10.12.2007
PREDLOG RESOLUCIJE
za zaključek razprave o izjavi Komisije
v skladu s členom 103(2) poslovnika,
ki ga predlagajo Angelika Beer, Raül Romeva i Rueda in Frithjof Schmidt
v imenu skupine Verts/ALE
o deseti obletnici ottawske konvencije iz leta 1997 o prepovedi uporabe, kopičenja zalog, proizvodnje in prenosa protipehotnih min in o njihovem uničenju
Resolucija Evropskega parlamenta o deseti obletnici ottawske konvencije iz leta 1997 o prepovedi uporabe, kopičenja zalog, proizvodnje in prenosa protipehotnih min in o njihovem uničenju
Evropski parlament ,
–
ob upoštevanju predhodnih resolucij o kopenskih minah, zlasti svoje resolucije z dne 7. julija 2005 o svetu brez min,
–
ob upoštevanju ottawske konvencije iz leta 1997 o prepovedi uporabe, kopičenja zalog, proizvodnje in prenosa protipehotnih min in njihovem uničenju,
–
ob upoštevanju akcijskega načrta iz Nairobija, ki je bil sprejet decembra 2004,
–
ob upoštevanju osmega srečanja držav pogodbenic ottawske konvencije v Jordaniji novembra 2007, devetega srečanja držav pogodbenic v letu 2008 in prve konference za pregled v letu 2009,
–
ob upoštevanju mednarodne kampanje za prepoved kopenskih min, ki se izvaja v več kot 70 državah po vsem svetu,
–
ob upoštevanju uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1724/2001 in uredbe Sveta št. 1725/2001,
–
ob upoštevanju člena 103(2) svojega poslovnika,
A.
ker ottawsko konvencijo od novembra 2007 podpira 156 držav pogodbenic,
B.
ker so številni nacionalni parlamenti in Evropski parlament sprožili pobude za nadaljnji razvoj ukrepov za nadzor in prepoved protipehotnih min,
C.
ker le manjše število držav še proizvaja protipehotne mine, trgovina z njimi pa je skoraj ustavljena, in ker je bilo od leta 1999 okrog 41,8 milijona protipehotnih min uničenih,
D.
ker je bilo med letoma 1999 in 2004 odstranjenih 4 milijone protipehotnih min; območje, ki je večje od 2.000 km 2 (velikost Luksemburga), pa je bilo v celoti očiščeno,
E.
ker je kljub temu ocenjeno, da so po svetu na več kot 200.000 km 2 (kar ustreza površini Senegala) posejane mine in neeksplodirana eksplozivna sredstva,
F.
ker to pomeni, da so v več kot 90 državah še vedno postavljene mine in neeksplodirana eksplozivna sredstva, od tega jih ima 56 težave s protioklepnimi minami in vsaj 25 z neeksplodiranim kasetnim strelivom,
G.
ker se je število zabeleženih žrtev zmanjšalo z 11.700 (2002) na 5.751 (2006),
H.
ker se ocenjeno število nezabeleženih žrtev kopenskih min in neeksplodiranih eksplozivnih sredstev še vedno giba med 15.000 in 20.000 na leto,
I.
ker se je prvič zgodilo, da je bilo več min uničenih in odstranjenih kot pa položenih,
J.
ker se je vladna uporaba protipehotnih min še zmanjšala ter se nove mine polagajo le še v Mjanmaru/Burmi in Rusiji, poleg tega pa so oboroženi nedržavni akterji zmanjšali uporabo protipehotnih min ali improviziranih eksplozivnih naprav, čeprav jih v vsaj osmih državah še vedno uporabljajo,
K.
ker se je decembra 2007 35 oboroženih nedržavnih akterjev zavezalo, da bodo v celoti prepovedali uporabo protipehotnih min z aktom o zavezi v okviru Ženevskega poziva k podpori popolne prepovedi protipehotnih min in sodelovanju pri protiminskem delovanju,
L.
ker je ocenjeno, da ima 78 držav še vedno v zalogah približno 250 milijonov kopenskih min, in ker obstajajo dokazi, da ima več kot 15 držav zaloge protioklepnih min, trinajst držav, ki k ottawski konvenciji niso pristopile, pa še vedno proizvaja protipehotne mine ali si pridržuje pravico do njihove proizvodnje,
M.
ker je treba zaloge protipehotnih min čim prej uničiti, po možnosti pred iztekom štiriletnega roka, ki ga je določila ottawska konvencija,
N.
ker mora še devet držav pogodbenic ottawske konvencije svoje zaloge uničiti v štirih letih od pristopa h konvenciji,
O.
ker je treba še posebej podpirati države iz ottawske konvencije, da se spodbudi čim večje število držav pogodbenic k izpolnjevanju njihove obveznosti, da odstranijo vse mine v desetih letih od pristopa k konvenciji,
P.
ker je mednarodna skupnost za program protiminskega delovanja (odstranjevanje min in pomoč žrtvam) od začetka devetdesetih let namenila več kot 3,4 milijarde USD, Evropska unija pa je za to porabila približno 335 milijonov EUR,
Q.
ker je kljub temu, da so se leta 2005 izdatki za takšne programe po svetu to zmanjšali na 250 milijonov EUR, v letu 2006 pa se povečali na 316 milijonov EUR, proces veliko prepočasen,
R.
ker se je Evropska unija zavezala k dolgoročnemu vodenju in financiranju protiminskega delovanja, da bi dosegla vsesplošno veljavnost in izvajanje konvencije,
S.
ker je Komisija v letu 2007 namenila 33 milijonov EUR za protiminsko delovanje v 10 državah (Belorusiji, Bosni in Hercegovini, Kambodži, Cipru, Etiopiji, Gvineji Bissau, Jordaniji, Libanonu, Senegalu in Sudanu),
T.
ker strateški dokument 2005–2007 poudarja koristi, ki bi jih imela posebna proračunska vrstica za protipehotne mine, da bi zagotovila "odziv na hude in nenačrtovane potrebe", "povečanje učinkovitosti in uspešnosti protiminskega delovanja, ki poteka v okviru dolgoročnih humanitarnih in družbenogospodarskih razvojnih programov" v primerih, ko "strateški dokumenti držav, nacionalni okvirni programi ali ustrezni instrumenti pravno ne morejo podpirati dejavnosti, povezanih s protipehotnimi minami, ali v primerih politične občutljivosti ali interesa Evropske skupnosti", in nudila podporo nevladnim organizacijam,
U.
ker je konec leta 2006 proračunsko vrstico za protipehotne mine nadomestil instrument za stabilnost, ker se strategija in načrtovanje protiminskega delovanja EU zaključita konec tega leta, načrtovanje bodo pa skoraj v celoti opravile delegacije Evropske unije na podlagi smernic, ki jih bo pripravila Komisija, in z vključitvijo protiminskega delovanja v strateške dokumente držav in regij; in ker bodo partnerice ES, ki imajo težave zaradi min, same odločale, kolikšen pomen bodo v svojih splošnih seznamih prednostnih nalog pomoči posvetile protiminskemu delovanju, ko bodo Komisijo zaprošale za finančno pomoč;
V.
ker kljub trditvam Komisije, da s svojim delovanjem še vedno trdno podpira ottawsko konvencijo, raven financiranja protiminskega delovanja ES v prihodnosti lahko zbuja in dejansko zbuja zaskrbljenost,
W.
ker je treba izboljšati pomoč žrtvam in njihovo družbeno-gospodarsko vključevanje, kot je določeno v členu 6 ottawske konvencije; ker naj bi bilo na svetu od 450 000 do 500 000 preživelih in ker se število ljudi, ki so preživeli nesrečo z zemeljsko mino ali neeksplodiranim eksplozivnim sredstvom in potrebujejo nego in rehabilitacijo, povečuje; ker je tri četrtine zabeleženih smrtnih žrtev civilistov, od teh pa je 34 % otrok,
X.
ker ponovno opozarja, da je treba okrepiti mednarodno humanitarno pravo v zvezi s protioklepnimi minami, ki naj bi bilo vzpostavljeno s skupino vladnih strokovnjakov v okviru konvencije o nekaterih vrstah klasičnega orožja, pri čemer pa je treba upoštevati, da protioklepne mine opremljene z občutljivim vžignim mehanizmom in sprožilnimi mehanizmi, ki se lahko sprožijo nenačrtovano, konvencija že prepoveduje, saj pomenijo smrtno nevarnost za prizadeto prebivalstvo, humanitarne delavce in tudi osebje, ki odstranjuje mine,
Y.
je zaskrbljen, ker se čas izteka za 29 držav, ki morajo v skladu s konvencijo leta 2009 ali 2010 dokončati odstranjevanje min, in še posebej opozarja, da ena od držav članic EU sploh še ni začela z ukrepi odstranjevanja min kljub obveznosti iz konvencije, da morajo biti ukrepi odstranjevanja zaključeni do leta 2009, druga država članica pa je z ukrepi začela šele oktobra letos,
Z.
z zaskrbljenostjo ugotavlja, da sredstva za pomoč preživelim znašajo le 1 % skupnih sredstev za protiminsko delovanje in da se potreb in pravic preživelih ne uresničuje v zadostni meri; ker vsaj 13 držav nujno potrebuje nove ali dodatne izobraževalne programe o nevarnosti min,
1.
poziva vse države, naj podpišejo in ratificirajo ottawsko konvencijo, da bo postala obče veljavna in da se doseže skupni cilj, namreč svet brez min;
2.
še posebej poudarja, kako pomembno je, da ottawsko konvencijo podpišejo in ratificirajo ZDA, Rusija, Kitajska, Pakistan in Indija;
3.
spodbuja obe državi članici EU, ki še nista pristopili h konvenciji ali dokončali procesa ratifikacije, naj to storita pred naslednjo konferenco o pregledu izvajanja ottawske konvencije leta 2009;
4.
poziva vse oborožene nedržavne akterje, naj spoštujejo humanitarno normo, določeno v ottawski konvenciji, in prenehajo s proizvodnjo in uporabo protipehotnih zemeljskih min ter podpišejo akt o zavezi v okviru ženevskega poziva;
5.
poziva Svet in države članice EU, naj takoj začnejo priprave na konferenco o pregledu izvajanja ottawske konvencije za leto 2009 in oblikujejo predloge za načrtovano skupno ukrepanje na tem področju;
6.
poziva vse države podpisnice, naj hitro in v celoti izvršijo svoje obveze iz ottawske konvencije;
7.
poziva vse države članice in države podpisnice ottawske konvencije, naj vztrajajo, da je vsaka mina, ki lahko eksplodira zaradi navzočnosti, bližine ali dotika osebe, protipehotna mina, ki je po konvenciji prepovedana; To zlasti pomeni, da so mine z različnim aktiviranjem, kot so vžigalniki na nastop, na poteg in daljinsko aktivirani vžigalniki, poleg nizkopritisnih vžigalnikov, sprožilnih mehanizmov in podobnih vžigalnikov, prepovedane za države podpisnice konvencije;
8.
zahteva, naj države članice takoj sprejmejo ukrepe, s katerimi bodo zagotovile, da se morajo protioklepne mine, ki lahko eksplodirajo zaradi navzočnosti, bližine ali dotika osebe, uničiti v skladu z določbami ottawske konvencije;
9.
poziva, da enote EU do sklenitve mednarodnega sporazuma, ki bo urejal, omejil ali prepovedal tovrstno orožje, ne smejo v nobenih okoliščinah in pod nobenimi pogoji uporabiti nobene vrste kopenskih min in da enote EU v okviru Nata ali izven ne sodelujejo pri operacijah, v katerih zaveznice, ki niso članice EU, uporabljajo tako orožje,
10.
poziva Komisijo, naj z vsemi razpoložljivimi instrumenti in vso odločnostjo zagotovi nadaljevanje svojih prizadevanj za finančno pomoč skupnostim in posameznikom, ki so bili žrtve zemeljskih min, in sicer tudi na ozemljih, ki jih nadzirajo ali pa imajo nad njimi vpliv oboroženi nedržavni akterji; poziva Komisijo, naj na začetku leta 2008 v Parlamentu pojasni svoje ukrepe v zvezi s tem;
11.
poziva Komisijo, naj ponovno vključi posebno proračunsko vrstico o protipehotnih minah za financiranje protiminskega delovanja, pomoči žrtvam in zahtev po uničenju zalog, ki izhajajo iz obveznosti držav pogodbenic, ki jih ni mogoče financirati iz novih finančnih instrumentov; poziva Evropsko komisijo, naj zagotovi zadostna sredstva za obdobje po letu 2007;
12.
poziva Komisijo, naj ohrani zadostno število delovnih mest, da zagotovi učinkovito izvajanje svoje politike o prepovedi protipehotnih min. Zagotovi naj tudi, da bo protiminsko delovanje izrecno vključeno v načrte državne strategije in nacionalne usmeritvene programe držav pogodbenic, ki imajo težave z minami, in spremlja celotno financiranje protiminskega delovanja z različnimi finančnimi instrumenti;
13.
poziva države pogodbenice, zlasti države članice EU, naj zagotovijo, da bo njihovo financiranje odstranjevanja min prispevalo k razvoju nacionalnih zmožnosti za to, tako pa bo zagotovljena kontinuiteta teh dejavnosti, dokler ne bodo prečiščena vsa znana minska polja ali področja, za katera se sumi, da so minska polja;
14.
poziva Svet in Komisijo, naj še naprej podpirata prizadevanja, da bi oboroženi nedržavni akterji prenehali uporabljati zemeljske mine, kar pa ne pomeni, da s tem podpirata ali priznata legitimnost teh nedržavnih akterjev ali njihovih dejavnosti;
15.
poziva države, ki imajo težave z minami, in mednarodne donatorje, naj namenijo večjo prednost fizični in gospodarski rehabilitaciji preživetih, saj so njihove potrebe nezadostno obravnavane;
16.
poziva pristojne odbore, naj strogo nadzirajo izvajanje konvencije o prepovedi uporabe, kopičenja zalog, proizvodnje in prenosa kopenskih min in o njihovem uničenju ter sodelujejo na njenih sejah, poročajo o pobudah držav članic o protipehotnih minah in o drugih mednarodnih ukrepih glede min;
17.
opozarja, da se vsaka država podpisnica ottawske konvencije zaveže, da ne bo nikoli in pod nobenim pogojem nikomur pomagala, ga spodbujala ali na kakršen koli način napeljevala k sodelovanju pri dejavnostih, ki so za države podpisnice konvencije prepovedane;
18.
poziva države podpisnice, naj zagotovijo, da finančne institucije, ki delujejo na njihovih ozemljih in/ali ki morajo delovati v skladu z zakonodajo teh držav ne bodo vlagala v podjetja, ki so vpletena v proizvodnjo, skladiščenje ali prevoz zemeljskih min;
19.
poziva EU in države članice, naj prepovejo vse vrste posredne ali neposredne finančne pomoči zasebnih ali javnih finančnih institucij, ki delujejo na njihovem ozemlju in/ali morajo delovati v skladu z zakonodajo držav članic ali EU, za podjetja, ki sodelujejo pri proizvodnji, skladiščenju ali prevozu protipehotnih min; meni, da bi morala biti ta prepoved vključena v evropsko in nacionalno zakonodajo;
20.
poziva svojega predsednika, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji, vladam držav članic, generalnemu sekretarju OZN, generalnemu sekretarju OVSE, mednarodnemu odboru Rdečega križa, akcijski skupini Landmine.de, mednarodni kampanji za prepoved kopenskih min, Ženevskemu pozivu, Skupni parlamentarni skupščini AKP-EU, vladi Združenih držav Amerike, Ruski federaciji, Ljudski republiki Kitajski, Pakistanu, Indiji in predsedujočemu devetega zasedanja držav pogodbenic konvencije in konference za prvi pregled izvajanja konvencije.
