P7_TA-PROV(2011)0493
Zdravje medonosnih čebel in čebelarstvo
A7-0359/2011
Resolucija Evropskega parlamenta z dne 15. novembra 2011 o zdravju medonosnih čebel in izzivih za čebelarski sektor ( 2011/2108(INI) )
Evropski parlament
, –
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 25. novembra 2010 o razmerah v čebelarstvu Sprejeta besedila, P7_TA(2010)0440 .
,
–
ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 6. decembra 2010 o zdravju medonosnih čebel ( KOM(2010)0714 ),
–
ob upoštevanju sklepov Sveta z dne 17. maja 2011 o zdravju medonosnih čebel,
–
ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 3. maja 2011 z naslovom Naše življenjsko zavarovanje, naš naravni kapital: strategija EU za biotsko raznovrstnost do leta 2020 ( KOM(2011)0244 ),
–
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode (Uredba o enotni SUT) UL L 299, 16.11.2007, str. 1.
, ki vsebuje posebne določbe za sektor čebelarstva v Evropski uniji,
–
ob upoštevanju znanstvenega poročila Evropske agencije za varnost hrane (EFSA) z dne 11. avgusta 2008 in znanstvenega poročila, ki ga je naročila ter 3. decembra 2009 sprejela EFSA, ki obe obravnavata pogin in nadzor čebel v Evropi,
–
ob upoštevanju sodbe Evropskega sodišča v zadevi C-442/09 UL C 24, 30.1.2010, str. 28.
o označevanju medu, ki vsebuje gensko spremenjene snovi,
–
ob upoštevanju Uredbe (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet in razveljavitvi direktiv Sveta 79/117/EGS in 91/414/EGS UL L 309, 24.11.2009, str. 1.
,
–
ob upoštevanju Direktive 2009/128/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti za doseganje trajnostne uporabe pesticidov UL L 309, 24.11.2009, str. 71.
,
–
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 8. marca 2011 o pomanjkanju beljakovin v EU: kako rešiti ta dolgotrajni problem? Sprejeta besedila, P7_TA(2011)0084 .
,
–
ob upoštevanju člena 48 Poslovnika,
–
ob upoštevanju poročila Odbora za kmetijstvo in razvoj podeželja in mnenja Odbora za okolje, javno zdravje in varnost hrane ( A7-0359/2011 ),
A.
ker ima čebelarstvo kot gospodarska in družbena dejavnost ključno vlogo pri trajnostnem razvoju podeželja, ustvarja delovna mesta in z opraševanjem zagotavlja pomembno ekosistemsko storitev, ki prispeva k povečevanju biotske raznovrstnosti, saj ohranja gensko raznolikost rastlin;
B.
ker sta čebelarstvo in biotska raznovrstnost odvisna drug od drugega; ker čebelje kolonije z opraševanjem prispevajo pomembne okoljske, gospodarske in družbene javne dobrine ter tako zagotavljajo varnost preskrbe s hrano in ohranjajo biotsko raznovrstnost in ker čebelarji z vzrejo čebeljih družin opravljajo okoljsko storitev izrednega pomena ter ohranjajo trajnostni model proizvodnje na podeželskih območjih; ker dajejo čebelje paše, raznolika pasišča in nekatere kmetijske kulture (oljna repica, sončnice...) čebelam bogato hrano, potrebno za zdravje in ohranjanje imunske zaščite;
C.
ker so bili izraženi pomisleki, da zaradi visokih stroškov ustanovitve čebelarskega podjetja manj ljudi vstopa v to panogo, zato je premalo panjev za opraševanje pomembnih kmetijskih poljščin;
D.
ker o zmanjševanju števila čebeljih družin poročajo tako iz EU kot tudi iz drugih delov sveta; ker upada število vrst opraševalcev, ki prispevajo h kmetijski produktivnosti; ker bi se morali kmetje v EU, pa tudi kmetje v drugih delih sveta, v primeru občutnega poslabšanja tega trenda zateči k umetnemu opraševanju, zaradi česar bi se stroški opraševanja povečali za dvakrat; ker znanost in veterinarska praksa trenutno komajda zagotavljata učinkovito preprečevanje ali nadzor bolezni, kar zadeva določene škodljivce in bolezni, zaradi premalo obsežnih raziskav in nezadostnega razvoja novih zdravil za zdravje čebel v zadnjih desetletjih, kar je posledica omejenega obsega trga in posledično majhnega interesa velikih farmacevtskih podjetij; ker omejeno število razpoložljivih zdravil za boj proti pršici Varroa destructor v številnih primerih ni več učinkovito,
E.
ker na zdravje posameznih čebel in kolonij vplivajo številni letalni in subletalni dejavniki, mnogi izmed njih pa so povezani med seboj; ker omejeno število zdravil v prometu za boj proti pršici Varroa destructor v številnih primerih ni več dovolj učinkovito zaradi odpornosti nanje; ker strupene uporaba pesticidov, spreminjajoči se podnebni in okoljski pogoji, izguba biotske raznovrstnosti rastlin, sprememba namembnosti zemljišč, slabe čebelarske prakse in prisotnost invazivnih vrst šibijo imunske sisteme kolonij in spodbujajo oportunistične bolezni, ker so medonosne čebele lahko izpostavljene fitofarmacevtskim sredstvom po neposrednih ali posrednih poteh, kot so tok vetra, površinska voda, gutacija, nektar in cvetni prah;
F.
ker lahko čebelarji prispevajo k ohranjanju zdravja in dobrobiti svojih čebel, čeprav ima pri njihovem uspehu pomembno vlogo kakovost okolja;
G.
ker se zagovarja minimalna uporaba veterinarskih izdelkov in zdravilnih učinkovin pri ohranjanju zdravega imunskega sistema družine, vendar se pojavljajo težave z odpornostjo; ker čebele učinkovin in zdravil ne presnavljajo, temveč te končajo v medu, in ker so evropski proizvajalci odvisni od čistega, visokokakovostnega medu brez ostankov;
H.
ker je veliko evropskih čebelarjev amaterjev in ne poklicnih čebelarjev;
Raziskave in širjenje znanstvenih spoznanj
1.
poziva Komisijo, naj v naslednjem finančnem okviru (8. okvirni progam) zviša raven pomoči raziskavam o zdravju medonosnih čebel in raziskave osredotoči na tehnološki razvoj, preprečevanje in nadzor bolezni, zlasti kar zadeva vpliv okoljskih dejavnikov na imunske sisteme čebeljih družin in interakcije z boleznimi, z določitvijo trajnostnih kmetijskih praks in okrepitvijo nekemijskih nadomestnih možnosti (t.j. preventivnih kmetijskih praks, kot je kolobarjenje, in uporabe biotičnega zatiranja) ter na splošno z nadaljnjim spodbujanjem metod integriranega varstva pred škodljivci in razvojem veterinarskih zdravil za dejavnike, ki sedaj povzročajo bolezni medonosnih čebel v EU, še posebej pršice Varroa destructor, ki je poglavitni povzročitelj bolezni in ki zaradi velike odpornosti zahteva uporabo večjega števila zdravilnih učinkovin v boju proti njej in proti drugim endoparazitom in drugim oportunističnim boleznim;
2.
meni, da je treba čim prej ukrepati, da bi zaščitili zdravje čebel, pri čemer je treba upoštevati posebnosti čebelarstva, raznolikost udeleženih akterjev ter načeli sorazmernosti in subsidiarnosti;
3.
ponovno izraža zaskrbljenost nad tem, da bi lahko povečana umrljivost čebel in divjih opraševalcev v Evropi zelo negativno vplivala na kmetijstvo, proizvodnjo hrane in oskrbo z njo, biotsko raznovrstnost, okoljsko trajnost in ekosisteme, če ne bomo ukrepali;
4.
poziva Komisijo, naj v tesnem sodelovanju s čebelarskimi združenji spodbudi vzpostavitev ustreznih nacionalnih nadzornih sistemov in razvije usklajene standarde na ravni EU, ki bodo omogočali primerjavo; poudarja potrebo po enotni identifikaciji in registraciji čebelnjakov na nacionalni ravni ter vsakoletnem pregledu in posodabljanju te evidence; vztraja, da se identifikacija in registracija ne bi smeli financirati iz obstoječih programov za izboljšanje proizvodnje in trženja medu v Evropski uniji (Uredba Sveta (ES) št. 1221/97 UL L 173, 1.7.1997, str. 1.
);
5.
poziva Evropsko komisijo, naj podpre ustanovitev evropske mreže referenčnih čebelnjakov za nadzor vpliva okoljskih pogojev ter čebelarskih in kmetijskih praks na zdravje čebel;
6.
poziva Komisijo, naj pripravi triletne programe na osnovi izjavi vseh držav članic o številu dejansko popisanih čebeljih panjev in ne na osnovi ocen o tem številu;
7.
pozdravlja ustanovitev referenčnega laboratorija EU za zdravje čebel, ki se mora osredotočiti na dejavnosti, ki jih ne pokrivajo obstoječe mreže strokovnjakov ali nacionalni laboratoriji, in zbrati celovito znanje na podlagi njihovih raziskav;
8.
poudarja, da je treba podpirati diagnostične laboratorije in preskuse na terenu na nacionalni ravni ter da se je treba izogniti prekrivanju financiranja;
9.
poziva Komisijo, naj skupaj s predstavniki čebelarskega sektorja ustanovi usmerjevalni odbor, ki bo pomagal Komisiji pri pripravi letnega delovnega programa referenčnega laboratorija EU; obžaluje, ker je bil prvi letni delovni program referenčnega laboratorija EU predstavljen brez predhodnega posvetovanja z zainteresiranimi stranmi;
10.
poziva Komisijo, naj še naprej podpira znanstvene raziskave na področju zdravja medonosnih čebel, ki bodo temeljile na dobrih primerih pobud COST Action COLOSS, BeeDoc in STEP, ter spodbuja države članice, naj podprejo znanstvene raziskave na tem področju; kljub temu poudarja, da je treba okrepiti odnose s čebelarji in čebelarskimi organizacijami;
11.
poziva Komisijo, naj izključi prekrivanje pri uporabi sredstev, da bi učinkoviteje zagotavljala gospodarsko in okoljsko dodano vrednost za čebelarje in kmete; poziva Komisijo, naj spodbudi države članice k povečanju sredstev za raziskave;
12.
poziva države članice, naj spodbujajo in nadzorujejo ustanovitev nacionalnih mrež za nadzor fenologije medonosnih rastlinskih vrst;
13.
poziva Komisijo, naj dejavno spodbuja večjo izmenjavo informacij med državami članicami, laboratoriji, čebelarji, kmeti, industrijo in znanstveniki o ekotoksikoloških študijah, ki zadevajo zdravje medonosnih čebel, da bi omogočili utemeljen neodvisen znanstveni nadzor; poziva Komisijo, naj v tem procesu pomaga in da na voljo ustrezno spletno stran v vseh uradnih jezikih zadevnih držav članic;
14.
pozdravlja pobudo Komisije za boljše usposabljanje za varnejšo hrano, vendar poziva k njenemu izvajanju tudi po letu 2011 in k povečanju števila udeležencev iz nacionalnih organov;
15.
poziva k podpori programov usposabljanja o preprečevanju bolezni in nadzoru nad njimi za čebelarje, za kmete in gozdarje pa o botaničnem znanju, čebelam neškodljivi uporabi fitofarmacevtskih sredstev ter vplivu pesticidov in nekemičnih kmetijskih praksah za preprečevanje plevela; poziva Komisijo, naj v sodelovanju s čebelarskimi organizacijami predlaga smernice za veterinarsko obdelavo panjev;
16.
poziva organe in predstavniške organizacije v državah članicah, naj med čebelarji podprejo širjenje ustreznega znanstvenega in tehničnega znanja o zdravju čebel; poudarja, da je potreben stalen dialog med čebelarji, kmeti in ustreznimi organi;
17.
poudarja, da je treba zagotoviti ustrezno usposabljanje za veterinarje ter čebelarjem omogočiti veterinarsko svetovanje in vključiti čebelarske strokovnjake v nacionalne veterinarske organe;
Zdravila za uporabo v veterinarski medicini
18.
priznava velik pomen razvoja novih in učinkovitih sredstev proti pršicam varojam, ki povzročijo približno 10-odstotne letne izgube; meni, da je treba za zmanjšanje negativnih učinkov bolezni in škodljivcev povečati podporo odobrenemu veterinarskemu zdravljenju; poziva Komisijo, naj uvede skupne smernice za veterinarsko zdravljenje na tem področju in poudari pomen njegove pravilne uporabe; zahteva, naj se uvedejo smernice o uporabi molekul in/ali formul, ki temeljijo na organskih kislinah in eteričnih oljih ter drugih učinkovinah, odobrenih za biološko zatiranje škodljivcev;
19.
poziva države članice, naj zagotovijo finančno pomoč za raziskave, razvoj in preskušanje na terenu novih zdravil za zdravje čebel, zlasti za mala in srednja podjetja, glede na prispevek čebelarskega sektorja k biotski raznovrstnosti in javnemu dobremu z opraševanjem, pri tem pa upoštevajo visoke stroške veterinarskega zdravljenja, ki jih zaenkrat nosijo čebelarji, v primerjavi z zdravstvenimi stroški v drugih živinorejskih sektorjih;
20.
poudarja, da je treba farmacevtsko industrijo spodbujati k razvoju novih zdravil za zdravljenje bolezni čebel;
21.
poziva Komisijo, naj pripravi prožnejše predpise za odobritev in razpoložljivost zdravil za uporabo v veterinarski medicini za medonosne čebele, vključno z zdravili rastlinskega izvora ter drugimi, ki ne vplivajo na zdravje žuželk; pozdravlja predlog Komisije o reviziji direktive o zdravilih za uporabo v veterinarski medicini, vendar ugotavlja, da sedanja omejena razpoložljivost takih proizvodov ne bi smela služiti kot podlaga za registracijo/trženje antibiotikov za zdravljenje drugih oportunističnih bolezni v čebeljih družinah glede na njihov vpliv na kakovost čebelarskih proizvodov in odpornost;
22.
podpira namero Komisije za uvedbo največje mejne vrednosti ostanka pri uporabi zdravil na podlagi „kaskadnega“ postopka, da bi odpravila sedanjo pravno negotovost, ki ovira zdravljenje bolnih čebel;
23.
poziva k spremembi zakonodajnega okolja, da bo lahko Evropska agencija za zdravila v duhu varovanja pravic intelektualne lastnine zagotovila ekskluzivnost pri proizvodnji in trženju novih zdravilnih učinkovin v inovativnih zdravilih za uporabo v veterinarski medicini za zdravje čebel za določeno prehodno obdobje;
24.
poziva Komisijo, naj preuči možnost razširitve veterinarskega sklada Evropske unije, da bi po naslednji reviziji vključeval tudi bolezni čebel;
25.
pozdravlja namero Komisije, da bo predložila celovit zakon o zdravstvenem varstvu živali; poziva Komisijo, naj prilagodi obseg in financiranje evropske veterinarske politike, da bo upoštevala posebnosti čebel in čebelarstva ter tako v vseh državah članicah omogočila učinkovitejši boj proti čebeljim boleznim s pomočjo zadostne količine učinkovitih in standardiziranih zdravil ter financiranja zdravja čebel v okviru evropske veterinarske politike; poziva Komisijo, naj zagotovi večjo usklajenost med državami članicami ter svoja prizadevanja osredotoči na boj proti varozi in njeno zatiranje v EU;
26.
podpira programe razmnoževanja s poudarkom na odpornosti proti boleznim in zajedavcem, zlasti proti varozi;
Vplivi sodobnega kmetijstva na čebele
27.
poudarja, da je Evropska unija šele pred kratkim ob zavzetem sodelovanju Evropskega parlamenta sprejela nova strožja pravila za odobritev fitofarmacevtskih sredstev in njihovo trajnostno uporabo, da bi zagotovila, da so ta sredstva varna za ljudi in okolje; ugotavlja, da ta pravila vključujejo dodatna stroga merila za varnost čebel; poziva Komisijo, naj Parlament obvešča o učinkovitem izvajanju novih pravil;
28.
vabi Komisijo, naj izboljša metodologijo ocene tveganja za pesticide, da bi zaščitila zdravje čebeljih družin in razvoj populacije, ter naj zagotovi primeren dostop do ugotovitev in metodologije ekotoksikoloških študij, vključenih v dokumentacijo za odobritev;
29.
poudarja pomen sonaravnega kmetovanja in poziva države članice, naj čim prej prenesejo in v celoti izvajajo Direktivo 2009/128/ES o trajnostni rabi pesticidov, zlasti člen 14, ki poudarja, da bodo morali vsi kmetje v EU od leta 2014 izvajati integrirano varstvo rastlin pred škodljivimi organizmi, poleg tega naj bodo pozorne na uporabo pesticidov, ki utegnejo imeti škodljiv učinek na čebele in na zdravje čebeljih družin;
30.
poziva Komisijo, naj na podlagi zanesljivih in učinkovitih testov v realnih okoliščinah z usklajenimi protokoli prouči kronično, larvalno in subletalno toksičnost pri oceni tveganja pesticidov, kot določa Uredba (ES) št. 1107/2009 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet, ki se uporablja od 14. junija 2011; Komisijo poziva tudi, naj nameni posebno pozornost uporabi določenih pesticidov, ki so v določenih okoliščinah škodljivo vplivale na zdravje čebel in čebeljih družin; poziva Komisijo, naj okrepi raziskave o morebitnih interakcijah med učinkovino in patogenom ter dvema učinkovinama; ugotavlja, da je treba proučiti tudi načine uporabe;
31.
pozdravlja dejstvo, da strokovnjaki iz Evropske agencije za varnost hrane neodvisno ocenjujejo zahteve za industrijo glede posredovanja podatkov o različnih pesticidih;
32.
poziva v duhu dialoga med čebelarji, zainteresiranimi stranmi v kmetijstvu in javnimi organi k vzpostavitvi sistema, ki bo spodbujal k predhodnemu obveščanju čebelarjev v vseh državah članicah o uporabi pesticidov, zlasti pred škropljenjem z insekticidi iz zraka (npr. proti komarjem), in sistema, ki bo na zahtevo podal informacije o krajih, kjer se nahajajo panji v času teh posegov; poziva tudi k boljšemu prenosu podatkov med čebelarji in kmeti prek spletne podatkovne baze, na primer o postavljanju čebelnjakov v bližino polj;
33.
poziva države članice, naj preverijo, ali je smiselno v izobraževanje kmetov vključiti tudi čebelarjenje in zdravje čebel;
34.
zlasti ob upoštevanju projekta Evropske agencije za varnost hrane iz leta 2009 z naslovom „Pogin čebel in nadzor čebel v Evropi“ poziva Komisijo, naj opravi nepristranske raziskave o možnih negativnih učinkih gensko spremenjenih kultur in monokultur na zdravje medonosnih čebel;
Vidiki proizvodnje in varnosti hrane, zaščita porekla
35.
poziva Komisijo, naj nenehno nadzoruje stanje na področju zdravstvenega varstva živali v državah izvora, določi najstrožje zahteve glede zdravstvenega varstva živali in vzpostavi ustrezen nadzorni sistem za razmnoževalni material, ki prihaja iz tretjih držav, da se prepreči vnos eksotičnih bolezni čebel/parazitov, kot so hrošči Aethina tumida in pršice Tropilaelaps, v EU; poziva Komisijo in države članice, naj v sodelovanju s čebelarskimi organizacijami povečajo preglednost o pogostnosti, odstotkih, značilnostih in predvsem rezultatih varnostnih pregledov na mejah;
36.
poziva, naj se glede na različne metode pri analizah v različnih državah članicah določi začasna meja (referenčna točka za ukrepanje) 10 ppb za količino veterinarskih proizvodov, dovoljenih v Evropski uniji;
37.
poziva Komisijo, naj vključi vrednosti „brez ukrepanja“ ali referenčne točke za ukrepanje ali mejne vrednosti ostankov v medu in drugih čebelarskih proizvodih za učinkovine, ki jih ni mogoče odobriti v evropskem čebelarskem sektorju, kot tudi naj uskladi veterinarski mejni nadzor in nadzor na notranjem trgu, saj v primeru medu uvoz nizke kakovosti, potvarjanja in nadomestki izkrivljajo trg ter nenehno pritiskajo na cene in kakovost končnega proizvoda na notranjem trgu EU, treba pa je zagotoviti tudi enake pogoje za proizvode/proizvajalce iz EU in tretjih držav; ugotavlja, da mora sistem mejnih vrednosti ostankov upoštevati ostanke iz dobre veterinarske prakse;
38.
poziva Komisijo, naj pripravi ali spremeni priloge k Direktivi Sveta 2001/110/ES UL L 10.12.1.2002, str. 47.
(direktiva o medu), da izboljša standarde proizvodnje v EU z uvedbo jasnih pravnih opredelitev za vse čebelarske proizvode, vključno z vrstami medu, in z opredelitvijo pomembnih parametrov kakovosti medu, kot so vsebnost prolina in saharaze, nizka vsebnost hidroksimetilfurfurala (HMF) ali vlage, ter potvarjanja (kot so vsebnost glicerola, razmerje ogljikovih izotopov v sladkorju (C13/C14), spekter cvetnega prahu in aroma ter vsebnost sladkorja v medu); poziva k podpori raziskav o učinkovitih metodah za odkrivanje potvarjanja medu; poziva Komisijo, naj zagotovi, da nadzor nad naravnimi značilnostmi medu, ki velja za evropske proizvode, velja tudi za proizvode tretjih držav;
39.
poziva Komisijo, naj uskladi predpise o označevanju z določbami Uredbe o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in uvede obvezno označevanje države izvora za uvožene in v EU proizvedene čebelarske proizvode, v primerih mešanic proizvodov različnega izvora pa obvezno označevanje vseh držav izvora;
40.
v duhu nove politike kakovosti EU poziva čebelarje, njihove reprezentativne organizacije in komercialna podjetja, naj bolje izrabijo sisteme označevanja izvora iz EU (zaščitena označba porekla in zaščitena geografska označba) za čebelarske proizvode, kar bi prispevalo k dostopnosti čebelarstva, ter poziva Komisijo, naj v tesnem sodelovanju s čebelarskimi združenji predlaga označbo kakovosti ter spodbuja neposredno prodajo čebelarskih proizvodom na lokalnih trgih;
41.
poziva k ukrepom za pospešitev porabe evropskega medu in čebelarskih proizvodov, vključno s promocijo medu, katerega značilnosti so specifične za posamezno vrsto in geografsko območje;
Ukrepi, povezani z ohranjanjem biotske raznovrstnosti in s prihajajočo reformo skupne kmetijske politike
42.
poudarja, da je nujno posvetovanje evropskih in nacionalnih organov s čebelarji pri pripravi čebelarskih programov in sorodne zakonodaje, da bi zagotovili učinkovitost teh programov in njihovo pravočasno izvajanje; poziva Komisijo, naj zagotovi znatno več finančnih sredstev, okrepi sedanjo podporo čebelarstvu v okviru SKP po letu 2013, zagotovi neprekinjen obstoj ter izboljšanje sedanjih programov podpore za čebelarski sektor (Uredba (ES) št. 1221/97) in spodbudi razvoj skupnih projektov; države članice pa poziva, naj zagotovijo tehnično pomoč za čebelarski sektor; poziva Komisijo, naj zagotovi skladnost sistema sofinanciranja z vzpostavitvijo neposredne pomoči v okviru prvega stebra SKP (neobvezno izvajanje sedanjega člena 68 SKP) v tistih državah članicah, ki bodo ocenile, da je to potrebno; poudarja, da je treba spodbuditi mlade čebelarje k opravljanju dejavnosti; poziva Komisijo, naj pripravi varnostno mrežo ali skupni sistem zavarovanja za čebelarstvo, da bi ublažili vpliv kriznih razmer na čebelarje;
43.
odločno poziva Komisijo, naj v okviru nove strategije EU za biotsko raznovrstnost da na voljo finančne vire za čebelarstvo ter zagotovi prednostno obravnavo in/ali višje stopnje financiranja za vse projekte in ukrepe, predstavljene v okviru SKP, ki se nanašajo izključno na podvrste in ekološke tipe vrste Apis mellifera, avtohtone v posameznih regijah;
44.
poziva Komisijo, naj v prihodnji reformi SKP pojasni ukrepe podpore in pomoči za evropski čebelarski sektor ob upoštevanju okoljskih in družbenih javnih dobrin, ki jih zagotavljajo čebelje družine z opraševanjem, ter okoljske storitve, ki jih zagotavljajo čebelarji z vzrejo čebeljih družin;
45.
ugotavlja, da se je skupno število čebelarjev v EU po navedbah Komisije v poročilu z dne 28. maja 2010 rahlo povečalo glede na leto 2004; poudarja navedbe poročila, da je to povečanje mogoče pripisati zgolj pristopu Bolgarije in Romunije v EU ter da bi brez upoštevanja čebelarjev iz teh dveh držav ugotovili močno zmanjšanje števila čebelarjev v EU; meni, da ta podatek zgovorno priča o resnosti stanja v čebelarskem sektorju v EU ter da je treba temu sektorju pomagati in sprejeti konkretne ukrepe, s katerimi bi čebelarje zadržali v čebelarstvu;
46.
poziva Komisijo, naj preuči možnost vzpostavitve posebne sheme za pomoč čebelarjem v okviru sheme neposredne pomoči, na primer prek plačil za čebelje družine, ki bi pomagala ohraniti čebelarski sektor v EU, zadržala čebelarje v čebelarstvu, k čebelarjenju spodbudila mlade ter zagotovila, da bodo čebele še naprej opravljale vlogo opraševalk;
47.
poziva Komisijo, naj v SKP spodbuja trajnostne kmetijske prakse, naj vse kmete spodbuja k uporabi preprostih kmetijskih praks v skladu z Direktivo 2009/128/ES ter naj okrepi posebne kmetijsko-okoljske ukrepe za čebelarski sektor v duhu nove strategije EU za biotsko raznovrstnost; poziva države članice, naj v svojih programih za razvoj podeželja določijo kmetijsko-okoljske ukrepe za čebelarstvo in spodbudijo kmete k sodelovanju v kmetijsko-okoljskih ukrepih, da bi zaščitili „medonosnim čebelam prijazne“ travnike na ozarah, in k uporabi napredne integrirane pridelave s celovitim pristopom h kmetijstvu in z uporabo biotičnega zatiranja, kjer je mogoče;
48.
ponovno poudarja, da so po mnenju Komisije medonosne čebele udomačene vrste ter zato spadajo v sektor živinoreje, kar omogoča sprejetje ukrepov za boljše zdravje, dobro počutje in varstvo S pobudami, kot je Strategija zdravstvenega varstva živali za EU (2007–2013), ki pomaga zagotoviti enoten in jasen regulativni okvir za zdravje živali, izboljšuje usklajevanje in učinkovito rabo virov s strani ustreznih evropskih agencij in poudarja pomen ohranjanja in izboljšanja zmogljivosti diagnosticiranja.
ter boljše obveščanje o ohranjanju divjih opraševalcev; zato poziva k oblikovanju strategije za varovanje zdravja čebel in vključitvi čebelarstva v kmetijski ali veterinarski zakonodaji ob upoštevanju njegove posebnosti, zlasti v zvezi z nadomestili za čebelarje za izgube panjev;
49.
poziva vse zainteresirane strani v čebelarskem sektorju, naj izkoristijo priložnosti, ki jih ponujata sedanja skupna kmetijska politika in njena prihajajoča reforma, ki ustrezno upoštevata organizacije proizvajalcev v kmetijskem sektorju;
Ohranjanje biotske raznovrstnosti čebel
50.
odločno poziva Komisijo, naj v okviru Direktive Sveta 92/43/EGS UL L 206, 22.7.1992, str. 7.
(direktiva o habitatih) opredeli stanje ohranjenosti vrste Apis mellifera in jo po potrebi vključi v priloge k tej direktivi; poziva Komisijo, naj glede na nujnost ohranitve vrste Apis mellifera in različnih podvrst, ki obstajajo v Evropski uniji, preuči možnost, da bi oblikovali specifičen program ali predpise v okviru finančnega instrumenta Life+, s čimer bi omogočili vzpostavitev vseevropskega projekta za obnovitev divjih populacij te vrste;
51.
odločno poziva Komisijo, naj v okviru Direktive Sveta 92/65/EGS UL L 268, 14.9.1992, str. 54.
vsaj začasno prepove uvoz živih čebel in vrst roda Bombus iz tretjih držav, da bi preprečili vnos eksotičnih bolezni, zlasti ker v Evropski uniji ni pomanjkanja genskih virov za čebelarstvo ob upoštevanju glavnih podvrst, iz katerih izhajajo pasme in različice, ki se danes uporabljajo v čebelarstvu;
52.
opozarja, da so ukrepi v korist biotske raznovrstnosti potrebni tudi v nekmetijskih sektorjih; ugotavlja, da so zelenice ob cestah, območja ob železniških progah, gozdna območja, kjer tečejo električni vodi, ter javni in zasebni vrtovi velike površine, ki z ustreznim upravljanjem lahko zelo povečajo vire cvetnega prahu in nektarja za čebele in opraševalne žuželke; meni, da se mora to uresničiti v okviru usklajenega upravljanja zemljišč in ob zagotavljanju cestne varnosti;
o
o o
53.
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo pošlje Svetu in Komisiji.
