50 let EU: Nobelovi nagrajenci praznujejo v Evropskem parlamentu
Evropsko državljanstvo
2007-05-24 - 10:49
Nobelovi nagrajenci v Evropskem parlamentu
Na dan Evrope v sredo, 9. maja, je Evropski parlament gostil trinajst evropskih dobitnikov Nobelove nagrade. Nobelovi nagrajenci so se udeležili razprave o preteklosti, sedanjosti in prihodnosti Evropske unije, ki je potekala na temo znanosti ter intelektualnih in kulturnih dosežkov Evropejcev po letu 1957. Po razpravi smo se pogovarjali z nekaterimi izmed njih.
Alfred Bernhard Nobel, švedski kemik in izumitelj dinamita, je svoje premoženje v oporoki zapustil posebnemu skladu, ki znanstvenike in mirovnike nagrajuje za njihove posebne dosežke. Od leta 1901 Nobelovo nagrado vsako leto 10. decembra, na obletnico Nobelove smrti, podelijo za posebne dosežke na področju fizike, kemije, fiziologije ali medicine, književnosti in miru, od leta 1968 pa tudi za ekonomijo. Nagrajence izbere švedska kraljevska akademija, ki ima sedež v Stockholmu.
Nobelovo nagrado so med drugimi prejeli tudi Albert Einstein (1921), Nelson Mandela (1993) in ameriški predsednik Jimmy Carter (2002).
Slavnostno razpravo z Nobelovimi nagrajenci, ki je potekala v znamenju 50. obletnice podpisa Rimskih pogodb, je odprl predsednik Parlamenta Hans-Gert Pöttering, sledili pa so ji govori nagrajencev, med drugim tudi nekdanjega poljskega predsednika Lecha Walese, ki je leta 1983 kot voditelj sindikata Solidarnost prejel Nobelovo nagrado za mir.
Razprave v Evropskem parlamentu so se udeležili naslednji Nobelovci:
Mairead Corrigan in Betty Williams iz Velike Britanije, leta 1976 nagrajena za mir;
Irene Khan v imenu Amnesty International, leta 1977 nagrajen za mir;
Lech Wałesa iz Poljske, leta 1983 nagrajen za mir;
Carlo Rubbia iz Italije, leta 1984 nagrajen za fiziko;
Rita Levi-Montalcini iz Italije, leta 1986 nagrajena za medicino;
Jack Steinberger iz Nemčije, leta 1988 nagrajen za fiziko;
Reinhard Selten iz Nemčije, leta 1994 nagrajen za ekonomijo;
Paul J. Crutzen iz Nizozemske, leta 1995 nagrajen za kemijo;
John Hume in David Trimble iz Severne Irske, leta 1998 nagrajena za mir;
Martinus Veltman iz Nizozemske, leta 1999 nagrajen za fiziko;
Tim Hunt iz Velike Britanije, leta 2001 nagrajen za medicino.
Z nekaterimi izmed njih smo se tudi pogovarjali. Naše pogovore z njimi lahko preberete v nadaljevanju (glej spodnje povezave).
20070514FCS06595
Paul Crutzen: Izhod iz podnebne katastrofe
Paul Crutzen, Nobelov nagrajenec za kemijo (1995) Trije znanstveniki, Paul Josef Crutzen, Mario J. Molina in F. Sherwood Rowland, so leta 1995 skupaj prejeli Nobelovo nagrado za kemijo. Raziskovali so tanjšanje in razkrajanje zaščitnega ozonskega plašča, ki ga povzročajo fluorklorvodiki. Njihove raziskave so odločilno prispevale k prepovedi uporabe škodljivih fluorklorvodikov po vsem svetu, ki so se uporabljali v hladilnih sistemih in kot potisni plin v razpršilih.
Paul Josef Crutzen, 73 letni nizozemski meteorolog, je bil častni gost Evropskega parlamenta ob 50. rojstnem dnevu Evropske unije. Z njim smo se pogovarjali o rešitvah v primeru prevelike zemeljske otoplitve.
Gospod profesor Crutzen, kako se danes počutite v Evropskem parlamentu?
"Svečanosti ob 50. rojstnem dnevu evropskega združevanja so pomemben dogodek. Moja domovina je Nizozemska, ki je ena izmed ustanoviteljic Evropske unije, in resnično sem prevzet, ko ugotavljam, kaj vse se je zgodilo v preteklih 50 letih. Da sem danes tu, je zame vznemirljivo tudi zaradi tega, ker moji predniki ne izvirajo samo iz Nizozemske, ampak tudi iz Nemčije, Poljske in Belgije. Torej sem tudi sam nekako evropski izdelek."
V kolikšni meri lahko vaša stroka prispeva k obvladovanju aktualnih izzivov v Evropski uniji?
"Delam na področju atmosferske kemije in raziskavah podnebnih sprememb. To področje je trenutno zelo popularno, morda celo preveč. Evropska unija je zlasti v preteklih 20 letih uvedla raziskovalne programe in ustanove, ki so zelo ustvarjalne, kot je denimo Evropski raziskovalni svet, ki se ukvarja z znanostjo, znanstveniki ga dejavno oblikujejo in naravnan je k odličnosti. Opažam neverjeten napredek in dandanes smo na začetku nove dobe."
Ves svet je prestrašen zaradi podnebnih sprememb. Kakšne rešitve predlagate v zvezi s segrevanjem zemlje?
"Rekli bodo, da je to moj predlog za rešitev, pravzaprav pa sem obljubil, da bom raziskoval samo pot v to smer. Ideja je sledeča: če bo resnično prišlo do najhujšega, do večjega segrevanja in hitrejšega dvigovanja morske gladine, kot to sedaj predpostavljamo, bo treba nemudoma ukrepati. Predlagam, da bi v tem primeru naredili eksperiment in po stratosferi raztresli majhno količino žvepla, ki bi sončne žarke in vročino preusmerilo nazaj v vesolje in zemlja bi se ohladila.
Ampak tu moram ponovno poudariti, da resnično upam, da tega eksperimenta ne bo treba opraviti. Upam, da smo dovolj razumni, da bomo pravočasno toliko zmanjšali emisije toplogrednih plinov, da ne bo prišlo do prevelikega segrevanja zemlje." avdio posnetek (03:11)
Lech Wałęsa: Evropa potrebuje nove ideje
Lech Walesa, Nobelov nagrajenec za mir (1983) Danes 63-letni Lech Wałęsa, nekdanji delavski vodja in poljski predsednik (1990 – 1995), je leta 1983 prejel Nobelovo nagrado za mir za svoje pogumno in nenasilno zavzemanje za svobodo združevanja in mišljenja ter za nov, pravičnejši svet. Kot vodja delavskega sindikalnega gibanja Solidarność je organiziral več stavk v največji poljski ladjedelnici v Gdansku, kar je pozneje pripeljalo do propada komunističnega režima v vzhodni Evropi.
Vaš sindikat Solidarność, ki je nastal leta 1980 iz stavkovnega gibanja, je odločilno vplival na politični preobrat v letu 1989. Kako vi danes ocenjujete vlogo civilne družbe?
"Potrebujemo več sodelovanja pri odločanju in pri vseh dejavnostih družbenega življenja. Bistvo demokracije je sodelovanje in odločanje.
Težko je kaj spremeniti, če vsaj polovica prebivalstva ne sodeluje pri političnem odločanju. Zaradi tega je demokracija šibka in dovzetna za demagogijo in populizem. Ljudje, ki ne sodelujejo, so pogosto slabo obveščeni."
S kakšnimi problemi se danes sooča demokracija ?
"Mehanizmi, ki se jih danes poslužujemo, so preseženi. Naši politični koncepti so bili primerni za bipolarni svet, ki je bil razdeljen na dva bloka. Imeli smo demokracijo, katere namen je bil, da ljudem zagotovi čim več pravic.
Glede na globalizacijo mora demokracija v združeni Evropi vsebovati tudi dolžnosti. Demokracija v svoji vodilni vlogi je po koncu razcepljene Evrope presežena."
Kakšna naj bo evropska pot do uspeha?
"Evropa sedaj potrebuje nekakšen „dekalog“ – deset zapovedi. S tem seveda ne mislim religiozni dekalog. Zediniti se moramo o univerzalnih, nereligioznih zapovedih. Sporočilo mora doseči državljane, pa tudi stranke in vse vrste institucij. Potrebujemo jasna in trdna načela, ki določajo, kaj je sprejemljivo in kaj ni.
Modus operandi je treba sprejeti v politiki, civilni družbi in gospodarstvu, sicer ne bomo uspeli ustvariti resnične evropske enotnosti in razumno odgovoriti na izzive globalizacije.
Evropa se sooča z novimi izzivi – natanko tako, kot pred 50 leti. Takrat smo našli resnično dobro geslo: Združimo se, predvsem gospodarstvo! To je vzpodbudilo razvoj in nazadnje pripeljalo do konca razcepljene Evrope. Evropa sedaj nujno potrebuje nove, sveže ideje, ki so prav tako pomembne, kot tiste pred 50 leti." avdio posnetek (08:20)
Rita Levi-Montalcini: Raziskovati pomeni tudi pomagati
Rita Levi Montalcini, Nobelova nagrajenka za medicino (1986) Italijanka, 98-letna nevrobiologinja Rita Levi-Montalcini, je leta 1986 skupaj s Stanleyem Cohenom prejela Nobelovo nagrado za medicino za odkritje tako imenovanega dejavnika živčne rasti, proteina, ki deluje kot posrednik med živčnimi celicami. Danes mnogi upajo, da bo na podlagi tega odkritja v prihodnosti mogoče pozdraviti paraplegijo ter Parkinsonovo in Alzheimerjevo bolezen.
Gospa Levi-Montalcini, kako se počutite pri nas v Evropskem parlamentu?
"Zelo sem vesela in počaščena, da me je Evropski parlament povabil. Tega resda nisem pričakovala. Belgijo imam v spominu kot državo, kamor sem leta 1938 zatekla pred nacisti. Pozneje sem se v Belgijo sicer še vrnila, toda tokratni obisk, na ta pomembni praznik petdesete obletnice podpisa Rimskih pogodb, je resnično nekaj izredno posebnega."
Po koncu vojne ste odšli v Ameriko, da bi lahko nadaljevali s svojimi raziskavami ...
"Ne, nisem odšla v Združene države, temveč sem bila tja povabljena za šest mesecev, ki pa so podaljšali na 30 let. Takrat sem tudi prejela Nobelovo nagrado za odkritje, povezano z možgani in mehanizmi celične rasti.
ZDA so resnično pravi raj za znanstvenike. Američani imajo fantastično infrastrukturo, boljšo kot v Evropi, in neprimerljivo boljšo kot v Italiji. V ZDA dobiš priznanje za svoje dosežke in ne zaradi svoje pripadnosti določeni stranki."
Kaj menite, kako bi Evropska unija mlade znanstvenika lahko obdržala v Evropi?
"Menim, da imajo znanstveniki tudi v Evropi odlične možnosti, zlasti v Španiji, Veliki Britaniji in Nemčiji. Povsod je boljše kot v Italiji. Podpora za znanstvene projekte pa bi vsekakor lahko bila veliko večja.
V preteklih petdesetih letih je Evropska unija naredila ogromen korak naprej. Do kolikšne mere naj se razširi znanstveno raziskovalno delo, da bo služilo človeštvu?
"Prav za to si tudi sama prizadevam! Naredim vse, kar je v moji moči, da pomagam Afriki in državam v razvoju. V znanosti ne gre zgolj za odkritja, temveč tudi za to, da prevzame odgovornost za države v razvoju, predvsem za tam živeče ženske in da jim pomaga.
Sklad Pomoč afriškim ženskam, kateremu tudi sama predsedujem, letno nameni 1500 štipendij za izobraževanje deklet in mladih žensk. Z izobraževanjem se bodo namreč izboljšale tudi njihove življenjske razmere."
Evropski parlament je decembra podprl peticijo, ki naj bi podpirala boljše metode zdravljenja bolnikom z multiplo sklerozo. Ali menite, da bi se Evropska unija morala lotiti te teme in jo postaviti za svojo prednostno nalogo?
"Ni potrebno, da je prednostna naloga, ampak vsekakor naj se obravnava kot pomembna tema. Od rešitve tega problema smo še zmeraj močno oddaljeni. Prizadevati pa si moramo predvsem za izboljšanje življenjskih razmer tistih, ki bolehajo za to boleznijo." avdio posnetek (03:09)
Reinhard Selten: Več identitete za Evropo
Reinhard Selten, Nobelov nagrajenec za ekonomijo (1994) Nemec Reinhard Selten, rojen v Wroclawu leta 1930, ter Američana John Forbes Nash in John Harsanyi so leta 1994 prejeli Nobelovo nagrado za ekonomijo za teorijo iger. Slednja raziskuje človeške strategije in vzorce medsebojnega učinkovanja, s katerimi je med drugim mogoče pojasniti tudi procese političnega odločanja ali vedenje udeležencev na trgu.
Gospod profesor Selten, ali kot prejemnik Nobelove nagrade za teorijo iger menite, da se ta teorija lahko uporabi tudi v politiki Evropske unije?
"Ja, vsekakor. Dober primer so volilne kampanje. Stranke se borijo za glasove volivcev in pri tem seveda strateško delujejo. Že sama priprava volilnega programa je oblika strateškega delovanja.
Drugi primer je denimo oblikovanje koalicij v parlamentu. Po parlamentarnih volitvah je že znano, koliko poslanskih mest pripada določeni stranki. Zdaj je treba oblikovati še koalicijo. Obstajajo metode teorije iger, s pomočjo katerih je mogoče napovedati najverjetnejši izid takšne situacije.
Seveda so tu potrebni še drugi podatki in ne zgolj poslanska mesta, ampak z dokaj enostavno teorijo se lahko zelo dobro napove in razloži, kaj bi se v večini primerov zgodilo."
Danes, na dan Evrope, skupaj z nami v Evropskem parlamentu praznujete uspehe evropskih Nobelovih nagrajencev in petdeseto obletnico Rimske pogodbe. Kaj menite o evropskem združevanju, zlasti o razvoju evropske identitete?
"Evropsko identiteto je treba še naprej spodbujati. Evropejci se morajo počutiti evropejsko, kot se tudi Nemci počutijo nemško ali Francozi francosko.
Nedavno je denimo nemško podjetje želelo prevzeti špansko podjetje. To je špansko vlado zelo razburilo. Nikakor ne želim kritizirat španske vlade, temveč dejstvo, da je ta dogodek povzročil politične napetosti, kar pomeni, da še nismo razvili zadostne stopnje evropske identitete.
V Združenih državah se kaj podobnega ne bi zgodilo. Če želi denimo kalifornijski oskrbovalec z električnim tokom prevzeti podjetje za dobavo električne energije v New Yorku, potem se zaradi tega v New Yorku nihče ne bo razburjal. Američani imajo močno ameriško identiteto. Ali prihajate iz New Yorka ali iz Kalifornije, ne igra nikakršne vloge."
Kako lahko politika Evropske unije prispeva k krepitvi evropske identitete?
"Na tem področju je treba še veliko storiti. Imamo sicer evropske stranke, ampak ljudje v državah članicah ne vedo veliko o njih in se zanje tudi kaj posebej ne zanimajo. Evropski parlament mora zato postati močnejši in vplivnejši. Ljudi mora zanimati to, kar se dogaja v Parlamentu in na evropskih volitvah.
Za državljane so še zmeraj najpomembnejše nacionalne volitve. V Evropi pa moramo kmalu priti to točke, ko se bodo evropske volitve smatrale kot najpomembnejše.
Tudi na ravni institucij je treba še marsikaj spremeniti. Ampak to ni edino. Jezik je denimo pomembno orodje, da se poudari evropska identiteta. Tudi dnevni časopis, ki bi se bral po vsej Evropi, še ne obstaja."
David Trimble: Nacionalni konflikti ne ustrezajo več današnjemu času
David Trimble, Nobelov nagrajenec za mir (1998) Angleža John Hume in David Trimble sta leta 1998 skupaj prejela Nobelovo nagrado za mir. Njuna prizadevanja za mirno rešitev sporov na Severnem Irskem so pripeljala do podpisa sporazuma med britansko in severnoirsko vlado ter večino severnoirskih strank. John Hume je bil od 1979 do 2001 predsednik severnoirske socialdemokratske delavske stranke in njegova velika zasluga je, da so se unionisti udeležili severnoirskega mirovnega procesa.
Gospod Hume, kako se počutite tukaj v Evropskem parlamentu?
"Gotovo opazite, da sem zelo vesel. Ko sem leta 1979 prvič prišel na plenarno zasedanje Parlamenta v Strasbourg, sem se malo sprehodil po mostu, ki povezuje Strasbourg v Franciji in Kehl v Nemčiji. Ustavil sem se in sam sebi dejal: Tu je Francija, tu je Nemčija.
Če bi 30 let pred tem, malo po koncu druge svetovne vojne, na najbolj temnem poglavju svetovne zgodovine, stal na tem mostu in dejal: “Ne skrbite, vse bo minilo, čez 20 let boste živeli v združeni Evropi“, bi mnogi mislili, da nisem čisto pri pravi. Toda natančno to se je zgodilo. Evropska unija je v svetovni zgodovini najboljši primer, kako se lahko umiri sporne razmere."
Mirovni proces v Severni Irski je primer, ko je politika zmagala nad nasiljem. Kateri dejavnik je bil po vašem mnenju najpomembnejši, da sta se obe strani pomirili?
"Prav gotovo je bil najpomembnejši dejavnik to, da so predstavniki na vseh ravneh v obeh nasprotnih skupinah prebivalstva našli pot do skupnega dialoga in sklenili sporazum ter da so zadnjo besedo imeli državljani in ne politiki.
Na skupnem referendumu so prebivalci Severne in Južne Irske z ogromno večino glasovali za sporazum. Zaradi tega je dolžnost pravih demokratov, da upoštevajo voljo ljudstva. Nobena paravojaška organizacija ne more več zatrjevati – kar se je v preteklosti pogosto dogajalo – da delujejo v imenu naroda."
Ali menite, da bi dobro izkušnjo pri reševanju severnoirskega spora lahko prenesli tudi na druga sporna območja – na primer na ozemlje nekdanje Jugoslavije?
"Menim, da je uspešno reševanje spora v Severni Irski, ali katerega koli drugega, lahko dragocena izkušnja za vsa območja, kjer še ostajajo spori. Menim, da je vzrok sporov razdvojenost prebivalstva in ne ozemlje. Brez prebivalcev je ozemlje samo zemljišče.
Spore se ne sme reševati z nasiljem, ker reševanje na ta način postane še težje. Dialog je edina prava pot za pomiritev sprtih narodov." avdio posnetek (05:11)
John Hume: Dialog je predpogoj za mir
John Hume, Nobelov nagrajenec za mir (1998) Angleža John Hume in David Trimble sta leta 1998 skupaj prejela Nobelovo nagrado za mir. Njuna prizadevanja za mirno rešitev sporov na Severnem Irskem so pripeljala do podpisa sporazuma med britansko in severnoirsko vlado ter večino severnoirskih strank. John Hume je bil od 1979 do 2001 predsednik severnoirske socialdemokratske delavske stranke in njegova velika zasluga je, da so se unionisti udeležili severnoirskega mirovnega procesa.
Gospod Hume, kako se počutite tukaj v Evropskem parlamentu?
"Gotovo opazite, da sem zelo vesel. Ko sem leta 1979 prvič prišel na plenarno zasedanje Parlamenta v Strasbourg, sem se malo sprehodil po mostu, ki povezuje Strasbourg v Franciji in Kehl v Nemčiji. Ustavil sem se in sam sebi dejal: Tu je Francija, tu je Nemčija.
Če bi 30 let pred tem, malo po koncu druge svetovne vojne, na najbolj temnem poglavju svetovne zgodovine, stal na tem mostu in dejal: “Ne skrbite, vse bo minilo, čez 20 let boste živeli v združeni Evropi“, bi mnogi mislili, da nisem čisto pri pravi. Toda natančno to se je zgodilo. Evropska unija je v svetovni zgodovini najboljši primer, kako se lahko umiri sporne razmere."
Mirovni proces v Severni Irski je primer, ko je politika zmagala nad nasiljem. Kateri dejavnik je bil po vašem mnenju najpomembnejši, da sta se obe strani pomirili?
"Prav gotovo je bil najpomembnejši dejavnik to, da so predstavniki na vseh ravneh v obeh nasprotnih skupinah prebivalstva našli pot do skupnega dialoga in sklenili sporazum ter da so zadnjo besedo imeli državljani in ne politiki.
Na skupnem referendumu so prebivalci Severne in Južne Irske z ogromno večino glasovali za sporazum. Zaradi tega je dolžnost pravih demokratov, da upoštevajo voljo ljudstva. Nobena paravojaška organizacija ne more več zatrjevati – kar se je v preteklosti pogosto dogajalo – da delujejo v imenu naroda."
Ali menite, da bi dobro izkušnjo pri reševanju severnoirskega spora lahko prenesli tudi na druga sporna območja – na primer na ozemlje nekdanje Jugoslavije?
"Menim, da je uspešno reševanje spora v Severni Irski, ali katerega koli drugega, lahko dragocena izkušnja za vsa območja, kjer še ostajajo spori. Menim, da je vzrok sporov razdvojenost prebivalstva in ne ozemlje. Brez prebivalcev je ozemlje samo zemljišče.
Spore se ne sme reševati z nasiljem, ker reševanje na ta način postane še težje. Dialog je edina prava pot za pomiritev sprtih narodov." avdio posnetek (05:11)
SL
1
PHOTO
20070510PHT06562.jpg
SL
2
PHOTO
20070515PHT06679.jpg
SL
3
MULTIMEDIA
20070510MLT06540.mp3
SL
4
PHOTO
20070515PHT06687.jpg
SL
5
MULTIMEDIA
20070510MLT06556.mp3
SL
6
PHOTO
20070515PHT06703.jpg
SL
7
MULTIMEDIA
20070510MLT06544.mp3
SL
8
PHOTO
20070515PHT06701.jpg
SL
9
PHOTO
20070515PHT06681.jpg
SL
10
MULTIMEDIA
20070510MLT06542.mp3
SL
11
PHOTO
20070515PHT06673.jpg
SL
12
MULTIMEDIA
20070510MLT06542.mp3
-//EP//DTD IM-PRESS 20050901 FCS DOC XML V0//EN
-//EP//STYLESHEET IM-PRESS 20050901 FCS DOC XML V0//EN
