7.1.2009
PREDLOG RESOLUCIJE
k izjavi Sveta in Komisije
v skladu s členom 103(2) poslovnika,
ki ga predlagajo Salvatore Tatarella, Ryszard Czarnecki, Konrad Szymański, Hanna Foltyn-Kubicka in Adam Bielan
v imenu skupine UEN
o razglasitvi 11. julija za dan spomina na žrtve pokola v Srebrenici
Resolucija Evropskega parlamenta o razglasitvi 11. julija za dan spomina na žrtve pokola v Srebrenici
Evropski parlament ,
–
ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji,
–
ob upoštevanju evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin,
–
ob upoštevanju konvencije Združenih narodov o preprečevanju in kaznovanju zločina genocida,
–
ob upoštevanju resolucij varnostnega sveta Združenih narodov št. 827 z dne 25. maja 1993, št. 1244 z dne 10. junija 1999, št. 1551 z dne 9. julija 2004 in št. 1575 z dne 22. novembra 2004,
–
ob upoštevanju poročila glavne tožilke Mednarodnega kazenskega sodišča za vojne zločine na območju nekdanje Jugoslavije Carle del Ponte varnostnemu svetu Združenih narodov z dne 13. junija 2005,
–
ob upoštevanju svojih prejšnjih resolucij o Bosni in Hercegovini, zlasti svoje resolucije z dne 7. julija 2005 z naslovom Balkan: 10 let po Srebrenici,
–
ob upoštevanju člena 103(2) svojega poslovnika,
A.
ker je 11. julija 1995 Srebrenica, mesto v vzhodni Bosni, ki ga je varnostni svet Združenih narodov v svoji resoluciji z dne 16. aprila 1993 razglasil za varno območje, padlo v roke bosanskosrbskim silam pod vodstvom generala Ratka Mladića, kot je zahteval takratni predsednik Republike Srbske Radovan Karadžić,
B.
ker so bosanskosrbske sile pod poveljstvom generala Mladića in paravojaške enote, vključno s srbskimi neregularnimi policijskimi enotami, ki so na bosansko ozemlje vstopile iz Srbije, v več dneh pobijanja po padcu Srebrenice po hitrem postopku usmrtile približno 8000 muslimanskih bosanskih mož in fantov, ki so se zatekli na območje pod zaščito sil Združenih narodov (UNPROFOR-ja),
C.
ker so bosanskosrbske enote zagrešile številne kršitve ženevske konvencije nad muslimanskim civilnim prebivalstvom v Srebrenici, vključno z deportacijo tisočev žensk, otrok in ostarelih ter posilstvi številnih žensk,
D.
ker je ta pokol, ki ga je Mednarodno kazensko sodišče za vojne zločine na območju nekdanje Jugoslavije razglasilo za genocid, pokazal nezmožnost mednarodne skupnosti, da bi posredovala v konfliktu in zaščitila nedolžne, poleg tega pa tudi skrajno krutost in nespoštovanje človekovega življenja, do katerih lahko pride v oboroženem spopadu,
E.
ker je vzpostavitev spominskega dneva primeren način, da se poklonimo žrtvam pokola ter damo jasno sporočilo naslednjim generacijam;
1.
najostreje obsoja pokol v Srebrenici; se spominja žrtev grozodejstev in se jim poklanja; izraža sožalje in solidarnost družinam žrtev, od katerih jih veliko ni dobilo dokončne potrditve glede usode svojih bližnjih;
2.
poudarja, da se lahko vse strani, kakor koli udeležene v tem tragičnem dogodku, vključno z Natom, nečesa naučijo iz pokola v Srebrenici ter v prihodnje preprečijo ponovitev napak in grozodejstev, storjenih julija 1995;
3.
poziva Svet in Komisijo, naj primerno obeležita spomin na genocid v Srebrenici in Potočarih, ter v zvezi s tem predlaga, da bi 11. julij v prihodnje razglasili za dan spomina na žrtve pokola v Srebrenici;
4.
upa, da bi z uvedbo tega spominskega dneva uspešno preprečili podobna dejanja skrajne nečloveškosti v prihodnje ter da si ga bodo v Bosni in Hercegovini razlagali kot poskus, da bi razmislili o preteklosti države ter dosegli dokončno spravo med etničnima skupnostma, ki si še vedno nasprotujeta in nista enotni o prihodnji politični sestavi Bosne in Hercegovine;
5.
priznava napredek, ki ga je Mednarodno kazensko sodišče za vojne zločine na območju nekdanje Jugoslavije doseglo s svojim delom, ko je sodilo nekaterim odgovornim za te poboje; vseeno meni, da bi bilo treba to delo dokončati, in v zvezi s tem poziva nove demokratične vlade na Balkanu, zlasti srbsko in bosansko, naj v celoti sodelujeta s tem sodiščem, saj je to osnovni pogoj za vse države v tej regiji, ki si želijo tesnejših odnosov z Evropsko unijo;
6.
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji, vladi in parlamentu Bosne in Hercegovine, parlamentom in vladam drugih držav Zahodnega Balkana ter generalnemu sekretarju Združenih narodov.
