P7_TA(2010)0222
Zagotavljanje informacij o živilih potrošnikom ***I
A7-0109/2010
Zakonodajna resolucija Evropskega parlamenta z dne 16. junija 2010 o predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o zagotavljanju informacij o živilih potrošnikom ( KOM(2008)0040 – C6-0052/2008 – 2008/0028(COD) )
(Redni zakonodajni postopek: prva obravnava)
Evropski parlament
, –
ob upoštevanju predloga Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu ( KOM(2008)0040 ),
–
ob upoštevanju člena 251(2) in člena 95 Pogodbe ES, na podlagi katerih je Komisija Parlamentu podala predlog ( C6-0052/2008 ),
–
ob upoštevanju sporočila Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu z naslovom „Posledice začetka veljavnosti Lizbonske pogodbe za še nedokončane medinstitucionalne postopke odločanja“ ( KOM(2009)0665 ),
–
ob upoštevanju členov 294(3) in 114 Pogodbe o delovanju Evropske unije,
–
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora z dne 18. septembra 2008 UL C 77, 31.3.2009, str. 81.
,
–
ob upoštevanju člena 55 Poslovnika,
–
ob upoštevanju poročila Odbora za okolje, javno zdravje in varnost hrane ter mnenj Odbora za notranji trg in varstvo potrošnikov in Odbora za kmetijstvo in razvoj podeželja ( A7-0109/2010 ),
1.
odobri predlog Komisije, kakor je bil spremenjen;
2.
poziva Komisijo, naj zadevo ponovno predloži Parlamentu, če namerava svoj predlog bistveno spremeniti ali nadomestiti z drugim besedilom;
3.
naroči svojemu predsedniku, naj stališče Parlamenta posreduje Svetu, Komisiji in nacionalnim parlamentom.
P7_TC1-COD(2008)0028
Stališče Evropskega parlamenta sprejeto v prvi obravnavi dne 16. junija 2010 z namenom sprejetja Uredbe (EU) št. .../2010 Evropskega parlamenta in Sveta o zagotavljanju informacij o živilih potrošnikom, ki spreminja uredbi (ES) št. 1924/2006 in (ES) št. 1925/2006 in razveljavlja Direktivo Komisije 87/250/EGS, Direktivo Sveta 90/496/EGS, direktivi Komisije 94/54/ES, 1999/10/ES, Direktivo 2000/13/ES, direktivi Komisije 2002/67/ES, 2004/77/ES in Uredbo Komisije (ES) št 608/2004
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 114 Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora UL C 77, 31.3.2009, str. 81.
,
v skladu z rednim zakonodajnim postopkom Stališče Evropskega parlamenta z dne 16. junija 2010.
,
ob upoštevanju naslednjega: (1)
Člen 169 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) določa, da mora Unija prispevati k doseganju visoke ravni varstva potrošnikov z ukrepi, ki jih sprejme v skladu s členom 114 Pogodbe.
(2)
Prosti pretok varnih ▌živil je bistven vidik notranjega trga ter znatno prispeva k zdravju in dobremu počutju državljanov ter njihovim socialnim in gospodarskim interesom.
Ta uredba bo koristila tako interesom notranjega trga, saj prinaša poenostavitev zakonodaje, zagotavlja pravno varnost in odpravlja pretirano birokracijo, kakor tudi potrošnikom, saj predpisuje jasno, razumljivo in čitljivo označevanje na živilih.
(3)
Za doseganje visoke ravni varstva potrošnikov in zagotovitev njihove pravice do informacij bi bilo treba zagotoviti, da so potrošniki ustrezno obveščeni o živilih, ki jih uživajo. Na odločitve
za nakup
lahko med drugim vplivajo zdravstveni, gospodarski, okoljski ter socialni in etični vidiki.
(4)
Uredba (ES) št. 178/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2002 o določitvi splošnih načel in zahtevah živilske zakonodaje, ustanovitvi Evropske agencije za varnost hrane in postopkih, ki zadevajo varnost hrane UL L 31, 1.2.2002, str. 1.
določa, da je splošno načelo živilske zakonodaje zagotoviti podlago za potrošnike, da lahko živila, ki jih uživajo, izbirajo na podlagi informacij, ter preprečiti prakse, ki lahko potrošnika zavajajo.
(5)
Direktiva 2005/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu UL L 149, 11.6.2005, str. 22.
zajema nekatere vidike zagotavljanja informacij potrošnikom, zlasti za preprečevanje zavajajočih ukrepov in opustitev informacij. Splošna načela o nepoštenih poslovnih praksah je treba dopolniti s posebnimi pravili v zvezi z zagotavljanjem informacij o živilih potrošnikom.
(6)
Pravila Unije o označevanju živil, ki veljajo za vsa živila, so določena v Direktivi 2000/13/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. marca 2000 o približevanju zakonodaje držav članic o označevanju, predstavljanju in oglaševanju živil 1 UL L 109, 6.5.2000, str. 29.
. Večina določb iz navedene direktive izhaja iz leta 1978, zato bi jih bilo treba posodobiti.
(7)
Direktiva Sveta 90/496/EGS z dne 24. septembra 1990 o označevanju hranilne vrednosti živil UL L 276, 6.10.1990, str. 40.
določa pravila o vsebini in navedbi informacij o hranilni vrednosti na predpakiranih živilih. Vključitev informacij o hranilni vrednosti je prostovoljna, razen če ni navedena trditev v zvezi s hranilno vrednostjo živila. Večina določb iz navedene direktive izhaja iz leta 1990, zato bi jih bilo treba posodobiti.
(8)
Splošne zahteve za označevanje so dopolnjene s številnimi določbami, ki se uporabljajo za vsa živila v posebnih okoliščinah ali za nekatere kategorije živil. Razen tega obstajajo številna posebna pravila, ki veljajo za posebna živila.
(9)
Medtem ko prvotni cilji in osrednji sestavni deli sedanje zakonodaje o označevanju še vedno veljajo, je zakonodajo treba poenostaviti, da se zagotovita
enostavnejša uporaba
in večja
pravna varnost
za zainteresirane strani, ter posodobiti tako, da se upošteva nov razvoj na področju informacij o živilih.
(10)
Obstaja ▌interes
med splošno javnostjo
za povezavo med prehrano in zdravjem ter izbiro ustrezne prehrane, ki ustreza potrebam posameznika. Komisija v Beli knjigi z dne 30. maja 2007 o strategiji za Evropo glede vprašanj v zvezi s prehrano, prekomerno telesno težo in debelostjo ugotavlja, da je označevanje hranilne vrednosti
eden od načinov obveščanja
potrošnikov o sestavi živil ter jim pomaga, da lahko izbirajo na podlagi informacij.
Kampanje za izobraževanje in informiranje so pomemben mehanizem za izboljšanje razumevanja informacij o živilih pri potrošnikih.
Strategija potrošniške politike Unije 2007–2013 poudarja, da je omogočanje izbire potrošnikom na podlagi informacij bistveno za učinkovito konkurenco in blaginjo potrošnikov. Poznavanje osnovnih načel prehranjevanja in ustrezne informacije o hranilni vrednosti na živilih lahko znatno prispevajo k temu, da se potrošnikom omogoči izbira živil na podlagi informacij.
Poleg tega je smiselno in prav, da lahko potrošniki v državah članicah uporabijo nevtralne vire informacij, da bi razjasnili posamezna vprašanja o prehrani. Države članice bi tako morale vzpostaviti ustrezne odprte telefonske številke, ki bi jih živilski sektor lahko pomagal financirati.
(11)
Za izboljšanje pravne varnosti in zagotovitev racionalnosti in skladnosti izvajanja je primerno razveljaviti direktivi 90/496/EGS in 2000/13/ES ter ju nadomestiti z eno samo uredbo, ki zagotavlja gotovost za potrošnike in industrijo ter zmanjšuje upravno obremenitev.
(12)
Zaradi jasnosti je primerno razveljaviti druge horizontalne akte in jih vključiti v to uredbo, in sicer Direktivo Komisije 87/250/EGS z dne 15. aprila 1987 o navajanju volumenskega deleža alkohola pri označevanju alkoholnih pijač za prodajo končnim potrošnikom UL L 113, 30.4.1987, str. 57.
, Direktivo Komisije 94/54/ES z dne 18. novembra 1994 o obveznih navedbah na označbah nekaterih živil poleg tistih, določenih v Direktivi Sveta 79/112/EGS UL L 300, 23.11.1994, str. 14.
, Direktivo Komisije 1999/10/ES z dne 8. marca 1999 o odstopanjih od določb člena 7 Direktive Sveta 79/112/EGS v zvezi z označevanjem živil UL L 69, 16.3.1999, str. 22.
, Direktivo Komisije 2002/67/ES z dne 18. julija 2002 o označevanju živil, ki vsebujejo kinin in kofein UL L 191, 19.7.2002, str. 20.
, Uredbo Komisije (ES) št. 608/2004 z dne 31. marca 2004 o označevanju živil in sestavin živil z dodanimi fitosteroli, estri fitosterolov, fitostanoli in/ali estri fitostanolov UL L 97, 1.4.2004, str. 44.
ter Direktivo Komisije 2004/77/ES z dne 29. aprila 2004, ki dopolnjuje Direktivo 94/54/ES glede označevanja nekaterih živil, ki vsebujejo glicirizinsko kislino in amonijevo sol te kisline UL L 162, 30.4.2004, str. 76.
.
(13)
Določiti je treba sklop skupnih opredelitev, načel, zahtev in postopkov, da se oblikujeta jasen okvir in skupna podlaga za ukrepe Unije in nacionalne ukrepe za upravljanje informacij o živilih.
(14)
Da se upošteva obsežen in evolucijski pristop k informacijam, zagotovljenim potrošnikom v zvezi z živili, ki jih uživajo, sta potrebni široka opredelitev zakonodaje o informacijah o živilih, ki zajema pravila splošne in posebne narave, ter široka opredelitev informacij o živilih
in izobraževanje
, ki zajema informacije, poleg oznak zagotovljene tudi z drugimi sredstvi.
(15)
Pravila
Unije
bi se morala uporabljati samo za podjetja, katerih koncept vključuje določeno stalnost dejavnosti in določeno stopnjo organizacije. Operacije, kot so
občasna dobava živil tretjim osebam
, streženje
jedi
in prodajanje živil, ki ga izvajajo posamezniki
, na primer na dobrodelnih prireditvah
ali sejmih in srečanjih lokalnih skupnosti,
pa tudi prodaja živil v različnih oblikah neposrednega trženja kmetijskih proizvodov,
niso zajete v področje uporabe te uredbe.
Da mala in srednje velika podjetja v sektorju obrtne živilske proizvodnje in trgovine na drobno z živili, kamor spadajo tudi storitve javne prehrane, ne bi bila preobremenjena, bi bilo treba nepredpakirane proizvode izvzeti iz zahteve o označevanju.
(16)
Gostinske storitve, ki jih zagotavljajo prevozna podjetja, bi morale biti zajete v tej uredbi samo v primeru, ko se opravljajo na relacijah med dvema točkama na ozemlju Unije.
(17)
Gostinske storitve, ki jih zagotavljajo kina – razen mala in srednja podjetja – bi morale biti zajete v tej uredbi, kadar se živila pakirajo na prodajnem mestu v standardiziranih embalažah, katerih velikost je določena vnaprej, tako da je končna količina in vsebina živila ali pijače določena in merljiva.
(18)
Zakonodaja o informacijah o živilih bi morala
tudi upoštevati zahteve potrošnikov
glede informacij
in zagotavljati, da inovacije v živilski industriji niso onemogočene
.
Z možnostjo, da nosilci živilske dejavnosti prostovoljno dodajajo informacije, je zagotovljena dodatna prožnost.
(19)
Namen zahteve
po obveznih informacijah o živilih
je omogočiti potrošnikom, da se osveščeno odločijo za nakup
glede na svoje prehranske
želje in
potrebe.
(20)
Da bi omogočili
prilagoditev zakonodaje o informacijah o živilih potrebam potrošnikov po informacijah
in se izognili nepotrebni embalaži, bi moralo biti obvezno označevanje živil omejeno na osnovne informacije, ki so dokazano v velikem interesu večine potrošnikov
.
(21)
Vendar bi bilo treba nove zahteve po obveznih informacijah o živilih
ali po novih oblikah predstavitve informacij o živilih
oblikovati le, če in kadar je to potrebno, v skladu z načeli subsidiarnosti, sorazmernosti
, preglednosti
in trajnosti.
(22)
Poleg obstoječe zakonodaje o zavajajočem oglaševanju bi morala pravila
o informacijah o živilih ▌ prepovedati
navedbo podrobnosti
, ki bi potrošnika zavedle
, zlasti glede energijske vrednosti, porekla ali sestave živil
. Da bi bila ta prepoved učinkovita, bi morala veljati tudi za oglaševanje in predstavitev živil.
(23)
Za nekatera živila se trdi, da njihovo uživanje povzroča posebne fizične prednosti. Te navedbe bi morale biti izražena na način, ki omogoča merljivost in preverljivost učinkov uživanja teh živil.
(24)
Da se prepreči razdrobljenost predpisov o odgovornosti nosilcev živilske dejavnosti v zvezi z
napačnimi, zavajajočimi ali pomanjkljivimi
informacijami o živilih, je
zelo pomembno
, da se na tem področju ▌odgovornosti nosilcev živilske dejavnosti
jasno določijo
.
Brez poseganja v člen 19 Uredbe (ES) št. 178/2002, bi morali nosilci živilske dejavnosti, ki so odgovorni za maloprodajo ali distribucijske dejavnosti, ki ne vplivajo na informacije o živilih, nemudoma ukrepati, kadar ugotovijo, da informacije niso v skladu z določbami te uredbe.
(25)
Oblikovati bi bilo treba seznam vseh obveznih informacij, ki bi jih bilo ▌treba zagotoviti za vsa živila, namenjena končnemu potrošniku in obratom javne prehrane. Ta seznam bi moral vključevati informacije, ki jih že zahteva obstoječa zakonodaja, glede na to, da se na splošno šteje kot koristen pravni red za informiranje potrošnikov.
(26)
Nove informacijske in komunikacijske tehnologije imajo lahko pomembno vlogo pri zagotavljanju dodatnih informacij potrošnikom, saj omogočajo hitro in cenovno ugodno izmenjavo informacij. Potrošniki bi na primer lahko dobili dodatne informacije prek naprav v trgovinah. Te naprave bi odčitale črtno kodo in prikazale informacije o zadevnem proizvodu. Do dodatnih informacij bi lahko dostopali tudi prek spletne strani.
▌
(27)
Nekatere sestavine ali druge snovi, ki se uporabljajo pri proizvodnji živil in so v njih še vedno prisotne,
lahko pri ljudeh povzročijo alergije
ali
preobčutljivost ali v posameznih primerih celo ogrozijo
zdravje potrošnikov.
Zato je pomembno
, da se omogočijo informacije o prisotnosti aditivov za živila, pripomočkov za predelavo in drugih snovi z
z znanstveno dokazanim
alergenim učinkom
ali snovi, ki lahko povečajo tveganje za nastanek bolezni
, tako da
se
lahko
zlasti
potrošniki z alergijo ali preobčutljivostjo na hrano
namensko odločijo za živila, ki so zanje varna
.
Navesti bi bilo treba že sledove alergenov, da bi lahko osebe s hudo alergijo sprejele varno odločitev. V ta namen bi bilo treba pripraviti skupna pravila.
(28)
Označbe na živilih bi morale biti jasne in razumljive za pomoč potrošnikom ▌ pri
premišljeni
izbiri živil in prehrane. Študije kažejo, da je
dobra
čitljivost pomembna za povečanje možnosti vpliva informacij na označbah na uporabnike in da
so nečitljive informacije o izdelku
eden glavnih vzrokov za nezadovoljstvo potrošnikov v zvezi z označbami na živilih.
Zato bi bilo treba dejavnike, kot so vrsta pisave, barva in kontrast obravnavati skupaj.
(29)
Za zagotavljanje informacij o živilih bi bilo treba
vključiti
prodajo živil s sredstvi komuniciranja na daljavo. Čeprav je jasno, da bi morala vsa živila, ki se dobavljajo prek prodaje na daljavo, izpolnjevati enake zahteve po informacijah kot živila, ki se prodajajo v trgovinah, je treba pojasniti, da morajo biti v takih primerih na voljo tudi zadevne obvezne informacije o živilih pred zaključitvijo nakupa.
(30)
Da se potrošnikom zagotovijo informacije o živilih, ki so nujne za sprejemanje odločitev na podlagi informacij, bi morale biti na mešanih alkoholnih pijačah navedene informacije o njihovih sestavinah.
(31)
V skladu z resolucijo Evropskega parlamenta z dne 5. septembra 2007 o strategiji Evropske unije za podporo državam članicam pri zmanjševanju škode zaradi uživanja alkohola
UL C 187 E, 24.7.2008, str. 160.
, mnenjem Evropskega ekonomsko-socialnega odbora z dne 18. septembra 2008 o zagotavljanju informacij o živilih potrošnikom, delom Komisije in zaskrbljenostjo splošne javnosti nad škodljivimi učinki alkohola, zlasti pri mladih in ranljivih potrošnikih, bi morala Komisija skupaj z državami članicami pripraviti opredelitev pijač alkopop, ki so namenjene zlasti mladim. Zaradi svoje alkoholne narave bi morale zanje veljati strožje zahteve označevanja, v trgovini pa bi morale biti jasno ločene od brezalkoholnih pijač.
(32)
Prav tako je potrošnikom pomembno zagotoviti informacije o drugih alkoholnih pijačah. Posebna pravila Unije že obstajajo za označevanje vina. Uredba Sveta (ES) št. 1493/1999 z dne 17. maja 1999 o skupni ureditvi trga za vino UL L 179, 14.7.1999, str. 1.
določa izčrpen sklop tehničnih standardov, ki v celoti zajemajo vse enološke prakse, metode proizvodnje ter načine predstavitve in označevanja vin, kar zagotavlja, da so zajete vse stopnje verige ter da so potrošniki zaščiteni in ustrezno informirani. Navedena uredba zlasti natančno in izčrpno opisuje snovi, ki se bodo najverjetneje uporabljale v proizvodnem postopku, skupaj s pogoji za njihovo uporabo prek pozitivnega seznama enoloških praks in obdelav, pri čemer je vsakršna praksa, ki ni vključena v seznam, prepovedana. Zato je vino na tej stopnji primerno izvzeti iz obveznosti navedbe sestavin in označbe hranilne vrednosti. Za pivo in žgane pijače iz člena 2(1) Uredbe (ES) št. 110/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januraja 2008[…] o opredelitvi, opisu, predstavitvi, označevanju in zaščiti geografskih označb žganih pijač UL L 39, 13.2.2008, str. 16.
ter z namenom zagotoviti skladen pristop in skladnost s pogoji, določenimi za vino, se uporabljajo iste izjeme. Vendar bo Komisija pripravila poročilo po petih letih od začetka veljavnosti te uredbe in lahko po potrebi predlaga posebne zahteve v okviru te uredbe.
(33)
Navedba države ▌ali kraja porekla živila bi morala biti obvezna
v skladu s členom 9(1)(k) in
kadar koli je verjetno, da bo pomanjkanje teh informacij potrošnika zavedlo glede prave države ▌ali kraja porekla tega izdelka. V drugih primerih ▌navedba države ▌ali kraja porekla potrošnika ne bi smela zavajati in bi morala temeljiti na jasno opredeljenih merilih, ki zagotavljajo enake konkurenčne pogoje za industrijo in izboljšujejo potrošnikovo razumevanje informacij v zvezi z državo ▌ali krajem porekla živila. Takšna merila se ne
uporabljajo
za navedbe, povezane z imenom ali naslovom nosilca živilske dejavnosti.
(34)
Če
nosilci živilske dejavnosti
navedejo
, da je izvor živila
Unija
, in s tem usmeriti pozornost potrošnikov na kakovost svojih izdelkov in proizvodne standarde Unije
, morajo biti takšne
navedbe ▌skladne z usklajenimi merili.
Po potrebi enako velja za navedbo države članice.
(35)
Nepreferencialna pravila Unije o poreklu blaga določa Uredba Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti UL L 302, 19.10.1993, str. 1.
, njihove izvedbene določbe pa Uredba Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 UL L 253, 11.10.1993, str. 1.
. Opredelitev države izvora živil bo temeljila na teh pravilih, ki so dobro znana trgovskim podjetjem in upravam, ter morala olajšati njihovo izvajanje.
(36)
Označba hranilne vrednosti na živilih zadeva informacije o prisotnosti energijskih in nekaterih hranilnih snovi
in sestavin
v živilih.
Države članice bi morale
obvezno zagotavljanje informacij o hranilni vrednosti
na sprednji in zadnji strani embalaže podpreti z ukrepi, kot na primer z vključitvijo akcijskega načrta za prehrano v politiko javnega zdravja, kar bi zagotovilo posebna priporočila za izobraževanje
javnosti o hranilni vrednosti in
podpiralo
izbiranje živil na podlagi informacij.
(37)
Zgoraj omenjena bela knjiga Komisije z dne 30. maja 2007 je poudarila nekatere hranilne elemente, ki so pomembni za javno zdravje. Zato je primerno, da
so
zahteve o obveznem zagotavljanju informacij o hranilni vrednosti
v skladu s priporočili te bele knjige
.
(38)
Na splošno se potrošniki ne zavedajo potencialnega prispevka alkoholnih pijač k njihovi splošni prehrani. Zato
bi bilo koristno, da bi proizvajalci zagotovili informacije
o
energijski
vsebnosti ▌alkoholnih pijač.
(39)
Zaradi
pravne varnosti
in usklajenosti zakonodaje
Unije
bi morala biti prostovoljna vključitev prehranskih ali zdravstvenih trditev na oznakah živil v skladu z Uredbo (ES) št. 1924/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o prehranskih in zdravstvenih trditvah na živilih UL L 404, 30.12.2006, str. 9.
.
(40)
V izogib nepotrebnim obremenitvam
proizvajalcev živil in trgovcev
je nekatere kategorije živil, ki niso predelane ali za katere informacije o hranilni vrednosti niso odločilen dejavnik za potrošnikovo odločitev
za nakup oziroma pri katerih je zunanja embalaža ali etiketa premajhna, da bi lahko zahtevali obvezno označevanje
, primerno izvzeti iz obveznosti označevanja hranilne vrednosti, razen če je obveznost zagotavljanja takšnih informacij določena v drugi zakonodaji
Unije
.
(41)
Informacije
bi morale biti ▌lahko razumljive
za povprečnega potrošnika
, da bi bile privlačne za povprečnega potrošnika in izpolnile namene informiranja, zaradi katerega je bilo označevanje uvedeno.
Smiselno bi bilo, da se informacije navedejo v enem vidnem polju, da se zagotovi,
, da lahko potrošniki pri kupovanju živil brez težav vidijo bistvene informacije o hranilni vrednosti ▌.
(42)
Nedavni razvoj v zvezi z navajanjem hranilne vrednosti, razen na 100 g/100 ml/obrok, nekaterih držav članic in organizacij v živilskem sektorju kaže, da so takšne sheme potrošnikom všeč, ker
se
lahko z njimi
hitro odločajo
. Vendar v vsej
Uniji
ni
znanstvenih
dokazov o tem, kako povprečen potrošnik razume in uporablja drugače navedene informacije.
Da bi olajšali primerjavo proizvodov v embalaži različne velikosti je primerno, da se še naprej obvezno navaja hranilna vrednost na 100 g/100 ml, po potrebi pa dovolijo dodatne navedbe o porcijah. Če je živilo predpakirano kot posamezna porcija, bi morala biti navedba hranilne vrednosti na porcijo obvezna. Da bi se izognili zavajajočim navedbam podatkov za porcijo, bi bilo treba s postopkom posvetovanja standardizirati velikost porcije po vsej Uniji.
(43)
Navedbe količine hranilnih elementov in primerjalnih kazalcev v osrednjem vidnem polju v lahko prepoznavni obliki, da se omogoči ocena hranilne vrednosti živila, bi bilo treba v celoti upoštevati kot del označbe hranilne vrednosti in se ne bi smele obravnavati kot skupina posameznih navedb.
(44)
Izkušnje kažejo, da prostovoljno navajanje informacij o živilih v številnih primerih ogroža jasnost obveznih informacij o živilih. Zato bi bilo treba zagotoviti merila, ki bodo nosilcem živilske dejavnosti in izvršnim organom pomagala pri vzpostavitvi ravnovesja med zagotavljanjem obveznih in neobveznih informacij o živilih.
(45)
Informacije
o možnih alergenih
v zvezi z živili, ki niso predpakirana, in storitvami javne prehrane so prav tako
zelo pomembne
za alergike
Zato
bi morale biti
potrošniku ▌takšne informacije vedno
dostopne
.
(46)
Države članice naj ne bi sprejele drugih določb, razen določb iz te uredbe, na področju, ki ga usklajujejo, razen če je to posebej navedeno.
Poleg tega lahko nacionalne zahteve glede označevanja ovirajo prost pretok na notranjem trgu, zato bi morale države članice utemeljiti, zakaj so takšni ukrepi potrebni, in načrtovati, na kakšen način jih bodo izvajale, da bodo čim manj omejevali trgovino.
(47)
Pravila o informacijah o živilih bi morala biti zmožna prilagoditi se hitrim spremembam v socialnem, gospodarskem in tehnološkem okolju.
(48)
V zvezi z nekaterimi vidiki informacij o živilih, ki sprožajo razvoj inovativnih in sodobnih poslovnih praks, je nujno omogočiti dovolj poskusov in potrošniških raziskav ter zagotoviti trdne dokaze o najboljših sistemih. Zato bi se morala v takšnih primerih zakonodaja Unije o informacijah o živilih omejiti na določanje obveznih bistvenih zahtev, ki določajo raven varstva potrošnikov in informacij ter omogočajo prožnost za izpolnjevanje takšnih zahtev, na način, ki je skladen z določbami o notranjem trgu.
(49)
Za zagotovitev, da so podrobnejše zahteve po informacijah o živilih oblikovane in določene na dialektičen način ter izhajajo iz najboljših praks, bi morali obstajati prožni mehanizmi na ravni Unije in nacionalni ravni, ki temeljijo na odprtem in preglednem javnem posvetovanju ter stalnem sodelovanju med širokim krogom predstavnikov zainteresiranih strani. Rezultat takšnih mehanizmov je lahko oblikovanje nacionalnih neobvezujočih shem na podlagi zanesljivih potrošniških raziskav in obsežnih posvetovanj z zainteresiranimi stranmi. Treba vi bilo uvesti mehanizme, ki potrošnikom omogočajo, da opredelijo živila, označena v skladu z nacionalno shemo, na primer z identifikacijsko številko ali simbolom.
(50)
Za zagotovitev ravni doslednosti doseženih rezultatov v različnih državah članicah je treba spodbujati nenehno izmenjavo in souporabo najboljših praks in izkušenj med državami članicami in s Komisijo ter spodbujati sodelovanje zainteresiranih strani pri takšni izmenjavi.
(51)
Države članice bi morale izvesti uradni nadzor za zagotavljanje skladnosti s to uredbo v skladu z Uredbo (ES) št. 882/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o izvajanju uradnega nadzora, da se zagotovi preverjanje skladnosti z zakonodajo o krmi in živilih ter s pravili o zdravstvenem varstvu živali in zaščiti živali UL L 165, 30.4.2004, str. 1.
.
(52)
Sklicevanje na Direktivo 90/496/EGS v Uredbi (ES) št. 1924/2006 in Uredbi (ES) št. 1925/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o dodajanju vitaminov, mineralov in nekaterih drugih snovi živilom UL L 404, 30.12.2006, str. 26.
bi bilo treba posodobiti, tako da se upošteva ta uredba. Uredbi (ES) št. 1924/2006 in (ES) št. 1925/2006 bi bilo zato treba ustrezno spremeniti.
(53)
Da se zainteresiranim stranem, zlasti malim in srednje velikim podjetjem, omogoči zagotavljanje informacij o hranilni vrednosti njihovih proizvodov, bi bilo treba postopoma s podaljšanjem prehodnih obdobij uvesti izvajanje ukrepov za obvezne informacije o hranilni vrednosti z dodatnim prehodnim obdobjem za mikropodjetja.
(54)
Proizvodi sektorja obrtne živilske proizvodnje in sveži proizvodi iz trgovine na drobno z živili, ki se proizvedejo in prodajo na istem kraju, lahko seveda vsebujejo snovi, ki povzročajo alergične ali druge reakcije pri občutljivih ljudeh. Ker pa se v neposrednem stiku s potrošnikom prodajajo ravno proizvodi, ki niso predpakirani, bi bilo treba ustrezne informacije zagotoviti na primer v pogovoru ob prodaji ali z jasno vidnim napisom na kraju prodaje ali z razstavljenim informacijskim materialom.
(55)
Ker ciljev te uredbe države članice ne morejo zadovoljivo doseči in ker jih zato lažje doseže Unija, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe. Skladno z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne prekoračuje okvirjev, ki so potrebni za dosego navedenih ciljev.
▌
(56)
Komisijo bi bilo treba pooblastiti, da v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije sprejme delegirane akte. Zlasti je pomembno, da Komisija pri svojem pripravljalnem delu opravi ustrezna posvetovanja, vključno na ravni strokovnjakov.
(57)
Da bi se zagotovili enotni pogoji za izvajanje, bi bilo treba Komisiji podeliti izvedbena pooblastila za sprejetje tehničnih smernic za obrazložitev seznama sestavin, ki povzročajo alergije ali preobčutljivost ter za določitev datuma najkrajšega trajanja, in sicer v skladu z mnenjem o nacionalnih določbah, ki jih sprejmejo države članice. V skladu s členom 291 PDEU se pravila in splošna načela, ki se nanašajo na mehanizme, s katerimi države članice nadzirajo Komisijo pri izvajanju izvedbenih pooblastil, vnaprej določijo z uredbo, sprejeto po rednem zakonodajnem postopku. Do sprejetja nove uredbe, do katerega mora priti čim prej, bi morale države članice izvajati nadzor v skladu z določbami Sklepa Sveta 1999/468/ES z dne 28. junija 1999 o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil
UL L 184, 17.7.1999, str. 23.
, z izjemo regulativnega postopka s pregledom, ki se ne uporablja, če so te določbe skladne s spremenjenimi Pogodbami. Sklicevanje na te določbe bi bilo treba zamenjati s sklicevanjem na pravila in načela iz nove uredbe takoj, ko ta začne veljati –
▌
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
POGLAVJE I
SPLOŠNE DOLOČBE
Člen 1
Vsebina in področje uporabe
▌
1.
Ta uredba določa splošna načela, zahteve in odgovornosti, ki urejajo informacije o živilih in zlasti označevanje živil. Uredba določa sredstva, ki zagotavljajo pravico potrošnikov do informacij, in postopke za zagotavljanje informacij o živilih, ob upoštevanju potrebe po zagotavljanju zadostne prožnosti za odziv na prihodnji razvoj dogodkov in nove zahteve po informacijah.
2.
Ta uredba se uporablja za vse stopnje živilske verige, kadar
gre za
zagotavljanje informacij o živilih
končnim
potrošnikom.
Uredba se uporablja za vsa
predpakirana
živila, namenjena
dostavi
končnemu potrošniku,
ter za živila
za dobavo obratom javne prehrane.
Uredba se ne uporablja za živila, ki se pakirajo neposredno na kraju prodaje pred dostavo končnemu potrošniku.
Gostinske storitve, ki jih zagotavljajo prevozna podjetja, spadajo v področje uporabe te uredbe samo v primeru, ko se opravljajo na relacijah med dvema točkama na ozemlju Unije.
3.
Ta uredba se uporablja samo za živila, ki jih pripravljajo podjetja, katerih koncept vključuje določeno stalnost dejavnosti in določeno stopnjo organizacije. Operacije, kot so občasno ravnanje, streženje in prodajanje živil, ki jih izvajajo posamezniki na prireditvah, kot so dobrodelne prireditve ali sejmi in srečanja lokalnih skupnosti, ne spadajo v področje uporabe te uredbe.
4.
Živila s poreklom iz tretjih držav se lahko dajo na trg v Uniji šele, ko ustrezajo zahtevam te uredbe.
5.
Ta uredba se uporablja brez poseganja v zahteve za označevanje, določene v posebni zakonodaji
Unije
, ki se uporablja za posebna živila.
Komisija do ...
*
Datum začetka veljavnosti te uredbe.
objavi celosten in posodobljen seznam vseh zahtev o označevanju iz posebne zakonodaje Unije, ki se uporablja za posamezna živila, ter seznam objavi na internetu.
Komisija najpozneje ...
**
18 mesecev po datumu začetka veljavnosti te uredbe.
*
Evropskemu parlamentu in Svetu predloži poročilo o skladnosti posebnih zahtev o označevanju s to uredbo. Komisija poročilu po potrebi priloži ustrezen predlog za spremembo te uredbe.
Člen 2
Opredelitev pojmov
1.
Za namene te uredbe se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
(a)
opredelitev pojmov „živilo“, „živilska zakonodaja“, „živilska dejavnost“, „nosilec živilske dejavnosti“, „prodaja na drobno“, „dajanje v promet“ in „končni potrošnik“ iz člena 2 ter člena 3(1), (2), (3), (7), (8) in (18) Uredbe (ES) št. 178/2002;
(b)
opredelitev pojmov „predelava“, „nepredelani proizvodi“ in „predelani proizvodi“ v točkah (m), (n) in (o) člena 2(1) Uredbe (ES) št. 852/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o higieni živil UL L 139, 30.4.2004, str. 1.
;
(c)
opredelitev pojmov „aditivi za živila“ in „pomožna sredstva v predelavi “ iz člena 1(2) in člena 1(3)(a) Direktive Sveta 89/107/EGS z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaj držav članic o aditivih za živila, ki se smejo uporabljati v živilih, namenjenih za prehrano ljudi UL L 40, 11.2.1989, str. 27.
;
(d)
opredelitev pojma „aroma“ iz točke (a) člena 1(2) Direktive Sveta 88/388/EGS z dne 22. junija 1988 o približevanju zakonodaje držav članic o aromah za uporabo v živilih in izhodnih surovinah za njihovo proizvodnjo UL L 184, 15.7.1988, str. 61.
;
(e)
opredelitev pojmov „meso“ in „mehansko izkoščeno meso“ iz točk 1.1 in 1.14 Priloge I k Uredbi (ES) št. 853/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o posebnih higienskih pravilih za živila živalskega izvora UL L 139, 30.4.2004, str. 55.
;
(f)
opredelitev pojmov „trditev“, „hranilo“, „druga snov“, „prehranska trditev“ in „zdravstvena trditev“ iz točk 1 so 5 člena 2(2) Uredbe (ES) št. 1924/2006.
2.
Uporabljajo se tudi naslednje opredelitve:
(a)
„informacije o živilih“ pomeni informacije v zvezi z živili, ki so na voljo končnemu potrošniku prek oznake, drugega spremnega gradiva ali katerih koli drugih sredstev, vključno s sodobnimi
tehnologijami
ali verbalno komunikacijo. Ne zajema komercialnih sporočil, opredeljenih v Direktivi 2000/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2000 o nekaterih pravnih vidikih storitev informacijske družbe, zlasti elektronskega poslovanja na notranjem trgu UL L 178, 17.7.2000, str. 1.
;
▌
(b)
„obrati javne prehrane“ pomeni vsak obrat (vključno z
avtomati,
vozilom ali vgrajeno ali premično stojnico), kot so restavracije, menze, šole
,
bolnišnice
in podjetja za pripravo in dostavo hran
, v katerih se med izvajanjem dejavnosti pripravijo
živila, namenjena končnemu potrošniku za takojšnjo porabo
;
(c)
„predpakirano živilo“ pomeni vsako posamezno enoto, ki se kot taka predstavlja končnemu potrošniku in obratom javne prehrane ter jo sestavlja živilo
v embalaži
, ne glede na to, ali ta embalaža popolnoma ali samo delno zapira živilo, vendar v vsakem primeru na tak način, da vsebine ni mogoče spremeniti, ne da bi embalažo odprli ali spremenili;
(d)
„nepredpakirano živilo“ pomeni živilo, ki se končnemu potrošniku ponudi naprodaj brez embalaže ali se zapakira šele ob prodaji končnemu potrošniku, ter živila in sveže proizvode, ki so predpakirani na kraju in na dan prodaje za takojšnjo prodajo;
(e)
„obrtno proizvedeno živilo“ pomeni živilo, ki je bilo proizvedeno v podjetju, vpisanem po nacionalnem obrtnem pravu v nacionalni obrtni register, in ki je bilo proizvedeno neposredno za potrošnika;
(f)
„sestavina“ pomeni vsako snov, vključno z aditivi za živilo in encimi ter
vsako sestavino v sestavljenih sestavinah
, ki se uporabljajo pri proizvodnji ali pripravi živila in so
vsebovane
v končnem proizvodu, tudi če so v spremenjeni obliki; ▌
(g)
„kraj porekla“ pomeni ▌ kraj,
državo ali regijo, kjer so izdelki ali sestavine kmetijskega izvora v celoti pridobljeni,
v skladu s
členom 23(2)
Uredbe (EGS) št. 2913/92;
(h)
„sestavljena sestavina“ pomeni sestavino, ki je sama proizvod iz več kot ene sestavine;
(i)
„oznaka“ pomeni vsako znamko, žig, znak, slikovni znak ali drug opis v pisni, tiskani, odtisnjeni, označeni, vtisnjeni ali ožigosani obliki ali priložen k embalaži živila;
(j)
„označevanje“ pomeni vse navedbe, podatke, trgovska imena, blagovne znamke, slikovno gradivo ali simbole v zvezi z živilom, ki se namestijo na kakršno koli vrsto embalaže, dokument, obvestilo, oznako, obroček ali vratno etiketo, ki spremlja ali se nanaša na tako živilo;
(k)
„vidno polje“ pomeni vse površine embalaže, ki jih je mogoče prebrati z ene točke, ter omogoča hiter in enostaven dostop do informacij za označevanje ▌;
(l)
„čitljivost“ pomeni besedila, ki so med drugim napisana, tiskana, vtiskana, označena, gravirana ali žigosana na način, ki potrošniku z normalnim vidom omogoča, da brez optičnih pripomočkov razume vsebino oznak na živilih; čitljivost je odvisna od velikosti črk, vrste pisave, širine poteze, razmaka med črkami, besedami in vrsticami, razmerja med širino in višino črk ter kontrasta med pisavo in ozadjem;
▌
(m)
„običajno ime“ pomeni ime, ki
se razume
kot ime živila brez potrebe po dodatni razlagi potrošnikom v državi članici, v kateri se proizvod prodaja;
(n)
„opisno ime“ pomeni ime, ki zagotavlja opis živila in po potrebi njegove uporabe, pri čemer je dovolj jasno, da potrošniku omogoča razumevanje dejanske narave živila in razlikovanje od drugih proizvodov, s katerimi bi ga lahko zamenjal;
▌
(o)
„izdelek iz ene sestavine“ pomeni vsako živilo, razen soli, sladkorja, začimb, vode, aditivov, arom ali encimov, ki vsebuje samo eno sestavino;
(p)
„bistvene zahteve“ pomeni zahteve, na podlagi katerih je raven varstva potrošnikov in informacij o živilih določena glede na dano vprašanje in ki so določene v aktu
Unije
;
(q)
„datum minimalnega roka trajanja“ pomeni datum, do katerega to živilo ohrani svoje značilne lastnosti, kadar je ▌shranjeno
kot navedeno oziroma v skladu s posebnimi navodili na embalaži
;
(r)
„datum uporabe“ pomeni datum, do katerega je treba živilo porabiti; po izteku tega datuma se živila ne sme več posredovati potrošniku ali ga predelati;
(s)
„datum proizvodnje“ pomeni datum, ko so bili proizvodi proizvedeni, ter po potrebi zapakirani in zamrznjeni;
(t)
„najboljše prakse“ pomeni standarde, sheme, pobude ali kakršne koli druge dejavnosti, ki jih odobrijo pristojni organi ter so se z izkušnjami in raziskavami izkazali kot najučinkovitejši za večino potrošnikov ter se obravnavajo kot vzorčni primeri, ki služijo za zgled;
(u)
„imitacija živila“ pomeni živilo, ki po videzu spominja na neko drugo živilo in pri katerem je običajno uporabljena sestavina v celoti ali deloma nadomeščeno z drugo.
3.
Za namene te uredbe se država izvora živila nanaša na izvor živila, kakor je določeno v skladu s členi 23 do 26 Uredbe (EGS) št. 2913/92.
4.
Uporabljajo se tudi posebne opredelitve pojmov iz Priloge I.
POGLAVJE II
SPLOŠNA NAČELA GLEDE INFORMACIJ O ŽIVILIH
Člen 3
Splošni cilji
1.
Navajanje informacij o živilih zagotavlja visoko raven varovanja zdravja
, preglednosti
in
primerljivosti proizvodov v interesu potrošnikov ter zagotavlja osnovo
za odločanje na podlagi informacij in za varno uporabo živil ▌.
2.
Oznake na živilih morajo biti za povprečnega potrošnika lahko prepoznavne, čitljive in razumljive.
3.
Cilj zakonodaje o informacijah o živilih je v Uniji zagotoviti prosti pretok živil, ki se zakonito proizvajajo in tržijo ▌.
4.
Kadar zakonodaja o informacijah o živilih določi nove zahteve, se
, razen če so te zahteve povezane z varovanjem zdravja ljudi, odobri prehodno obdobje
po začetku veljavnosti novih zahtev, v katerem se lahko živila z oznakami, ki niso v skladu z novimi zahtevami, dajo v promet in se zaloge takšnih živil, ki so bila dana v promet pred iztekom prehodnega obdobja, še naprej prodajajo, dokler se ne porabijo.
Novi predpisi v zvezi z označevanjem živil začnejo veljati na isti dan, ki ga bo določila Komisija po posvetovanju z državami članicami in predstavniki interesnih skupin.
Člen 4
Načela, ki urejajo obvezne informacije o živilih
1.
Kadar zakonodaja ▌zahteva obvezne informacije o živilih, te zlasti zadevajo informacije, ki spadajo v eno od naslednjih kategorij:
(a)
informacije o identiteti in sestavi,
količinah,
lastnostih ali drugih značilnostih živila;
(b)
informacije o varovanju zdravja potrošnikov in varni uporabi živila. Zlasti zadevajo informacije o:
(i)
sestavi, ki lahko škodi zdravju nekaterih skupin potrošnikov;
(ii)
roku uporabnosti, shranjevanju
, po potrebi informacije o hranjenju odprtega izdelka
in varni uporabi;
▌
(c)
informacije o hranilni vrednosti, da se potrošnikom, tudi tistim s posebnimi prehranskimi potrebami, omogoči odločanje na podlagi informacij.
2.
V zvezi s potrebo po obveznih informacijah o živilih je treba upoštevati
morebitne stroške in koristi zainteresiranih strani (vključno s potrošniki, proizvajalci in drugimi) pri posredovanju
določenih ▌ informacij.
Člen 5
Posvetovanje z Evropsko agencijo za varnost hrane
Vsi ukrepi v okviru zakonodaje o informacijah o živilih, ki bi lahko vplivali na javno zdravje, se sprejmejo po posvetovanju z Evropsko agencijo za varnost hrane (v nadaljnjem besedilu: agencija).
POGLAVJE III
SPLOŠNE ZAHTEVE PO INFORMACIJAH O ŽIVILIH IN ODGOVORNOST NOSILCEV ŽIVILSKE DEJAVNOSTI
Člen 6
Osnovna zahteva
Vsem živilom, namenjenim za dobavo končnemu potrošniku ali obratom javne prehrane, so priložene informacije o živilih v skladu s to uredbo.
Člen 7
Prakse poštenega informiranja
1.
Informacije o živilih ne smejo biti zavajajoče ▌, zlasti:
(a)
glede opisa in/ali slikovne predstavitve hrane, ki bi lahko zavajala potrošnika
glede ▌njene narave, identitete, lastnosti, sestave,
posameznih sestavin in njihove
količine
v proizvodu
, roka uporabe, države izvora ali kraja porekla, načina proizvodnje ali pridelave;
(b)
z opisom ali slikovnimi predstavitvami na embalaži, ki bi potrošnika opozarjale na nek izdelek ali sestavino, čeprav bi bila to dejansko imitacija živila oziroma nadomestek sestavine, ki se za ta izdelek običajno uporablja. V takih primerih mora biti na embalaži vidno navedena označba „imitacija“ ali „proizvedeno z (navedba nadomestne sestavine) namesto z (navedba nadomeščene sestavine)“;
(c)
tako da mesni izdelki zbujajo vtis, da gre za raščen kos mesa, čeprav je izdelek sestavljen iz kosov mesa. V takih primerih mora biti izdelek na prednji strani embalaže označen z navedbo „oblikovano meso – sestavljeno iz kosov mesa“;
(d)
glede navedbe učinka ali lastnosti, ki jih živilo nima;
(e)
glede napeljevanja, da ima živilo posebne značilnosti, čeprav imajo dejansko vsa podobna živila take značilnosti
, na primer, da se posebej poudarja odsotnost določene sestavine in/ali hranilne snovi, ki je to živilo v osnovi ne vsebuje
;
(f)
z izrecnim oglaševanjem bistvenega zmanjšanja sladkorja in/ali maščob, pri čemer se energijska vrednost (izražena v kilodžulih ali kilokalorijah) ustrezno ne zmanjša;
(g)
z oznako „dietno“, če živilo ne ustreza pravilom Unije za živila za posebne prehranske namene;
(h)
za mleko: s poimenovanjem mleka kot „sveže“, če je rok uporabnosti več kot sedem dni od datuma pakiranja.
2.
Informacije o živilih so točne, jasne in potrošniku lahko razumljive.
3.
Ob upoštevanju odstopanj, določenih z zakonodajo
Unije
, ki se uporablja za naravne mineralne vode in živila za posebne prehranske namene, informacije o živilih nobenemu živilu ne pripisujejo lastnosti, kot so preprečevanje, zdravljenje ali ozdravljenje bolezni pri ljudeh, ali opozarjajo na take lastnosti.
4.
Odstavka 1 in 3
se uporabljata tudi za:
(a)
oglaševanje;
(b)
predstavitev živil, zlasti njihove oblike, videza ali embalaže, uporabljene materiale za embalažo, način, kako so razporejena, in okolje, v katerem so razstavljena.
Člen 8
Odgovornosti
1.
Oseba, odgovorna za informacije o živilih, zagotavlja navedbo in dejansko točnost navedenih podatkov.
2.
Oseba, odgovorna za informacije o živilu, je nosilec živilske dejavnosti, ki da prva živilo v promet na trg Unije, ali, kjer je to ustrezno, nosilec živilske dejavnosti, pod čigar imenom ali nazivom podjetja se živilo trži.
3.
Nosilci živilske dejavnosti
pri navajanju informacij o živilih, ki sodi med njihove dejavnosti, zagotovijo, da navedene informacije izpolnjujejo zahteve te uredbe
.
4.
Nosilci živilske dejavnosti, ki so odgovorni za maloprodajo ali distribucijske dejavnosti, ki ne vplivajo na informacije o živilih, delujejo s potrebno skrbnostjo, da v mejah svojih zadevnih dejavnosti
pomagajo pri zagotavljanju skladnosti z zahtevami
po informacijah o živilih, zlasti tako, da ne dobavljajo živil, za katere na podlagi informacij, ki jih imajo kot strokovnjaki, vedo ali menijo, da niso skladna
s temi
zahtevami.
5.
Nosilci živilske dejavnosti pri dejavnostih pod svojim nadzorom zagotovijo, da
so
informacije v zvezi z živili, ki niso predpakirana,
na voljo
nosilcu dejavnosti, ki
ravna z živili za nadaljnjo prodajo ali obdelavo, da bi ta lahko, če bi se od njega to zahtevalo,
končnemu potrošniku
zagotovil
obvezne informacije o živilih iz
točk (a) do (c), (f) in (h) člena 9(1)
.
6.
V naslednjih primerih nosilci živilske dejavnosti pri dejavnostih pod svojim nadzorom zagotovijo, da se obvezni podatki, ki se zahtevajo v skladu s členom 9, navedejo na zunanji embalaži, v kateri je živilo predstavljeno za trženje, ali na komercialnih dokumentih za živila, kadar je mogoče zagotoviti, da so takšni dokumenti priloženi živilom, na katera se nanašajo, ali so bili poslani pred ali sočasno z dobavo:
(a)
kadar so predpakirana živila namenjena končnemu potrošniku, vendar se tržijo na stopnji pred prodajo končnemu potrošniku, in kadar na navedeni stopnji ne gre za prodajo obratom javne prehrane;
(b)
kadar so predpakirana živila namenjena za dobavo obratom javne prehrane za pripravo, predelavo, razdelitev ali rezanje.
Ne glede na prvi pododstavek nosilci živilske dejavnosti zagotovijo, da so podatki iz
točk (a), (e), (f), (h) in (j) člena 9(1)
navedeni tudi na zunanji embalaži, v kateri so živila predstavljena za trženje.
POGLAVJE IV
OBVEZNE INFORMACIJE O ŽIVILIH
ODDELEK 1
VSEBINA IN PREDSTAVITEV
Člen 9
Seznam obveznih podatkov
1.
V skladu s členi 11 do 33 in ob upoštevanju izjem iz tega poglavja je obvezna navedba naslednjih podatkov:
(a)
ime
, pod katerim se izdelek prodaja
;
(b)
seznam sestavin;
(c)
sestavine iz Priloge II, ki povzročajo alergije ali preobčutljivost, in katera koli snov, dobljena iz njih
, z ustreznim upoštevanjem posebnih določb za nepredpakirana živila
;
(d)
količina nekaterih sestavin ali kategorij sestavin
v skladu s Prilogo VII
;
(e)
neto količina živila
ob pakiranju
;
(f)
datum minimalnega roka trajanja ali
, pri živilih, ki so z mikrobiološkega stališča hitro pokvarljiva,
datum uporabe;
(g)
datum proizvodnje pri globoko zamrznjenih proizvodih;
(h)
kakršna koli posebna navodila za shranjevanje
in/ali
uporabo
, vključno z navodili za zamrzovanje in shranjevanje ter za shranjevanje izdelka pred in po odprtju embalaže, kadar bi bilo živilo nemogoče ustrezno uporabiti brez teh navodil
;
(i)
navodila za uporabo v primeru, kadar bi bilo živilo nemogoče ustrezno uporabiti brez teh navodil;
(j)
ime ali naziv podjetja
ali registrirane blagovne znamke
in naslov proizvajalca
s sedežem v Uniji
, pakirnice
in, za izdelke iz tretjih držav, prodajalca/uvoznika ali po potrebi nosilca živilske dejavnosti, pod katerega imenom ali nazivom podjetja se živilo trži
;
(k)
država ▌ali kraj porekla
se navede za naslednje proizvode:
–
meso;
–
perutnina;
–
mlečni proizvodi;
–
sveže sadje in zelenjava;
–
drugi proizvodi iz ene sestavine; in
–
meso, perutnina in ribe, ki so sestavine predelanih živil.
Za meso in perutnino se država ali kraj porekla lahko navede kot en sam kraj samo, kadar so živali rojene, vzrejene in zaklane v isti državi ali kraju. V drugih primerih se navedejo informacije o vsakem različnem kraju rojstva, vzreje in zakola.
Kadar obstajajo razlogi, zaradi katerih navedba države izvora ne bi bila praktična, se lahko navede naslednje: „Izvor ni določen“.
Za vsa ostala živila, državo ali kraj porekla
v primerih, kadar bi pomanjkanje teh podatkov lahko bistveno zavedlo potrošnika glede prave države ▌ali kraja porekla živila, zlasti če bi informacije, priložene živilu, ali oznaka kot celota sicer pomenile, da ima živilo drugačno državo ▌ali kraj porekla; v takšnih primerih je navedba v skladu s pravili iz člena
42 ter pod pogoji, določenimi v členih 43 in 44
;
▌
(l)
za pijače, ki vsebujejo več kot 1,2 volumenskega odstotka alkohola, dejansko alkoholno stopnjo v volumenskih odstotkih;
(m)
označba hranilne vrednosti.
2.
Podatki iz odstavka 1 se navedejo z uporabo besed in številk ▌.
▌
Člen 10
Odstopanja za mikro podjetja
Zahteva iz člena 9(1)(m) se ne uporablja za ročno izdelane proizvode mikropodjetij. Prav tako zanje ne veljajo zahteve iz točk (a) do (l) člena 9(1), če se ti proizvodi prodajajo na mestu proizvodnje in lahko prodajno osebje na zahtevo nudi informacije. Druga možnost je, da so informacije navedene na oznakah na policah.
Člen 11
Dodatni obvezni podatki za posebne vrste ali kategorije živil
1.
Poleg podatkov iz člena 9(1) so v Prilogi III določeni dodatni obvezni podatki za posebne vrste ali kategorije živil.
2.
Komisija lahko spremeni Prilogo III z delegiranimi akti v skladu s členom 42 in pogoji, določenimi v členih 43 in 44
.
▌
Člen 12
Teža in količina
Člen 9 ne posega v natančnejše določbe Unije v zvezi s težo in količino.
Upoštevajo se določbe Direktive 2007/45/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. septembra 2007 o določitvi predpisov v zvezi z nazivnimi količinami predpakiranih proizvodov
UL L 247, 21.9.2007, str. 17.
.
Člen 13
Razpoložljivost in namestitev obveznih informacij o živilih
1.
Obvezne informacije o živilih so na voljo in zlahka dostopne za vsa živila v skladu s to uredbo.
2.
V primeru predpakiranih živil se obvezne informacije o živilih navedejo na embalaži ▌.
▌
Člen 14
Prikaz obveznih podatkov
1.
Ne glede na posebno zakonodajo
Unije
, ki se uporablja za posebna živila v zvezi z zahtevami iz točk (a) do (k) člena 9(1), se zagotovi, da so obvezni podatki iz člena 9(1), ▌natisnjeni na embalaži ali oznaki ▌tako, da
so jasno čitljivi
.
Treba je preučiti merila, kot so velikost in vrsta znakov, kontrast med znaki in ozadjem, razmak med vrsticami, naklon znakov.
V postopku posvetovanja Komisija z delegiranimi akti ter v skladu s členom 42 in pod pogoji, določenimi v členih 43 in 44 z zadevnimi strankami, vključno z organizacijami potrošnikov, pripravi obvezujoče načelo, ki določa smernice za čitljivost informacij o živilih za potrošnike.
2.
V primeru proizvodov, namenjenih za posebno prehransko porabo, v skladu z Direktivo Komisije 1999/21/ES z dne 25. marca 1999 o živilih za posebne zdravstvene namene
UL L 91, 7.4.1999, str. 29.
ter začetne in nadaljevalne formule za dojenčke ter živila za dojenčke in majhne otroke, ki spadajo v področje uporabe Direktive Komisije 2006/141/ES z dne 22. decembra 2006 o začetnih formulah za dojenčke in nadaljevalnih formulah za dojenčke in majhne otroke
UL L 401, 30.12.2006, str. 1.
in Direktive Komisije 2006/125/ES z dne 5. decembra 2006 o žitnih kašicah ter hrani za dojenčke in majhne otroke
UL L 339, 6.12.2006, str. 16.
, za katera pravni predpisi Unije predvidevajo obvezno označevanje poleg tistega iz člena 9(1) te uredbe, bi morale biti črke dovolj velike, da so informacije, namenjene potrošniku, in dodatne informacije o posebni rabi te hrane, čitljive.
3.
Podatki iz točk (a), (e) in (l) člena 9(1) so prikazani v istem vidnem polju.
▌
4.
Odstavek 3 se ne uporablja v primeru živil iz člena 17(1) in (2).
Za te embalaže ali posode se lahko v državah članicah z več uradnimi jeziki sprejmejo posebne nacionalne določbe.
5.
Okrajšave, tudi začetnice, se ne smejo uporabljati, če obstaja možnost, da bodo zavedle potrošnike.
6.
Obvezne informacije o živilih so označene na vidnem mestu tako, da so zlahka vidne, jasno čitljive, in po potrebi neizbrisne. Nikakor ne smejo biti skrite, zakrite ali ločene z drugim pisnim ali slikovnim gradivom ali
katerim koli drugim dodatnim gradivom ali samo embalažo živila, na primer zaradi zlepljenega pregiba
.
7.
Zaradi označevanja obveznih podrobnosti se ne sme povečati površine in/ali obsega embalaže ali posode za živila ali kakorkoli dodatno obremenjevati okolja.
Člen 15
Prodaja na daljavo
Brez poseganja v zahteve po obveščanju iz člena 9 v primeru živil, ponujenih za prodajo s sredstvi za komuniciranje na daljavo, kot so opredeljeni v členu 2 Direktive 97/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. maja 1997 o varstvu potrošnikov glede sklepanja pogodb pri prodaji na daljavo UL L 144, 4.6.1997, str. 19.
:
(a)
v členih 9 in 29 navedene
informacije o živilih so na voljo
na zahtevo potrošnika
pred zaključitvijo nakupa in so
lahko
navedene na podpornem gradivu za prodajo na daljavo ali so zagotovljene z drugimi ustreznimi sredstvi;
(b)
podatki iz
člena 9(1)(f) in (i)
so obvezni samo v trenutku dobave.
Člen 16
Jezikovne zahteve
1.
Brez poseganja v člen 9(2) se obvezne informacije o živilih navedejo v jeziku, ki ga potrošniki držav članic, v katerih se živilo trži, zlahka razumejo.
2.
Države članice, v katerih se živilo trži, lahko na svojem ozemlju predpišejo, da se podatki navedejo v enem ali več jezikih, ki spadajo med uradne jezike Unije.
3.
Živila, ki se prodajajo v brezcarinskih prodajalnah, se lahko dajo v promet samo v angleščini.
4.
Odstavka 1 in 2 ne izključujeta možnosti, da se podatki navedejo v več jezikih.
Člen 17
Odstopanja od zahteve o navedbi
določenih obveznih podatkov
1.
Pri steklenicah za ponovno uporabo, ki so neizbrisno označene in zato nimajo oznake, obročka ali vratne etikete, so obvezni samo podatki iz
člena 9(1)(a), (c), (e) in (f)
.
2.
Pri embalažah ali posodah, katerih največja
natisljiva
površina je manjša od
80 cm
2
, je obvezna le navedba podatkov iz člena 9(1)(a), (c), (e) in (f)
ter člena 29(1)(a)
na embalaži ali oznaki.
Nadaljnje navedbe na embalaži so možne na podlagi prostovoljne odločitve.
Podatki iz člena 9(1)(b) se zagotovijo z drugimi sredstvi ali so na voljo na zahtevo potrošnika.
3.
Brez poseganja v drugo zakonodajo Unije, ki določa obvezno označbo hranilne vrednosti, navedba označbe
hranilne vrednosti
iz člena 9(1)(m) ni obvezna za živila iz Priloge IV.
Podatki iz členov 9 in 29 niso obvezni za proizvode, ki niso predpakirana, vključno s proizvodi iz obratov javne prehrane iz člena 2(2)(b).
ODDELEK 2
PODROBNE DOLOČBE IN OBVEZNI PODATKI
Člen 18
Ime živila
1.
Ime živila je njegovo
zakonsko predpisano
ime. Če tega imena ni, je ime živila njegovo običajno ime, ali če običajnega imena ni ali se ne uporablja, se navede opisno ime živila.
2.
Posebne določbe o uporabi imena živila in podatkih, ki spremljajo živilo, so določene v Prilogi V.
Člen 19
Seznam sestavin
1.
Seznam sestavin je naveden pod ustreznim naslovom, ki vključuje besedo „sestavine“. Seznam vključuje vse sestavine živila, v padajočem zaporedju glede na težo, kakor je zabeležena med njihovo uporabo pri proizvodnji živila.
2.
Če izdelek vsebuje nanosnovi, mora biti to pri navajanju sestavin označeno z besedo „nano“.
3.
Sestavine se označijo z značilnim imenom, kjer je primerno, v skladu s pravili iz člena 18 in Priloge V.
4.
Tehnična pravila za uporabo odstavkov 1 in 3 so določena v Prilogi VI.
Člen 20
Splošna odstopanja od obvezne
navedbe seznama sestavin
Seznama sestavin ni treba navesti za naslednja živila:
(a)
sveže sadje in zelenjavo, vključno s krompirjem, ki ni bil olupljen, rezan ali podobno obdelan;
(b)
gazirano vodo, katere opis navaja, da je bila gazirana;
(c)
fermentirane kise, pridobljene izključno iz ene surovine, pod pogojem, da ni bila dodana nobena druga sestavina;
(d)
sir, maslo, fermentirano mleko in smetano, ki jim ni bila dodana nobena druga sestavina, razen mlečnih proizvodov, encimov in kultur mikroorganizmov, bistvenih za proizvodnjo, ali v primeru sira, razen svežega in predelanega sira, soli, potrebne za njegovo proizvodnjo;
(e)
pijače, ki vsebujejo alkohol.
Komisija pripravi poročilo po
...
*
Pet let po datumu začetka veljavnosti te uredbe.
v zvezi z uporabo
tega odstavka za te izdelke
, temu poročilu pa lahko priloži posebne ukrepe za določitev pravil za
zagotavljanje informacij potrošnikom o hranilni vrednosti za te izdelke
. Ti ukrepi, namenjeni spreminjanju nebistvenih določb te uredbe z njenim dopolnjevanjem, se sprejmejo
z delegiranimi akti
v skladu
s členom 42 pod pogoji, določenimi v členih 43 in 44
;
(f)
živila iz ene same sestavine, pri katerih:
(i)
je ime živila enako imenu sestavine; ali
(ii)
ime živila omogoča jasno opredelitev narave sestavine.
Člen 21
▌
Kot sestavine živila ne štejejo
:
(a)
sestavnih delov sestavine, ki so bili začasno izločeni med proizvodnim postopkom in pozneje ponovno uvedeni, vendar ne presegajo svojih prvotnih deležev;
(b)
živilskih aditivov in encimov:
(i)
ki so v navedenem živilu prisotni zaradi tega, ker jih vsebuje ena ali več sestavin navedenega živila, pod pogojem, da nimajo tehnološke funkcije v končnem proizvodu, ali
(ii)
ki se uporabljajo kot predelovalni pripomočki;
(c)
snovi, ki se uporabljajo le v nujno potrebnih količinah kot topila ali medij za hranilne snovi, aditive za živila
, encime
ali aromo;
(d)
snovi, ki niso aditivi za živila, vendar se uporabljajo na enak način in z enakim namenom kot predelovalni pripomočki ter so še vedno prisotni v končnem proizvodu, čeprav v spremenjeni obliki;
(e)
vode:
(i)
kadar se voda uporablja med proizvodnim postopkom izključno za ponovno obnovitev sestavine, uporabljene v zgoščeni ali izsušeni obliki, ali
(ii)
pri tekočem mediju, ki se običajno ne zaužije.
Člen 22
Označevanje določenih snovi, ki povzročajo alergije ali preobčutljivost
1.
Vse sestavine iz Priloge II ali vse snovi, ki izvirajo iz sestavin iz navedene priloge, za katere veljajo izjeme iz navedene priloge, se
na seznamu sestavin vedno
navedejo
tako, da lahko naslovniki takoj prepoznajo potencial za alergijo ali preobčutljivost
.
Ta navedba se ne zahteva, kadar:
(a)
se ime živila jasno sklicuje na zadevno sestavino;
(b)
je sestavina iz Priloge II, iz katere izvira snov, že vključena na seznam sestavin; ali
(c)
živilo ni predpakirano; v tem primeru mora biti v prodajnem prostoru ali na jedilnem listu na vidnem mestu izrecno navedeno, da:
–
lahko stranke dobijo informacije o alergenih snoveh v pogovoru s prodajalcem in/ali v razstavljenem informacijskem materialu;
–
možnost navzkrižne kontaminacije ni izključena.
2.
Komisija sistematično ponovno preuči seznam iz Priloge II ter ga po potrebi
z delegiranimi akti v skladu s členom 42 in pod pogoji, določenimi v členih 43 in 44
posodobi na podlagi najnovejšega znanstvenega in tehničnega znanja.
▌
3.
Po potrebi se lahko izdajo tehnične smernice za razlago seznama iz Priloge II v skladu z regulativnim postopkom iz člena 41(2).
Člen 23
Količinska navedba sestavin
1.
Navedba količine sestavine ali kategorije sestavin, ki se uporabljajo v proizvodnji ali pri pripravi živila, je potrebna, kadar:
(a)
se zadevna sestavina ali kategorija sestavin navede v imenu živila
, pod katerim se prodaja,
ali jo potrošnik običajno povezuje z navedenim imenom ali
(b)
je zadevna sestavina ali kategorija sestavin poudarjena na oznaki z besedami, slikami ali grafiko ali
(c)
je zadevna sestavina ali kategorija sestavin bistvena za opredelitev živila in razlikovanje od proizvodov, s katerimi bi jo bilo možno zamenjati zaradi njenega imena ali videza.
▌
2.
Tehnična pravila za uporabo odstavka 1, vključno s posebnimi primeri, v katerih količinska navedba za nekatere sestavine ni potrebna, so določena v Prilogi VII.
Člen 24
Neto količina
1.
Neto količina živila se izrazi v litrih, centilitrih, mililitrih, kilogramih ali gramih, kot je primerno:
(a)
v enotah za merjenje prostornine pri tekočinah
v smislu Direktive Sveta 85/339/EGS z dne 27. junija 1985 o posodah za tekočine za prehrano ljudi
UL L 176, 6.7.1985, str. 18.
;
(b)
v enotah za merjenje mase pri drugih proizvodih.
2.
Komisija lahko
z delegiranimi akti v skladu s členom 42 in pod pogoji, določenimi v členih 43 in 44
določi, da se neto količina za nekatera določena živila navede na drugačen način, kot je opisan v odstavku 1. ▌
3.
Tehnična pravila za uporabo odstavka 1, vključno s posebnimi primeri, v katerih navedba neto količine ni potrebna, so določena v Prilogi VIII.
Člen 25
Datum minimalnega roka trajanja
,
datum uporabe
in datum proizvodnje
1.
Pri živilih, ki so z mikrobiološkega vidika hitro pokvarljiva in zato lahko po krajšem obdobju predstavljajo neposredno nevarnost za zdravje ljudi, se datum minimalnega roka trajanja zamenja z datumom uporabe.
2.
Ustrezen datum se
enostavno najde in ni skrit. Navede se kot sledi:
(a)
datum minimalnega roka trajanja:
(i)
pred datumom se navede naslednje besedilo:
–
„Uporabno do ...“, kadar se datum navede z dnevom; ali
–
„Uporabno do konca ...“ v drugih primerih;
(ii)
besedilu iz točke (i) se doda:
–
sam datum; ali
–
napotek, kje na označbi je datum naveden.
Ti podatki se po potrebi dopolnijo z opisom pogojev za shranjevanje, katerih upoštevanje zagotavlja navedeno trajnost proizvoda;
(iii)
datum sestavljajo navedba dneva, meseca in leta v nekodirani kronološki obliki.
Vendar pri živilih:
–
katerih trajnost je manj kot tri mesece: navede se dan in mesec;
–
katerih trajnost je več kot tri mesece, vendar ne več kot 18 mesecev, navede se mesec in leto;
–
katerih trajnost je več kot 18 mesecev, zadostuje navedba leta.
Podrobna pravila navedbe datuma minimalnega roka trajanja iz točke (iii) se lahko določijo z regulativnim postopkom iz člena 41(2);
(iv)
datum minimalnega roka trajanja je označen na vsakem posameznem predpakiranem obroku;
(v)
ob upoštevanju določb Unije, ki določajo druge vrste navedbe datuma, se navedba datuma minimalnega roka trajanja ne zahteva za:
–
sveže sadje in zelenjavo, vključno s krompirjem, ki ni bil olupljen, rezan ali podobno obdelan; to odstopanje se ne uporablja za kaleča semena in podobne proizvode, kot so kalčki stročnic;
–
vina, likerska vina, peneča vina, aromatizirana vina in podobne izdelke, pridobljene iz sadja, razen grozdja, in pijače, ki spadajo pod oznake KN 2206 00 91, 2206 00 93 in 2206 00 99 ter so proizvedene iz grozdja ali grozdnega mošta;
–
pijače, ki vsebujejo 10 ali več volumenskih odstotkov alkohola;
–
brezalkoholne pijače, sadni sokovi, sadni nektarji in alkoholne pijače, ki vsebujejo več kot 1,2 volumenskega odstotka alkohola, v posameznih posodah z več kot pet litri, namenjenih dobavi obratom javne prehrane;
–
pekovsko ali slaščičarsko pecivo, ki se glede na vrsto običajno zaužije v 24 urah po izdelavi;
–
kis;
–
kuhinjska sol;
–
kristalni sladkor;
–
slaščičarske izdelke, ki jih sestavlja skoraj samo aromatiziran in/ali obarvan sladkor;
–
žvečilni gumi in podobne izdelke za žvečenje;
(b)
datum uporabe:
(i)
pred datumom se navede besedilo „datum uporabe“;
(ii)
besedilu iz točke (i) se doda:
–
sam datum; ali
–
napotek, kje na označbi je datum naveden.
Podatkom sledi opis pogojev za shranjevanje, ki jih je treba upoštevati;
(iii)
datum sestavljajo navedbe dneva, meseca in po možnosti leta, v tem zaporedju in v nekodirani obliki;
(c)
datum proizvodnje:
(i)
pred datumom se navede besedilo „Datum proizvodnje:“;
(ii)
besedilu iz točke (i) se doda:
–
sam datum; ali
–
napotek, kje na označbi je datum naveden;
(iii)
datum sestavljajo navedbe dneva, meseca in po možnosti leta, v tem zaporedju in v nekodirani obliki.
▌
Člen 26
Navodila za uporabo
1.
Navodila za uporabo živila se navedejo na način, ki omogoča njegovo ustrezno uporabo.
Po potrebi se navedejo navodila o pogojih zamrzovanja in shranjevanja ter obdobje uporabe po odprtju embalaže.
2.
Komisija lahko
z delegiranimi akti v skladu s členom 42 in pod pogoji, določenimi v členih 43 in 44
določi pravila, kako naj so navedena navodila navedena v primeru nekaterih živil. ▌
Člen 27
Delež alkohola
1.
Pravila o navedbi volumenskega deleža alkohola so pri proizvodih, razvrščenih pod skupne tarifne številke 22.04 in 22.05, pravila, določena v posebnih določbah Unije, ki se uporabljajo za takšne proizvode.
2.
Dejanski volumenski delež alkohola v pijačah, ki vsebujejo več kot 1,2 volumenskega odstotka alkohola, razen tistih iz odstavka 1, se navede v skladu s Prilogo IX.
ODDELEK 3
OZNAČEVANJE
HRANILNE VREDNOSTI
Člen 28
Povezava z drugo zakonodajo
1.
Določbe tega oddelka se ne uporabljajo za živila na področju uporabe naslednje zakonodaje:
(a)
Direktive 2002/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. junija 2002 o približevanju zakonodaj držav članic o prehranskih dopolnilih UL L 183, 12.7.2002, str. 51.
;
(b)
Direktive Sveta 80/777/EGS z dne 15. julija 1980 o približevanju zakonodaje držav članic o izkoriščanju in trženju naravnih mineralnih vod UL L 229, 30.8.1980, str. 1.
.
2.
Določbe tega oddelka se uporabljajo brez poseganja v Direktivo Sveta 89/398/EGS z dne 3. maja 1989 o približevanju zakonodaje držav članic, ki se nanaša na živila za posebne prehranske namene UL L 186, 30.6.1989, str. 27.
, in posebne direktive iz člena 4(1) navedene direktive.
Člen 29
Vsebina
1.
Označba hranilne vrednosti vključuje (v nadaljnjem besedilu „obvezna označba hranilne vrednosti“):
(a)
energijsko vrednost;
(b)
količine maščob, nasičenih maščobnih kislin, ▌sladkorjev, in soli
;
(c)
količine beljakovin, ogljikovih hidratov, vlaknin ter naravnih in umetnih transmaščob.
Ta odstavek se ne uporablja za
alkoholne pijače
. Komisija pripravi poročilo po ... * Pet let od začetka veljavnosti te uredbe.
v zvezi z uporabo tega odstavka o teh izdelkih, temu poročilu pa lahko priloži posebne ukrepe
, sprejete z delegiranimi akti v skladu s členom 42 in pod pogoji, določenimi v členih 43 in 44, s katerimi potrošniki dobijo informacije o hranilnih vrednostih
za te izdelke. ▌
2.
Označba hranilne vrednosti lahko
poleg tega
vključuje tudi količine ene ali več naslednjih snovi:
▌(a) enkrat nenasičene maščobne kisline;
(b)
večkrat nenasičene maščobne kisline;
(c)
poliole;
(d)
holesterol;
(e)
škrob;
▌
(f)
minerale ali vitamine
, prisotne v znatnih količinah glede na točko
1 dela A Priloge X,
v skladu z vrednostmi, navedenimi
v točki 2 dela A Priloge X
;
(g)
druge snovi v smislu dela A Priloge XII in sestavne dele teh hranilnih snovi;
(h)
druge snovi, kakor so opredeljene v Uredbi (ES) št. 1925/2006.
3.
Označba količine snovi, ki spadajo v eno od kategorij hranilnih snovi iz odstavka 2 ali so njeni sestavni deli, je potrebna, kadar je prisotna prehranska in/ali zdravstvena trditev.
▌
Člen 30
Izračun
1.
Količina energije se izračuna s pretvorbenimi dejavniki iz Priloge XI.
2.
Komisija
z delegiranimi akti v skladu s členom 42 in pod pogoji, določenimi v členih 43 in 44
določi in v Prilogo XI vključi pretvorbene dejavnike za vitamine in minerale iz točke 1 dela A Priloge X, zato da se njihova vsebnost v živilih natančneje izračuna. ▌
3.
Količine energije in hranilnih snovi iz člena 29(1) in (2) so količine v živilu, kakršno se prodaja.
Informacije se po potrebi lahko nanašajo na živilo po pripravi, pod pogojem, da so predložena dovolj natančna navodila za pripravo in se informacije nanašajo na živilo, pripravljeno za uživanje.
4.
Navedene vrednosti so, glede na posamezen primer, povprečne vrednosti
ob izteku minimalnega roka trajanja z upoštevanjem ustrezne tolerance
, ki temeljijo na:
(a)
proizvajalčevi analizi živila; ali
(b)
izračunu iz znanih ali dejanskih povprečnih vrednosti uporabljenih sestavin; ali
(c)
izračunu iz splošno veljavnih in sprejetih podatkov.
Pravila za izvajanje označbe energijske vrednosti in hranilnih snovi v zvezi z natančnostjo navedenih vrednosti, kot so razlike med navedenimi vrednostmi ter vrednostmi, ugotovljenimi pri uradnih pregledih, se
sprejmejo po tem, ko je agencija podala mnenje, z delegiranimi akti v skladu s postopkom iz člena 42 in pod pogoji, določenimi v členih 43 in 44
.
Člen 31
Oblike navajanja
1.
Količina energije in hranilnih snovi ali njihovih sestavnih delov iz člena 29(1) in (2) se izrazi z merskimi enotami iz ▌Priloge XII.
2.
'Obvezna označba hranilne vrednosti na sprednji strani' vključuje količino energijske vrednosti v kcal, kakor je določeno v členu 29(1)(a), in obvezne hranilne vrednosti iz člena 29(1)(b), izražene v gramih.
Navedena je v jasni obliki po naslednjem vrstnem redu: energijska vrednost, maščobe, nasičene maščobne kisline, sladkorji in sol.
3.
„Obvezna označba hranilne vrednosti na zadnji strani“ vključuje količino energijske vrednosti v kcal in vse obvezne hranilne snovi iz člena 29(1), po potrebi pa tudi hranilne snovi iz člena 29(2), katerih označba je neobvezna.
Navede se, kot je primerno, po vrstnem redu, ki je določen v delu C Priloge XII, in sicer na 100 g/ml in na obrok.
Navede se v obliki tabele s poravnanimi številkami.
4.
Obvezna označba hranilne vrednosti se izrazi, kot je primerno, v odstotkih referenčnih vnosov iz dela B Priloge X v razmerju do vrednosti na 100 g ali na 100 ml ali na obrok. Kadar je označba za vitamine in minerale na voljo, je prav tako izražena kot odstotek referenčnih vnosov iz točke 1 dela A Priloge X.
5.
Če so izraženi podatki na podlagi odstavka 4, se neposredno ob tabeli doda: „Povprečne dnevne potrebe odrasle ženske srednjih let. Vaše dnevne potrebe so lahko drugačne.“
6.
Označba poliolov in/ali škroba in označba vrste maščobnih kislin, razen obvezne označbe nasičenih maščobnih kislin
in transmaščob
iz člena 29(1)(b), je navedena v skladu
s Prilogo
XII.
▌
Člen 32
Dodatne oblike navedbe
Poleg oblik navedbe iz člena 31(2) do (4) se označba hranilne vrednosti lahko
dodatno, torej kot ponovitev,
predloži v drugih oblikah navedbe,
in po potrebi na drugem mestu na embalaži, na primer z grafičnimi prikazi ali simboli,
če so izpolnjene naslednje osnovne zahteve:
(a)
takšne oblike navedbe ne zavajajo potrošnika ali odvračajo pozornosti od obvezne označbe hranilne vrednosti;
(b)
temeljijo na ▌referenčnih vnosih
v skladu z delom B Priloge X
ali ▌na
veljavnih
znanstvenih
spoznanjih
glede vnosa energijskih ali hranilnih snovi;
(c)
so podprte z
znanstvenimi
dokazi o razumevanju in uporabi navedbe informacij pri povprečnem potrošniku
; in
(d)
jih podpirajo dokazi neodvisnih potrošniških raziskav, ki kažejo, da povprečni potrošnik razume obliko navedbe.
▌
Člen 33
Prikaz
1.
Poleg navedbe hranilne vrednosti v skladu s členoma 29 in 31 mora biti obvezno označevanje energijske vrednosti iz člena 29(1)(a) in dela B Priloge X vidno v okvirčku na spodnji desni strani prednje strani embalaže v velikosti pisave 3 mm.
2.
Darilna embalaža je izvzeta iz obvezne ponovitve energijske vrednosti na prednji strani embalaže v skladu z odstavkom 1.
3.
Prostovoljno razširjena označba
hranilne vrednosti v zvezi s hranilnimi snovmi iz člena 29(2) se navede skupaj na enem mestu in po potrebi v vrstnem redu, ki je določen v
Prilogi
XII.
Smiselno se uporablja odstavek 1.
▌
4.
Če je označba hranilne vrednosti za živila iz Priloge IV obvezna, ker se navaja prehranska ali zdravstvena trditev, ni nujno, da se pojavi v osrednjem vidnem polju.
5.
Odstavek 1 se ne uporablja za živila, opredeljena v Direktivi 89/398/EGS in v posebnih direktivah iz člena 4(1) navedene direktive.
▌
6.
Kadar je energetska vrednost ali količina hranilnih snovi v proizvodu zanemarljiva, se lahko označba hranilne vrednosti o navedenih elementih nadomesti z izjavo, kot je „Vsebuje zanemarljivo količino ...“, v neposredni bližini označbe hranilne vrednosti.
▌
7.
Pravila v zvezi z drugimi vidiki navedbe označbe hranilne vrednosti, lahko določi Komisija
z delegiranimi akti
v skladu
s členom 42 pod pogoji, določenimi v členih 43 in 44
.
8.
Komisija ...
*
Pet let po datumu začetka veljavnosti te uredbe.
predstavi ocenjevalno poročilo o obliki prikaza, opisanega v odstavkih od 1 do 7.
POGLAVJE V
PROSTOVOLJNO NAVAJANJE INFORMACIJ O ŽIVILIH
Člen 34
Zahteve
1.
Prostovoljno navedene informacije se ne navedejo tako, da zavzemajo prostor, namenjen obveznim informacijam.
2.
Vse pomembne informacije v zvezi s prostovoljnimi shemami informiranja o živilih, kot so veljavna merila in znanstvene študije, so dostopne javnosti.
3.
Še naprej se lahko navajajo dodatne prostovoljne informacije o hranilni vrednosti za nekatere ciljne skupine, na primer otroke, če so te specifične referenčne vrednosti znanstveno dokazane, če ne zavajajo potrošnika in so v skladu s splošnimi zahtevami te uredbe.
4.
Brez poseganja v označevanje v skladu s posebno zakonodajo Unije se odstavek 5 uporabljata, kadar se država izvora ali kraj porekla živila navede prostovoljno, da se potrošnike obvesti, da živilo izvira ali ima poreklo v Uniji ali v dani državi ali kraju.
▌
5.
Za meso, razen za govedino in teletino, se država izvora ali kraj porekla lahko navede kot en sam kraj samo, kadar so živali rojene, vzrejene in zaklane v isti državi ali kraju. V drugih primerih se navedejo informacije o vsakem različnem kraju rojstva, vzreje in zakola.
▌
6.
Izraz „vegetarijanski“ se ne uporablja za živila, ki so pridobljena iz živali, ki so umrle, bile zaklane ali ki umrejo kot rezultat človekovega prehranjevanja, ter za živila, ki so narejena iz takšnih proizvodov ali z njihovo pomočjo. Izraz „veganski“ se ne uporablja za živila, ki so ali so pridobljena iz ali s pomočjo živali ali živalskih proizvodov (vključno s proizvodi iz živih živali).
▌
POGLAVJE VI
NACIONALNE DOLOČBE
Člen 35
Načelo
Država članica lahko sprejme le določbe na področju informacij o živilih za potrošnike, kadar to določa ta uredba.
Člen 36
Nacionalne določbe o dodatnih obveznih podatkih
Poleg obveznih podatkov iz člena 9(1) in člena 11 lahko države članice, v skladu s postopkom iz člena 39, zahtevajo dodatne obvezne podatke za posebne vrste ali kategorije živil zaradi:
(a)
varovanja javnega zdravja;
(b)
varstva potrošnikov;
(c)
preprečitve goljufij;
(d)
varstva pravic industrijske in poslovne lastnine, navedb
regionalnega
porekla, registriranih označb porekla in preprečevanja nepoštene konkurence.
Taki ukrepi ne smejo ovirati prostega pretoka blaga na notranjem trgu.
Člen 37
Mleko in mlečni proizvodi
Države članice lahko sprejemajo ukrepe, ki odstopajo od člena 9(1) in člena 11(2), v primeru mleka in mlečnih proizvodov, ki se prodajajo v steklenicah, namenjenih za ponovno uporabo.
Komisiji nemudoma sporočijo besedilo teh ukrepov.
▌
Člen 38
Živila, ki niso predpakirana
1.
Kar zadeva živila, ki niso predpakirana se zagotovijo podatki iz člena 9(1)(c).
2.
Zagotavljanje drugih podatkov iz členov 9 in 11 je neobvezno.
3.
Države članice lahko sprejmejo podrobna pravila o načinu prikazovanja podatkov iz odstavkov 1 in 2.
4.
Države članice Komisiji nemudoma sporočijo besedilo ukrepov iz odstavkov 1 in 3.
Člen 39
Postopek priglasitve
1.
Ob sklicevanju na ta člen država članica, ki meni, da je treba sprejeti novo zakonodajo o informacijah o živilih, vnaprej obvesti Komisijo in druge države članice o predvidenih ukrepih ter navede razloge za njihovo utemeljitev.
2.
Komisija se posvetuje s Stalnim odborom za prehranjevalno verigo in zdravje živali, ustanovljenim s členom 58(1) Uredbe (ES) št. 178/2002, če meni, da bi bil tak posvet koristen, ali če tako zahteva država članica.
Komisije uvede tudi uradni postopek obveščanja vseh zainteresiranih strani v skladu z določbami iz Direktive 98/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov o storitvah informacijske družbe
UL L 204, 21.7.1998, str. 37.
.
3.
Zadevna država članica lahko predvidene ukrepe sprejme šele tri mesece po obvestilu iz odstavka 1, če Komisija ne predloži negativnega mnenja.
4.
Če je mnenje Komisije negativno, sproži regulativni postopek iz člena 41(2) pred iztekom navedenega trimesečnega obdobja, da ugotovi, ali je predvidene ukrepe mogoče izvesti. Komisija lahko zahteva nekatere spremembe predvidenih ukrepov. Zadevna država članica lahko predvidene ukrepe sprejme šele, ko Komisija sprejme končno odločitev.
▌
POGLAVJE VII
IZVEDBENE DOLOČBE, DOLOČBE O SPREMEMBAH IN KONČNE DOLOČBE
Člen 40
Tehnične prilagoditve
Na podlagi določb v zvezi s spremembami Prilog II in III iz člena 11(2) in člena 22(2) lahko Komisija Prilogi spremeni. Ti ukrepi, namenjeni spreminjanju nebistvenih določb te uredbe z njenim dopolnjevanjem, se sprejmejo
z delegiranimi akti
v skladu
s členom 42 in pod pogoji, določenimi v členih 43 in 44
.
Člen 41
Odbor
1.
Komisiji pomaga Stalni odbor za prehranjevalno verigo in zdravje živali.
2.
Pri sklicevanju na ta odstavek se uporabljata člena 5 in 7 Sklepa 1999/468/ES, ob upoštevanju določb člena 8 Sklepa.
Rok iz člena 5(6) Sklepa 1999/468/ES je tri mesece.
▌
Člen 42
Izvajanje pooblastila
1.
Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz členov 9(1)(k), 11(2), 14(1), 20(e), 22(2), 24(2), 26(2), 29(1), 30(2) in (4) ter 33(7) in 40 se prenese na Komisijo za obdobje petih let po ...
*
Datum začetka veljavnosti te uredbe.
. Komisija pripravi poročilo o pooblastilu najpozneje šest mesecev pred koncem petletnega obdobja. Prenos pooblastila se samodejno podaljša za enako obdobje, razen če Evropski parlament ali Svet pooblastilo prekliče v skladu s členom 43.
2.
Takoj ko Komisija sprejeme delegirani akt, o tem istočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet.
3.
Pooblastilo se na Komisijo prenese pod pogoji, določenimi v členih 43 in 44.
Člen 43
Preklic pooblastila
1.
Pooblastila iz členov 9(1)(k), 11(2), 14(1), 20(e), 22(2), 24(2), 26(2), 29(1), 30(2) in (4) ter 33(7) in 40 lahko kadar koli prekliče Evropski parlament ali Svet.
2.
Institucija, ki je začela notranji postopek o morebitnem preklicu pooblastila, si prizadeva o tem obvestiti drugo institucijo in Komisijo v razumnem roku pred sprejetjem končne odločitve, pri čemer navede pooblastila, ki bi lahko bila preklicana, ter morebitne razloge za preklic.
3.
Z odločitvijo o preklicu pooblastil prenehajo veljati pooblastila, navedena v tej odločitvi. Odločitev začne veljati takoj ali na dan, ki je v njej določen. Odločitev ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov. Objavi se v Uradnem listu Evropske unije.
Člen 44
Nasprotovanje delegiranim aktom
1.
Evropski parlament ali Svet lahko nasprotujeta delegiranemu aktu v dveh mesecih od datuma uradnega obvestila.
Na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta se navedeni rok podaljšati za dva meseca.
2.
Če do izteka tega roka niti Evropski parlament niti Svet ne nasprotuje delegiranemu aktu, se akt objavi v Uradnem listu Evropske unije in začne veljati na dan, ki je v njem določen.
Delegirani akt se lahko objavi v Uradnem listu Evropske unije in začne veljati pred iztekom tega obdobja, če sta Evropski parlament in Svet obvestita Komisijo o nameri, da delegiranemu aktu ne bosta nasprotovala.
3.
Če Evropski parlament ali Svet nasprotuje delegiranemu aktu, akt ne začne veljati. Institucija, ki nasprotuje, navede razloge za nasprotovanje delegiranemu aktu.
Člen 45
Spremembe Uredbe (ES) št. 1924/2006
V členu 7 Uredbe (ES) št. 1924/2006 se prvi in drugi odstavek nadomestita z naslednjim:
Obveznost in načini zagotavljanja informacij na podlagi [poglavja IV, oddelek 3 Uredbe (EU) št. …/... Evropskega parlamenta in Sveta o zagotavljanju informacij o živilih potrošnikom]* v primeru podane zdravstvene in/ali prehranske trditve se uporabljajo smiselno, razen pri splošnem oglaševanju.
Poleg tega in odvisno od primera, se količina(-e) snovi, na katero oziroma na katere se nanašajo prehranske ali zdravstvene trditve, ki niso navedene v oznaki hranilne vrednosti, navede v istem vidnem polju kot označba hranilne vrednosti in na način, ki je v skladu s členi 30 in 31 Uredbe (EU) št. …/... [o zagotavljanju informacij o živilih potrošnikom].
* UL L …
Člen 46
Spremembe Uredbe (ES) št. 1925/2006
Uredba (ES) št. 1925/2006 se spremeni:
(1)
v členu 6 se odstavek 6 nadomesti z naslednjim: 6.
Živilu dodan vitamin ali mineral je prisoten v živilu vsaj v taki količini, če je ta določena, v skladu s točko 2 dela A Priloge X k Uredbi (EU) št. …/... Evropskega parlamenta in Sveta z dne ... o zagotavljanju informacij o živilih potrošnikom*. Najmanjše količine, vključno z vsemi manjšimi količinami, se z odstopanjem od znatnih količin, navedenih zgoraj, za določena živila ali kategorije živil sprejmejo v skladu s postopkom iz člena 14(2).
_______________________________
* UL L …
(2)
v členu 7 se odstavek 3 nadomesti z naslednjim: 3.
Označevanje hranilne vrednosti izdelkov, ki so jim bili dodani vitamini in minerali, in ki jih zajema ta uredba, je obvezno. Informacije, ki jih je treba navesti, zajemajo informacije, določene v členu 29(1) Uredbe (EU) št. …/... [o zagotavljanju informacij o živilih potrošnikom], in skupne količine vitaminov in mineralov, kadar so dodani živilom.
Člen 47
Razveljavitev
1.
Direktive 87/250/EGS, 94/54/ES, 1999/10/ES, 2000/13/ES, 2002/67/ES, 2004/77/ES in Uredba (ES) št. 608/2004 se razveljavijo na ... * Datum začetka veljavnosti te uredbe.
.
2.
Direktiva 90/496/EGS se razveljavi ... ** Pet let po datumu začetka veljavnosti te uredbe.
*.
3.
Sklicevanja na razveljavljene akte se štejejo kot sklicevanja na to uredbo.
Člen 48
Začetek veljavnosti
Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v
Uradnem listu Evropske unije
.
Člen 14(1) se uporablja od ... * Datum prvega dne v mesecu 36 mesecev po datumu začetka veljavnosti te uredbe.
.
Členi 29 do 33 se uporabljajo od ...*, razen v primeru živil, ki jih označijo nosilci živilske dejavnosti, ki imajo dne ... ** Datum začetka veljavnosti te uredbe.
* manj kot
100
zaposlenih ter imajo letni promet in/ali letno bilančno vsoto, ki ne presega
5 milijonov
EUR, za katera se uporabljajo od ... *** Datum prvega dne v mesecu 60 mesecev po datumu začetka veljavnosti te uredbe.
**.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V,
Za Evropski parlament Za Svet
Predsednik Predsednik
PRILOGA I
POSEBNA OPREDELITEV POJMOV Iz člena 2(4)
1.
„Označba hranilne vrednosti“ ali „označevanje hranilne vrednosti“ pomeni informacije, ki
določajo
:
(a)
energijsko vrednost; ali
(b)
energijsko vrednost ter eno ali več od naslednjih hranilnih snovi
in njihovih sestavin
:
–
maščobe;
–
ogljikove hidrate;
–
vlaknine;
–
beljakovine;
–
sol;
–
vitamine in minerale iz točke 1 dela A Priloge X, navedene v znatnih količinah, kakor je določeno v točki 2 dela A Priloge X;
2.
„maščobe“ pomeni vsi lipidi, vključno s fosfolipidi;
3.
„nasičene maščobne kisline“ pomeni maščobne kisline brez dvojne vezi;
4.
„transmaščobe“ pomeni maščobne kisline z vsaj eno nekonjugirano dvojno vezjo ogljik-ogljik, in sicer prekinjeno z vsaj eno metilno skupino, v transkonfiguraciji;
5.
„enkrat nenasičene maščobne kisline“ pomeni maščobne kisline z eno cis dvojno vezjo;
6.
„večkrat nenasičene maščobne kisline“ pomeni maščobne kisline s cis, cis-metilen prekinjenimi dvojnimi vezmi;
7.
„ogljikov hidrat“ pomeni vsak ogljikov hidrat, ki ga človek presnavlja in vključuje poliole;
8.
„sladkorji“ pomeni vsi monosaharidi in disaharidi, ki jih vsebujejo živila, ne vključujejo pa poliolov
, izomaltuloze in D-tagatoze
;
9.
„polioli“ pomeni alkoholi, ki vsebujejo več kot dve hidroksilni skupini;
10 „beljakovina“ pomeni vsebnost beljakovin, izračunana po formuli: beljakovina = celoten dušik po Kjeldahlu x 6,25
oziroma celoten dušik po Kjeldahlu x 6,38 pri mlečnih beljakovinah
;
11.
„sol“ pomeni vsebnost soli, izračunana po formuli: sol = natrij × 2,5;
12.
„jedilni zlati lističi“ pomeni užitno dekoracijo živil in pijač iz zlate folije v obliki kosmičev debeline okoli 0,000125 mm ali v prahu;
13 „povprečna vrednost“ pomeni vrednost, ki najbolje predstavlja količino hranilne snovi, ki jo vsebuje dano živilo, in ki upošteva količine hranila v živilu glede na sezonske spremembe, način prehrane in druge dejavnike, ki lahko povzročijo spremembo dejanske vrednosti;
14.
'prednja stran embalaže„
pomeni
stran ali površina embalaže živila
, ki se najverjetneje prikaže ali je vidno pri normalnih ali običajnih pogojih prodaje ali uporabe.
PRILOGA II
SESTAVINE, KI
LAHKO POVZROČIJO
ALERGIJE ALI PREOBČUTLJIVOSTI
1.
Žita, ki vsebujejo gluten (tj. pšenica, rž, ječmen, oves, pira, kamut ali njihove križane vrste), in proizvodi iz njih, razen:
(a)
glukoznih sirupov na osnovi pšenice, vključno z dekstrozo In proizvodov iz njih, če ni verjetno, da bi se zaradi postopka njihove predelave povečala stopnja alergenosti, kakršna po ocenah EFSA velja za ustrezni proizvod, iz katerega ti izhajajo.
;
(b)
maltodekstrinov na osnovi pšenice1;
(c)
glukoznih sirupov na osnovi ječmena;
(d)
žit, ki se uporabljajo za
alkoholne
destilate ▌.
2.
Raki in proizvodi iz njih.
3.
Jajca in proizvodi iz njih.
4.
Ribe in proizvodi iz njih, razen:
(a)
ribje želatine, ki se uporablja kot nosilna snov za vitamine ali karotenoide;
(b)
ribje želatine ali želatine iz ribjih mehurjev, ki se uporablja kot sredstvo za bistrenje piva in vina.
5.
Arašidi in proizvodi iz njih.
6.
Zrnje soje in proizvodi iz njega, razen:
(a)
popolnoma rafiniranega sojinega olja in maščob1;
(b)
naravnih zmesi tokoferola (E306), naravnega D-alfa-tokoferola, naravnega D-alfa-tokoferol acetata, naravnega D-alfa-tokoferol sukcinata iz soje;
(c)
rastlinskih sterolov in estrov rastlinskih sterolov iz sojinega olja;
(d)
rastlinskih estrov stanola, proizvedenih iz sterolov iz sojinega olja.
7.
Mleko in mlečni proizvodi (ki vsebujejo laktozo), razen:
(a)
sirotke, ki se uporablja za
alkoholne
destilate ▌;
(b)
laktitola.
8.
Oreški, in sicer mandlji (Amygdalus communis L.), lešniki (Corylus avellana), orehi (Juglans regia), indijski oreščki (Anacardium occidentale), ameriški orehi (Carya illinoinensis (Wangenh.) K. Koch), brazilski oreščki (Bertholletia excelsa), pistacija (Pistacia vera), makadamija in orehi Queensland (Macadamia ternifolia), ter proizvodi iz njih, razen:
(a)
oreškov, ki se uporabljajo za
alkoholne
destilate ▌.
9.
Listna zelena in proizvodi iz nje.
10.
Gorčično seme in proizvodi iz njega.
11.
Sezamovo seme in proizvodi iz njega.
12.
Žveplov dioksid in sulfiti v koncentraciji več kot 10 mg/kg ali 10 mg/l, izraženi kot SO2
v izdelku, ki je namenjen zaužitju
.
13.
Volčji bob in proizvodi iz njega.
14.
Mehkužci in proizvodi iz njih.
PRILOGA III
ŽIVILA, ZA KATERA JE TREBA PRI OZNAČEVANJU VKLJUČITI ENEGA ALI VEČ DODATNIH PODATKOV
VRSTA ALI KATEGORIJA ŽIVILA
PODATKI
1. ŽIVILA, PAKIRANA Z NEKATERIMI PLINI
1.1 Živila, katerih rok uporabnosti je podaljšan z uporabo plinov za pakiranje, dovoljenih v skladu z Direktivo 89/107/EGS.
„pakirano v kontrolirani atmosferi“
2.
MESNI IZDELKI IZ POSEBNEGA ZAKOLA
2.1
Meso in mesni izdelki iz živali, ki pred zakolom niso bile omamljene oziroma so bile obredno zaklane.
'meso iz zakola brez omamljenja„
3. ŽIVILA, KI VSEBUJEJO SLADILA
3.1 Živila, ki vsebujejo sladilo ali sladila, dovoljena v skladu z Direktivo 89/107/EGS.
„s sladilom(-i)“, ta navedba je navedena ob imenu živila
v osrednjem vidnem polju
3.2 Živila, ki vsebujejo dodan sladkor ali sladkorje in sladilo ali sladila, dovoljena v skladu z Direktivo 89/107/EGS.
„s sladkorjem(-i) in sladilom(-i)“, ta navedba je navedena ob imenu živila
3.3 Živila, ki vsebujejo aspartam, dovoljen v skladu z Direktivo 89/107/EGS.
„vsebuje
aspartam
“
3.4 Živila, ki vsebujejo več kot 10 % dodanih poliolov, dovoljenih v skladu z Direktivo 89/107/EGS.
„prekomerno uživanje lahko ima odvajalni učinek“
VRSTA ALI KATEGORIJA ŽIVILA
PODATKI
4. ŽIVILA, KI VSEBUJEJO GLICIRIZINSKO KISLINO ALI AMONIJEVO SOL TE KISLINE
4.1 Slaščice ali pijače, ki vsebujejo glicirizinsko kislino ali amonijevo sol te kisline zaradi dodajanja snovi kot take ali sladkega korena Glycyrrhiza glabra pri koncentraciji 100 mg/kg ali 10 mg/l ali več.
Navedba „vsebuje sladki koren“ se doda takoj za seznamom sestavin, razen če je izraz „sladki koren“ že na seznamu sestavin ali v imenu živila. Če seznama sestavin ni, se navedba doda imenu živila.
4.2 Slaščice, ki vsebujejo glicirizinsko kislino ali amonijevo sol te kisline zaradi dodajanja snovi kot take ali sladkega korena Glycyrrhiza glabra pri koncentraciji 4 g/kg ali več.
Navedba „vsebuje sladki koren – ljudje s povišanim krvnim tlakom naj se izogibajo prekomernemu uživanju“ se doda takoj po seznamu sestavin. Če seznama sestavin ni, se navedba doda imenu živila.
4.3 Pijače, ki vsebujejo glicirizinsko kislino ali amonijevo sol te kisline zaradi dodajanja snovi kot take ali sladkega korena Glycyrrhiza glabra pri koncentraciji 50 mg/l ali več, ali 300 mg/l ali več v primeru pijač, ki vsebujejo več kot 1,2 volumenskega odstotka alkohola Ta koncentracija se uporablja za izdelke, ki so kot taki pripravljeni za uporabo ali rekonstituirani v skladu z navodili proizvajalcev.
.
Navedba „vsebuje sladki koren – ljudje s povišanim krvnim tlakom naj se izogibajo prekomernemu uživanju“ se doda takoj po seznamu sestavin. Če seznama sestavin ni, se navedba doda imenu živila.
VRSTA ALI KATEGORIJA ŽIVILA
PODATKI
5.
ŽIVILA, KI VSEBUJEJO GLUTAMINSKE KISLINE ALI NJIHOVE SOLI
5.1
Živila, ki vsebujejo enega ali več naslednjih aditivov: E620, E621, E622, E623, E624 in E625
'vsebuje sestavine, ki povečujejo tek„
6.
MESO IZ KOMBINIRANIH DELOV MESA
6.1
Meso iz kombiniranih delov mesa, ki lahko daje vtis, da je narejeno iz enega kosa
'vsebuje kombinirane dele mesa„, ta navedba je navedena ob imenu živila
7. PIJAČE Z VISOKO VSEBNOSTJO KOFEINA
7.1 Pijače, razen tistih na podlagi kave, čaja ali izvlečka kave ali čaja, pri katerih ime živila vključuje izraz „kava“ ali „čaj“, ki:
– so namenjene uživanju brez spremembe in vsebujejo kofein, iz katerega koli vira, v deležu, ki presega 150 miligramov na liter, ali
– so v zgoščeni obliki ali posušene in po rekonstituciji vsebujejo kofein iz katerega koli vira, v deležu, ki presega 150 miligramov na liter.
Navedba „visoka vsebnost kofeina“ je v istem vidnem polju kot ime pijače, sledi ji sklic v oklepaju in v skladu s členom 14(4) te uredbe na vsebnost kofeina, izraženo v mg/100 ml.
VRSTA ALI KATEGORIJA ŽIVILA
PODATKI
8. ŽIVILA Z DODANIMI FITOSTEROLI, ESTRI FITOSTEROLOV, FITOSTANOLI ALI ESTRI FITOSTANOLOV
8.1 Živila ali živilske sestavine z dodanimi fitosteroli, estri fitosterolov, fitostanoli ali estri fitostanolov.
(1) Navedba „z dodanimi rastlinskimi steroli“ ali „z dodanimi rastlinskimi stanoli“ v istem vidnem polju kot ime živila;
(2) količina dodanih fitosterolov, estrov fitosterolov, fitostanolov ali estrov fitostanolov (izražena v odstotkih ali v gramih prostih rastlinskih sterolov/rastlinskih stanolov na 100 g ali 100 ml živila) se navede na seznamu sestavin;
(3) navede se izjava, da je živilo namenjeno izključno ljudem, ki si želijo znižati višino holesterola v krvi;
(4) navede se izjava, da morajo bolniki, ki jemljejo zdravila za znižanje holesterola, proizvod uživati pod nadzorom zdravnika;
(5) navede se zlahka vidna izjava, da živilo morda ni prehransko ustrezno za nosečnice ali doječe matere in otroke, mlajše od 5 let;
(6) nasvet, da je treba živilo uporabljati kot del uravnotežene in raznolike prehrane, ki vključuje redno uživanje sadja in zelenjave, da se ohranja količina karotinoida;
VRSTA ALI KATEGORIJA ŽIVILA
PODATKI
(7) v istem vidnem polju kot izjava iz točke (3) se navede izjava, da se je treba izogibati uživanja več kakor 3 g dodanih rastlinskih sterolov/rastlinskih stanolov na dan;
(8) opredelitev zadevnega obroka živila ali živilske sestavine (po možnosti v g ali ml) s količino rastlinskega sterola/rastlinskega stanola, ki ga vsebuje vsak obrok.
9.
PROIZVODI IZ MESA IN PERUTNINE
9.1 Piščančji izdelki pri proizvodnji katerih so bile uporabljene goveje ali prašičje beljakovine
Uporaba goveje ali prašičje beljakovine morajo biti vedno jasno označena na embalaži.
PRILOGA IV
ŽIVILA, KI SO IZVZETA IZ ZAHTEVE PO
OBVEZNEM OZNAČEVANJU
HRANILNE VREDNOSTI
–
sveže sadje in sveža zelenjava ter nepredelani
proizvodi, ki zajemajo eno sestavino ali kategorijo sestavin;
–
predelani proizvodi, ki so bili le v enem postopku predelave z dimljenjem ali zorenjem in zajemajo eno sestavino ali kategorijo sestavin;
–
naravne mineralne vode ali druge
vode za prehranjevanje ljudi, vključno s tistimi, v katerih so edine dodane sestavine ogljikov dioksid in/ali arome;
–
zelišča,
arome,
začimbe
, začimbna sredstva in
njihove mešanice;
–
sol in nadomestki soli;
–
sladkor in nove vrste sladkorjev;
–
različne vrste moke;
–
proizvodi, ki jih zajema Direktiva 1999/4/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. februarja 1999 o kavnih in cikorijinih ekstraktih UL L 66, 13.3.1999, str. 26.
, cela ali mleta zrna kave in cela ali mleta dekofeinizirana zrna kave;
–
zeliščni poparek, čaj, dekofeiniziran čaj, instant čaj ali čaj, topen v vodi, ali čajni ekstrakt, dekofeiniziran instant čaj ali čaj, topen v vodi, ali čajni ekstrakt, ki ne vsebujejo dodanih sestavin;
–
fermentirani kisi in nadomestki kisov, vključno s tistimi, v katerih je edina dodana sestavina aroma;
–
arome;
–
aditivi za živila;
–
pomožna tehnološka sredstva;
–
živilski encimi;
–
živila – barvila;
–
jedilni zlati lističi;
–
želatina;
–
želirne sestavine za džem;
–
kvas;
–
izdelki žvečilnih gumijev
–
živila s sezonskim, razkošnim in darilnim videzom ali embalažo;
–
sezonske slaščice in figure iz sladkorja in čokolade;
–
mešani skupinski paketi;
–
izbori izdelkov;
–
živila v embalaži ali posodi, katere največja površina je manjša od
75 cm
2
;
energijska vrednost, kot je določena v členu 29(1)(a), se navede v osrednjem vidnem polju na oznaki;
–
živila, ki jih prodajajo posamezniki v okviru občasne dejavnosti in ne kot del podjetja, ki vključuje določeno stalno dejavnost in stopnjo organizacije;
–
živila, ki niso predpakirana, vključno z izdelki iz obratov javne prehrane, namenjena neposrednemu zaužitju;
–
ročno narejeni proizvodi;
–
živila v neposredni kmetijski prodaji;
–
živila, ki jih
mala podjetja v
majhnih
količinah
proizvodov neposredno
dobavljajo
končnemu potrošniku ali lokalnim maloprodajnim podjetjem, ki neposredno dobavljajo končnemu potrošniku;
–
živila v notranji embalaži, ki niso namenjena prodaji brez zunanje embalaže (informacije o hranilni vrednosti se zagotovijo na zunanji embalaži, razen če spadajo v kategorijo živil, ki so izključena iz te priloge);
–
živila v količinah, manjših od 5 g/ml;
–
neizbrisno označene steklenice.
PRILOGA V
IME ŽIVILA IN POSEBNI SPREMNI PODATKI
DEL A – IME ŽIVILA
1.
V državi članici trženja je dovoljena uporaba imena živila, pod katerim se proizvod zakonito proizvaja in trži v državi članici proizvodnje.
Kadar pa uporaba drugih določb te uredbe, zlasti tistih iz člena 9, potrošnikom v državi članici trženja ne bi omogočila razpoznavanja dejanske narave živila in njegovega razlikovanja od živil, s katerim bi ga lahko zamenjali, ime živila spremljajo druge opisne informacije, ki se navedejo v
istem vidnem polju kot ime živila in so zapisane v jasni in lahko čitljivi pisavi
.
2.
V izjemnih primerih se ime živila države članice proizvodnje ne uporablja v državi članici trženja, kadar se tako poimenovano živilo glede sestave ali proizvodnje tako razlikuje od živila, znanega pod tem imenom, da določbe točke 1 ne zadostujejo za zagotovitev pravilne obveščenosti potrošnika v državi članici trženja.
3.
Ime, zaščiteno kot intelektualna lastnina, blagovna znamka ali izmišljeno ime, ne sme nadomestiti imena živila.
DEL B – OBVEZNI SPREMNI PODATKI OB IMENU ŽIVILA
1.
Ime živila vključuje ali ga spremljajo navedbe o fizikalnem stanju živila ali posebni obdelavi živila (na primer v prahu,
ponovno zamrznjeno,
zamrznjeno sušeno, globoko zamrznjeno, hitro zamrznjeno,
odtajano,
koncentrirano, dimljeno), v vsakem primeru, v katerem bi opustitev take navedbe lahko zavedla kupca.
2.
Živila, ki so bila obdelana z ionizirajočim sevanjem, morajo nositi eno od naslednjih navedb:
‚obsevano‘ ali ‚obdelano z ionizirajočim sevanjem‘.
3.
Pri mesnih izdelkih v obliki kosa, rezine, dela, porcije mesa ali soljenega mesa ter pri ribjih izdelkih so v imenu živila navedene vse dodane sestavine živalskega izvora, ki niso enake večini osnovnega živalskega izdelka.
4.
Ime živila na oznaki mesnega izdelka v obliki kosa, rezine, dela, porcije mesa ali soljenega mesa vsebuje navedbo:
(a)
vseh dodanih sestavin drugačnega živalskega izvora od preostalega mesa; in
(b)
dodane vode v naslednjih primerih:
–
pri kuhanem in nekuhanem mesu ali kuhanem soljenem mesu dodano vodo, ki presega 5 % teže izdelka,
–
pri nekuhanem soljenem mesu dodano vodo, ki presega 10 % teže izdelka.
5.
Pri imenu živila na oznaki izdelka iz ribjega mesa v obliki kosa, fileta, rezine ali porcije ribe je treba navesti:
(a)
dodane sestavine iz zelenjave ali mesa, ki ni ribjega izvora; in
(b)
dodano vodo, ki presega 5 % teže izdelka.
DEL C – POSEBNE ZAHTEVE V ZVEZI S POIMENOVANJEM ‚MLETEGA MESA‘
1.
Merila glede sestavin, preverjena na podlagi dnevnega povprečja:
Vsebnost maščob
Razmerje med vezivnim tkivom in mesnimi beljakovinami
– pusto mleto meso
≤ 7 %
≤ 12
– mleto čisto goveje meso
≤ 20 %
≤ 15
– mleto meso, ki vsebuje prašičje meso
≤ 30 %
≤ 18
– mleto meso drugih vrst
≤ 25 %
≤ 15
2.
Z odstopanjem od zahtev iz poglavja IV oddelka V Priloge III k Uredbi (ES) št. 853/2004 oznaka vsebuje tudi naslednje besede:
– ‚odstotek maščob manjši od ...‘,
– ‚razmerje med vezivnim tkivom in mesnimi beljakovinami manjše od…‘
3.
Države članice lahko dovolijo dajanje mletega mesa, ki ni skladno z merili iz točke 1 tega dela, na svoj nacionalni trg pod nacionalno oznako, ki je ni mogoče zamenjati z oznakami iz člena 5(1) Uredbe (ES) št. 853/2004.
DEL D – POSEBNE ZAHTEVE V ZVEZI S POIMENOVANJEM ČREV ZA KLOBASE
Na seznamu sestavin se črevo za klobase navede takole:
–
„naravno črevo“, če izvira iz prebavnega trakta parkljarjev in se uporablja za izdelavo klobas;
–
„umetno črevo“ v drugih primerih.
Če umetno črevo ni užitno, mora biti to označeno.
DEL E – PRODAJNA IMENA ZA ŽIVILA, KI DAJEJO VTIS DRUGIH ŽIVIL (SPODNJI SEZNAM VSEBUJE PRIMERE)
Živila, ki dajejo vtis drugih živil, ali pri katerih je bila ena od sestavin nadomeščena s ponaredkom, se označijo tako:
Razlika v vrsti, kakovosti in sestavi
Prodajno ime
V primerjavi s sirom, nadomestitev mlečne maščobe z rastlinsko maščobo deloma ali v celoti
'ponarejen sir„
V primerjavi s šunko, spremenjena sestava, ki vsebuje sesekljane sestavine s precej nižjo vsebnostjo mesa;
'ponarejena šunka„
PRILOGA VI
NAVEDBA IN POIMENOVANJE SESTAVIN
DEL A – POSEBNE DOLOČBE V ZVEZI Z NAVEDBO SESTAVIN V PADAJOČEM ZAPOREDJU GLEDE NA TEŽO
Kategorija sestavine
Določba v zvezi z navedbo glede na težo
1. Dodana voda in hitro hlapljivi izdelki.
Navedejo se v zaporedju glede na svojo težo v končnem proizvodu. Količina dodane vode kot sestavine v živilu se izračuna tako, da se od skupne količine končnega proizvoda odšteje skupna količina drugih uporabljenih sestavin. Te količine ni treba upoštevati, če po masi ne presega 5 % teže končnega proizvoda.
2. Sestavine, uporabljene v zgoščeni ali dehidrirani obliki in rekonstituirane med proizvodnjo.
Lahko se navedejo v zaporedju glede na svojo težo pred koncentracijo ali dehidracijo.
3. Sestavine, uporabljene v zgoščenih ali dehidriranih živilih, ki so namenjena rekonstituciji z dodatkom vode.
Navedejo se lahko glede na zaporedje deležev v rekonstituiranem proizvodu, če seznam sestavin spremlja navedba „sestavine v rekonstituiranem proizvodu“ ali „sestavine proizvoda, pripravljenega za uporabo“.
4. Sadje, zelenjava ali gobe, pri čemer nobena sestavina ne prevladuje v deležu teže in ki se uporablja v verjetno spremenljivem deležu v mešanici kot sestavina živila.
Navedejo se skupaj na seznamu sestavin kot „sadje“, „zelenjava“ ali „gobe“, ki jim sledi navedba „v spremenljivem deležu“, takoj za njo pa seznam vsebovanega sadja, zelenjave ali gob. V takšnih primerih se mešanica vključi na seznam sestavin v skladu s členom 19(1) na podlagi skupne teže vsebovanega sadja, zelenjave ali gob.
5. Mešanice
ali pripravki
začimb ali zelišč, pri čemer nobena sestavina ne prevladuje bistveno v deležu teže.
Navedejo se lahko v drugačnem zaporedju, če seznam sestavin spremlja navedba „v spremenljivem deležu“.
6. Sestavine, ki sestavljajo manj od 2 % končnega proizvoda.
Navedejo se lahko v drugačnem zaporedju za drugimi sestavinami.
7. Sestavine, ki so istovrstne ali medsebojno nadomestljive, se verjetno uporabljajo v proizvodnji ali pripravi živila brez spreminjanja njegove sestave, narave ali njegove zaznavne vrednosti in če sestavljajo manj kot 2 % končnega proizvoda.
Navedejo se lahko na seznamu sestavin z navedbo „vsebuje … in/ali …“; kadar je najmanj ena od ne več kot dveh sestavin prisotna v končnem proizvodu. Ta določba se ne uporablja za aditive za živila ali sestavine iz dela C te priloge.
DEL B – POIMENOVANJE NEKATERIH SESTAVIN Z IMENOM KATEGORIJE IN NE S POSEBNIM IMENOM
Sestavine, ki spadajo v eno od spodaj navedenih kategorij živil in so sestavine drugega živila, je treba poimenovati le z imenom navedene kategorije.
Opredelitev kategorije živila
Poimenovanje
1. Rafinirana olja, razen olivnega olja.
„Olje“, skupaj s pridevnikom ▌'živalsko'
(ali z navedbo značilnega živalskega izvora), ali
, kot je primerno ▌navedbo značilnega rastlinskega ▌izvora.
V primerih, ko ni možno zagotoviti odsotnosti nekaterih rastlinskih olj, je treba uporabiti „Lahko vsebuje...“.
Pridevnik „hidrogenirano“ mora spremljati navedbo hidrogeniranega olja ▌.
2. Rafinirane maščobe.
„Maščoba“, skupaj z
▌ navedbo značilnega rastlinskega ali živalskega izvora.
Pridevnik „hidrogenirano“ mora spremljati navedbo hidrogenirane maščobe, razen če je količina nasičenih maščob in transmaščob vključena v označbo hranilne vrednosti.
3. Mešanice moke, dobljene iz dveh ali več vrst žit.
„Moka“, čemur sledi seznam vrst žita, iz katerih je bila dobljena, v padajočem zaporedju glede na težo.
4. Škrobi
,
škrobi, modificirani s fizikalnim postopkom ali encimi
, pražen ali dekstriniran škrob, modificiran s kislinsko ali alkalno obdelavo in beljen škrob
„Škrob“
5. Vse vrste rib, kadar so ribe sestavina drugega živila ter pod pogojem, da se ime in predstavitev takšnega živila ne nanašata na posebno vrsto rib.
„Ribe“
6. Vse vrste sira, kadar je sir ali mešanica sirov sestavina drugega živila in pod pogojem, da se ime in predstavitev takega živila ne nanaša na posebno vrsto sira
„Sir“
7. Vse začimbe, ki po masi ne presegajo 2 % teže živila.
„Začimba(-e)“ ali „mešane začimbe“
8. Vsa zelišča ali deli zelišča, ki po masi ne presegajo 2 % teže živila.
„Zelišče(-a)“ ali „mešana zelišča“
9. Vse vrste gumijevih pripravkov, ki se uporabljajo pri proizvodnji gumijeve baze za žvečilni gumi.
„Gumijeva baza“
10. Vse vrste drobljenih pečenih žitnih proizvodov.
„Drobtine“ ali „prepečenec“, kot je primerno.
11. Vse vrste saharoze.
„Sladkor“
12. Brezvodna dekstroza ali monohidrat dekstroze.
„Dekstroza“
13. Glukozni sirup in brezvodni glukozni sirup.
„Glukozni sirup“
14. Vse vrste mlečnih beljakovin (kazeini, kazeinati in beljakovine sirotke) in njihove mešanice.
„Mlečne beljakovine“
15. Stisnjeno, ekstrahirano ali rafinirano kakavovo maslo.
„Kakavovo maslo“
16.
Naravni izvlečki sadja, zelenjave in užitnih rastlin oziroma rastlinskih delov, ki se pridobivajo z mehansko-fizikalnimi postopki in se uporabljajo v koncentrirani obliki
'Živilo – barvilo„
17. Vse vrste vina, kot so opredeljene v Uredbi (ES) št. 1493/1999
„Vino“
18. Skeletno mišičevje Trebušna prepona in žvekalke so del skeletnega mišičevja, srce, jezik, mišičevje glave (z izjemo žvekalke), mišičevje zapestja, gleženj in rep pa so izključeni.
vrst sesalcev in perutnine, za katero je bilo ugotovljeno, da je primerno za prehrano ljudi, z naravno vsebovanim ali priraslim tkivom, pri katerem vsebnosti skupne maščobe in vezivnega tkiva ne presegata vrednosti, navedenih spodaj, in kadar je meso sestavina drugega živila.
Ta opredelitev vključuje meso, ki se mehansko odstrani s kosti, in ni zajeto v opredelitev mehansko izkoščenega mesa v smislu Uredbe (ES) št. 853/2004
.
Najvišja vsebnost maščobnega in vezivnega tkiva za sestavine pod imenovanjem „… meso“
„… meso “ in ime(-na) Za označevanje v angleškem jeziku se lahko to imenovanje nadomesti z generičnim imenom sestavine zadevne vrste živali.
vrste živali, iz katere je meso.
Vrsta
Maščoba (%)
Vezivno tkivo Vsebnost vezivnega tkiva se izračuna na podlagi razmerja med vsebnostjo kolagena in vsebnostjo mesnih beljakovin. Vsebnost kolagena pomeni vsebnost hidroksiprolina, pomnožena s faktorjem 8.
(%)
Sesalci (razen kunčjega in svinjskega mesa) in vrste mešanega mesa, pri katerem prevladuje meso sesalcev.
25
25
Svinjsko meso
30
25
Perutninsko in kunčje meso
15
10
Če so te najvišje vrednosti presežene, vendar so vsa druga merila za opredelitev „mesa“ izpolnjena, je treba vsebnost „… mesa“ ustrezno znižati, seznam sestavin pa mora poleg izraza „… meso“ navesti prisotnost maščob in/ali vezivnega tkiva.
19. Vse vrste proizvodov, ki jih zajema opredelitev „mehansko izkoščeno meso“.
Opredelitev „mehansko izkoščeno meso“ in ime(-na) Za označevanje v angleškem jeziku se lahko to imenovanje nadomesti z generičnim imenom sestavine zadevne vrste živali.
vrste živali, iz katere je meso dobljeno.
DEL C – POIMENOVANJE NEKATERIH SESTAVIN Z IMENOM NJIHOVE KATEGORIJE, KI MU SLEDI ZNAČILNO IME ALI ŠTEVILKA ES
Aditivi za živila in encimi, razen tistih iz člena 21(b), ki spadajo v eno od kategorij iz tega dela, je treba imenovati z imenom navedene kategorije, ki mu po potrebi sledi značilno ime ali številka ES. Če sestavina spada v več kot eno kategorijo, se navede kategorija, ki ustreza glavni funkciji tega živila. Vendar mora ime „modificirani škrob“ vedno dopolnjevati navedba njegovega značilnega rastlinskega izvora, kadar ta sestavina lahko vsebuje gluten.
Kislina
Regulator kislosti
Sredstvo proti sprijemanju
Sredstvo proti penjenju
Antioksidant
Sredstvo za povečanje prostornine
Barvilo
Emulgator
Emulgirne soli Samo za topljene sire in proizvode na osnovi topljenih sirov.
Encimi
2
Utrjevalec
Sredstvo za ojačanje arome (ojačevalec arome)
Sredstvo za obdelavo moke
Želirno sredstvo
Glazirno sredstvo
Sredstvo za ohranjanje vlage
Modificiran škrob Ni treba navesti značilnega imena ali številke ES.
Ekstrakt celuloze
2
Konzervans
Potisni plin
Sredstvo za vzhajanje
Stabilizator
Sladilo
Sredstvo za zgostitev (gostila)
DEL D – IMENOVANJE AROM NA SEZNAMU SESTAVIN
1.
Arome se poimenujejo z besedo „aroma(-e)“ ali z bolj natančnim imenom ali opisom arome.
2.
Kinin in/ali kofein, ki se uporabljata kot aroma pri proizvodnji ali pripravi živil, se poimensko navedeta na seznamu sestavin takoj za besedo „aroma(-e)“.
3.
Besedo „naravna“ ali kateri koli drug izraz bistveno enakega pomena se lahko uporabi le za arome, katerih aromatične komponente vsebujejo izključno aromatične snovi iz člena 1(2)(b)(i) Direktive 88/388/EGS in/ali aromatične pripravke iz člena 1(2)(c) navedene direktive.
4.
Če ime arome vsebuje sklic na rastlinsko ali živalsko naravo ali izvor uporabljene snovi, se beseda „naravna“ ali druga beseda z bistveno enakim pomenom sme uporabiti le v primeru, kadar je aromatična komponenta izolirana z ustreznim fizikalnim postopkom, encimatskim ali mikrobiološkim postopkom ali s tradicionalnim postopkom priprave živil izključno ali skoraj izključno iz živila ali zadevnega nosilca arome.
DEL E – POIMENOVANJE SESTAVLJENIH SESTAVIN
1.
Sestavljena sestavina se lahko vključi na seznam sestavin pod svojim lastnim imenom, če je to z zakonom določeno ali je običajno, in sicer glede na njeno skupno težo, in če takoj sledi seznam njenih sestavin.
2.
Seznam sestavin za sestavljene sestavine ni obvezen:
(a)
kadar je sestava sestavljene sestavine opredeljena v veljavni zakonodaji Unije in če sestavljena sestavina predstavlja manj kot 2 % končnega proizvoda; vendar se ta določba ne uporablja za aditive, za katere veljajo določbe iz člena 21(a) do (d); ali
(b)
za sestavljene sestavine, ki vsebujejo mešanico začimb in/ali zelišč, ki predstavljajo manj kot 2 % končnega proizvoda, z izjemo aditivov, za katere veljajo določbe iz člena 21(a) do (d); ali
(c)
kadar je sestavljena sestavina živilo, za katero po zakonodaji Unije ni potreben seznam sestavin.
PRILOGA VII
KOLIČINSKA NAVEDBA SESTAVIN
1.
Količinska navedba ni potrebna:
(a)
v zvezi s sestavino ali kategorijo sestavin:
(i)
katerih odcejena neto teža je navedena v skladu s točko 5 Priloge VIII; ali
(ii)
katerih količine je že treba navesti na oznaki v skladu z določbami Unije; ali
(iii)
ki se uporablja v majhnih količinah zaradi aromatiziranja; ali
(iv)
ki, čeprav je navedena v imenu živila, ni taka, da bi vplivala na potrošnikovo izbiro v državi trženja, ker odstopanje v njeni količini ni bistveno za značilnost živila ali ga ne razlikuje od drugega podobnega živila; ali
(b)
kadar posebne določbe Unije natančno določajo količino sestavine ali kategorije sestavin, ne da bi predvideli na oznaki njeno navedbo; ali
(c)
v primerih iz točk 4 in 5 dela A Priloge VI.
2.
Člen 23(1)(a) in (b) se ne uporablja v primeru:
(a)
vsake sestavine ali kategorije sestavin, ki jih zajema navedba „s sladilom(-i)“ ali „s sladkorjem(-i) in sladilom(-i)“, če to navedbo spremlja ime živila v skladu s Prilogo III, ali
(b)
vsakega dodanega vitamina in minerala, če je navedeno snov treba vključiti v označbo hranilne vrednosti.
3.
Navedba količine sestavine ali kategorije sestavin:
(a)
se izrazi kot odstotek, ki ustreza količini sestavine ali sestavin v času njene/njihove uporabe, in
(b)
se pojavi v imenu živila ali takoj poleg njega ali na seznamu sestavin v zvezi z zadevno sestavino ali kategorijo sestavin.
4.
Z odstopanjem od točke 3:
(a)
za živila z odvzeto vlago po toplotni ali drugi obdelavi je količina izražena v odstotku, ki ustreza navedeni količini uporabljene sestavine ali sestavin v končnem proizvodu, razen kadar ta količina ali celotna količina vseh sestavin, navedenih na oznaki, presega 100 % in se navedba količine nadomesti s težo sestavine/sestavin, uporabljenih za pripravo 100 g končnega proizvoda;
(b)
količina hlapljivih sestavin se navede na podlagi njihovega utežnega deleža v končnem proizvodu;
(c)
količina sestavin, uporabljenih v koncentrirani ali dehidrirani obliki in rekonstituiranih med proizvodnjo, se lahko navede na podlagi njihovega utežnega deleža pred koncentracijo ali dehidracijo;
(d)
pri koncentriranih ali dehidriranih živilih, ki so namenjena rekonstituciji z dodajanjem vode, se količina sestavin lahko navede na podlagi njihovega utežnega deleža v rekonstituiranem proizvodu.
PRILOGA VIII
OZNAČBA NETO KOLIČINE
1.
Označba neto količine ni obvezna v primeru živil:
(a)
ki lahko v precejšnji meri izgubijo prostornino ali maso
ali
se prodajajo
nepredpakirani in
po kosih ali stehtajo v prisotnosti kupca; ali
(b)
katerih neto količina je manjša od 5 g ali 5 ml; vendar ta določba ne velja za začimbe in zelišča; ali
(c)
za katere so odstopanja določena v drugih določbah.
2.
Kadar določbe Unije ali, kadar teh ni, nacionalne določbe zahtevajo navedbo določene vrste količine (kot so nazivna količina, minimalna količina, povprečna količina), ta količina za namene te uredbe velja za neto količino.
3.
Kadar je predpakiran predmet sestavljen iz dveh ali več posameznih predpakiranih predmetov, ki vsebujejo enako količino enakega proizvoda, se neto količina navede z neto količino, vsebovano v vsakem posameznem paketu, in skupnim številom takšnih paketov. Navedba navedenih podatkov pa ni obvezna, kadar je skupno število posameznih paketov jasno razvidno od zunaj in se jih da zlahka prešteti ter kadar je od zunaj zlahka vidna vsaj ena navedba neto količine, vsebovane v vsakem posameznem paketu.
4.
Kadar je predpakiran predmet sestavljen iz dveh ali več posameznih predpakiranih paketov, ki ne veljajo za prodajne enote, se neto količina navede s skupno neto količino in skupnim številom posameznih paketov.
5.
Kadar se trdno živilo pojavlja v tekočem mediju, se prav tako navede odcejena neto teža živila.
Za namene te točke „tekoči medij“ pomeni naslednje proizvode, po možnosti v mešanicah in tudi kadar so zamrznjeni ali na hitro zamrznjeni, če je tekočina samo dodatek bistvenim elementom navedenega pripravka in tako ni odločilen dejavnik za nakup: voda, vodne raztopine soli, slanica, vodne raztopine živilskih kislin, kis, vodne raztopine sladkorjev, vodne raztopine drugih snovi za sladkanje, sadni ali zelenjavni sokovi pri sadju ali zelenjavi.
▌
PRILOGA IX
DELEŽ ALKOHOLA
Dejanski volumenski delež alkohola v pijačah, ki vsebujejo več kot 1,2 volumenskega odstotka alkohola, se označi s številko na največ eno decimalno mesto natančno. Številki sledi simbol „vol. %“, pred njo pa je lahko navedena beseda „alkohol“ ali okrajšava „alk“.
Delež alkohola se določi pri 20°C.
Pozitivno in negativno dovoljeno odstopanje glede navedbe volumenskega deleža alkohola, izraženega v absolutnih vrednostih, je navedeno v naslednji tabeli. Uporablja se ne glede na odstopanje, ki izhaja iz analizne metode za določanje deleža alkohola.
Opis pijače
Pozitivno ali negativno odstopanje
1. Pivo z volumenskim deležem alkohola, ki ni večji od 5,5 vol %; pijače, razvrščene v tarifno podštevilko 22.07 B II skupne carinske tarife in proizvedene iz grozdja:
0,5 vol. %;
2. Pivo z volumenskim deležem alkohola, ki je večji od 5,5 vol %; pijače, razvrščene v tarifno podštevilko 22.07 B I skupne carinske tarife in proizvedene iz grozdja; jabolčni in hruškovi mošti, sadno vino in podobno, proizvedeni iz drugega sadja razen grozdja, ki so ali niso polpeneči ali peneči; pijače na osnovi fermentiranega medu:
1 vol. %;
3. Pijače, ki vsebujejo macerirano sadje in dele rastlin:
1,5 vol. %;
4. Vse ostale pijače, ki vsebujejo več kot 1,2 volumenskega odstotka alkohola:
0,3 vol. %.
PRILOGA X
PRIPOROČENI VNOSI
DEL A – PRIPOROČENI
DNEVNI
VNOSI VITAMINOV IN MINERALOV (ODRASLI)
1.
Vitamini in minerali, ki se lahko navedejo, ter njihovi priporočeni dnevni vnosi (PDV)
Vitamin A (µg)
800
Klorid (mg)
800
Vitamin D (µg)
5
Kalcij (mg)
800
Vitamin E (mg)
12
Fosfor (mg)
700
Vitamin K (µg)
75
Železo (mg)
14
Vitamin C (mg)
80
Magnezij (mg)
375
Tiamin
(Vitamin B1)
(mg)
1,1
Cink (mg)
10
Riboflavin (mg)
1,4
Baker (mg)
1
Niacin (mg)
16
Mangan (mg)
2
Vitamin B6 (mg)
1,4
Fluorid (mg)
3,5
Folna kislina
(µg)
200
Selen (µg)
55
Vitamin B12 (µg)
2,5
Krom (µg)
40
Biotin
(µg)
50
Molibden (µg)
50
Pantotenska kislina (mg)
6
Jod (µg)
150
Kalij (mg)
2000
2.
Znatna količina vitaminov in mineralov
Pri določitvi znatne količine je praviloma treba upoštevati 15 % priporočenega vnosa, navedenega v točki 1, na 100 g ali 100 ml ali na paket, če ta vsebuje en sam obrok.
DEL B – PRIPOROČENI
DNEVNI
VNOSI ENERGIJE IN IZBRANIH HRANILNIH SNOVI RAZEN VITAMINOV IN MINERALOV (ODRASLI)
Priporočeni vnosi energije so okvirni, natančneje pa jih bo določila Evropska agencija za varnost hrane.
Energijska vrednost ali hranilna snov
Priporočeni vnos
Energijska vrednost
▌2 000 kcal ▌
Beljakovina
80 g
Skupna maščoba
70 g
Nasičene maščobne kisline
20 g
Ogljikovi hidrati
230 g
Sladkorji
90 g
Sol
6 g
PRILOGA XI
DEJAVNIKI PRETVORBE
DEJAVNIKI PRETVORBE ZA IZRAČUN ENERGIJSKE VREDNOSTI
Energijska vrednost, ki se navede, se izračuna z naslednjimi dejavniki pretvorbe:
– ogljikovi hidrati (razen poliolov)
4 kcal/g ▌
– polioli
2,4 kcal/g ▌
– beljakovine
4 kcal/g ▌
– maščoba
9 kcal/g ▌
– salatrimi
6 kcal/g ▌
– alkohol (etanol)
7 kcal/g ▌
– organska kislina
3 kcal/g ▌
PRILOGA XII
NAVAJANJE IN PRIKAZ OZNAČBE HRANILNE VREDNOSTI
DEL A – NAVAJANJE OZNAČBE HRANILNE VREDNOSTI
Enote, ki se uporabijo na označbi hranilne vrednosti, so naslednje:
– energijska vrednost
kJ in kcal
– maščoba
grami (g)
– ogljikovi hidrati
– vlaknine
– beljakovine
– sol
– vitamini in minerali
enote, opredeljene v točki 1 dela A Priloge X
– druge snovi
enote, ki ustrezajo posameznim zadevnim snovem
DEL B – ZAPOREDJE ZAPISA SESTAVNIH DELOV OGLJIKOVIH HIDRATOV IN MAŠČOBE NA OZNAČBI HRANILNE VREDNOSTI
1.
Kadar se navajajo polioli in/ali škrob, se ta označba zapiše v naslednjem zaporedju:
ogljikovi hidrati
g
od tega:
– sladkorji
g
– polioli
g
– škrob
g
2.
Kadar se navaja količina in/ali vrsta maščobnih kislin, se ta označba vključi v naslednjem zaporedju:
maščoba
g
od tega:
– nasičene maščobne kisline
g
– transmaščobe
g
– mono-nenasičene maščobne kisline
g
– poli-nenasičene maščobne kisline
g
DEL C – ZAPOREDJE ZAPISA ENERGIJSKE VREDNOSTI IN HRANILNIH SNOVI NA OZNAČBI HRANILNE VREDNOSTI
Zaporedje zapisa informacij o energijski vrednosti in hranilnih snoveh je naslednje, kakor je primerno:
energijska vrednost
▌kcal
maščoba
g
▌
nasičene maščobne kisline
g
sladkor
g
sol
g
beljakovine
g
ogljikovi hidrati
g
▌
vlaknine
g
naravne transmaščobe
g
umetne transmaščobe
g
energijska vrednost
▌ kcal
mono-nenasičene maščobne kisline
g
poli-nenasičene maščobne kisline
g
polioli
g
holesterol
g
škrob
g
vitamini in minerali
enote, opredeljene v točki 1 dela A Priloge X
druge snovi
enote, ki ustrezajo posameznim zadevnim snovem
