TA(2006)0462 .
1. poziva Komisijo, naj zaradi vse večje pravne negotovosti pri uporabi meril za interne posle na podlagi sodne prakse Sodišča Evropskih skupnosti oblikuje merila, na katera se bodo lahko pri odločanju oprli javni organi v državah članicah;
2. poziva Komisijo, da dodatno opredeli pojem javnih organov, da bo mogoče določiti, katere oblike javno-javnega partnerstva sodijo na področje subsidiarnosti in niso predmet pravil o javnem naročanju;
3. poziva države članice in njihove lokalne oblasti, naj se pri vzpostavitvi institucionaliziranih javno-javnih partnerstev ravnajo po ustaljeni sodni praksi Sodišča Evropskih skupnosti;
4. poziva Komisijo, da upošteva merila Sodišča in cilje, ki jih je določil lizbonski vrh,
Zlasti glede lokalne zaposlenosti in okolja. ko presoja dejavnost dodeljevanja javnih naročil aktivne in dinamične socialne države;
5. poziva Komisijo, naj državam članicam ponudi dodatno pomoč pri prenosu direktive o javnih naročilih, zlasti kar zadeva neobvezne, inovativne elemente, v skladu z merili Sodišča Evropskih skupnosti;
6. poziva države članice, naj poskrbijo za večjo usposobljenost pri dodeljevanju javnih naročil in za širjenje najboljše prakse, zlasti pri lokalnih in regionalnih oblasteh, da bi tako uspešneje preprečevale nezakonito ravnanje na področju javnih naročil.
POSTOPEK
Naslov
Posebne težave pri prenosu in izvajanju zakonodaje o javnih naročilih ter njeni povezavi s programom lizbonske strategije
Št. postopka
2006/2084(INI)
Pristojni odbor
IMCO
Mnenje pripravil Datum razglasitve na zasedanju
JURI 6.4.2006
Okrepljeno sodelovanje Datum razglasitve na zasedanju
Pripravljavec/-ka mnenja Datum imenovanja
Alain Lipietz 30.5.2006
Nadomeščeni/-a pripravljavec/-ka mnenja
Obravnava v odboru
21.12.2006
11.4.2007
11.6.2007
Datum sprejetja
11.6.2007
Izid končnega glasovanja
+:
–:
0:
18
0
0
Poslanci, navzoči pri končnem glasovanju
Carlo Casini, Cristian Dumitrescu, Lidia Joanna Geringer de Oedenberg, Klaus-Heiner Lehne, Alain Lipietz, Antonio Masip Hidalgo, Manuel Medina Ortega, Aloyzas Sakalas, Diana Wallis, Rainer Wieland, Jaroslav Zvěřina, Tadeusz Zwiefka
Namestniki, navzoči pri končnem glasovanju
Janelly Fourtou, Luis de Grandes Pascual, Kurt Lechner, Michel Rocard, Gabriele Stauner, József Szájer
Namestniki (člen 178(2)), navzoči pri končnem glasovanju
Pripombe (na voljo samo v enem jeziku)
...
POSTOPEK
Naslov
Specifične težave pri prenosu in izvajanju zakonodaje o javnih naročilih in odnosu do lizbonske agende
Št. postopka
2006/2084(INI)
Pristojni odbor Datum razglasitve dovoljenja na zasedanju
IMCO
Datum razglasitve dovoljenja na zasedanju (člen 45)
6.4.2006
Odbori, zaprošeni za mnenje Datum razglasitve na zasedanju
JURI 6.4.2007
Poročevalec/-ka Datum imenovanja
Arlene McCarthy
21.2.2006
Obravnava v odboru
10.7.2006
12.4.2007
8.5.2007
4.6.2007
Datum sprejetja
5.6.2007
Izid končnega glasovanja
+:
–:
0:
33
0
0
Poslanci, navzoči pri končnem glasovanju
Daniela Buruiană-Aprodu, Charlotte Cederschiöld, Gabriela Creţu, Mia De Vits, Rosa Díez González, Evelyne Gebhardt, Małgorzata Handzlik, Malcolm Harbour, Edit Herczog, Pierre Jonckheer, Alexander Lambsdorff, Kurt Lechner, Lasse Lehtinen, Toine Manders, Arlene McCarthy, Béatrice Patrie, Zita Pleštinská, Giovanni Rivera, Heide Rühle, Christel Schaldemose, Andreas Schwab, Alexander Stubb, Eva-Britt Svensson, Marianne Thyssen, Horia-Victor Toma, Jacques Toubon, Barbara Weiler
Namestniki, navzoči pri končnem glasovanju
Wolfgang Bulfon, André Brie, Manuel Medina Ortega, Diana Wallis
Namestniki (člen 178(2)), navzoči pri končnem glasovanju
Cristobal Montoro Romero, Paul Rübig
Datum predložitve
11.6.2007
Pripombe (na voljo samo v enem jeziku)
