12. 9. 2011 B7-0514/2011 PREDLOG RESOLUCIJE ob zaključku razprave o izjavi podpredsednice Komisije/visoke predstavnice Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko
v skladu s členom 110(2) poslovnika
o razmerah v Libiji
Jean-Luc Mélenchon
,
Marisa Matias
,
Miguel Portas
,
Cornelia Ernst
in
Gabriele Zimmer
v imenu skupine GUE/NGL
PE472.695v01-00 B7‑0514/2011 Resolucija Evropskega parlamenta o razmerah v Libiji
Evropski parlament ,
– ob upoštevanju resolucije varnostnega sveta OZN št. 1970/2011, sprejete 26. februarja 2011,
– ob upoštevanju sklepa odbora za sankcije varnostnega sveta OZN o sprostiti libijskega premoženja, zamrznjenega v bankah ZDA, v višini 1,5 milijarde USD za reševanje nujnih humanitarnih in civilnih vprašanj v državi, ki jo pretresajo konflikti,
– ob upoštevanju izidov pariške donatorske konference za Libijo,
– ob upoštevanju člena 110(2) svojega poslovnika,
A. ker je libijski narod po desetletjih zatiranja, kršenja človekovih pravic in demokratičnih svoboščin, korupcije in slabšanja socialnih razmer na poti temeljitih političnih, ekonomskih in družbenih sprememb;
B. ker libijsko vodstvo ni želelo odstopiti in tako preprečiti prelivanje krvi, je izbruhnila državljanska vojna, v katero se je vmešal Nato in s tem prekršil mednarodno pravo in resolucijo varnostnega sveta OZN št. 1970/2011; ker Natova bombardiranja kršijo pogoje delovanja iz resolucije varnostnega sveta OZN št. 1970/2011;
C. ker so zaradi državljanske vojne in Natovih bombardiranj življenje izgubili nedolžni civilisti in je prišlo do humanitarne krize in masovnega uničenja; ker so vse vpletene strani grobo kršile človekove pravice;
D. ker si libijski prehodni nacionalni svet prizadeva za prevzem nadzora nad državo; ker se je ta svet obvezal k hitrem prehodu na demokracijo s pripravo ustave in zgodnjih svobodnih in poštenih volitev;
E. ker so Evropska unija, mnoge od njenih držav članic in Združene države desetletja podpirale Gadafijev režim in so zato v veliki meri odgovorne za nedavni razvoj dogodkov v tej državi; ker obstajajo očitni dokazi, da so zahodne obveščevalne službe sodelovale z Libijo že od leta 2004, ko je Gadafi izjavil da bo njegova vlada odstranila zaloge orožja za množično uničevanje;
1. odločno podpira boj libijskega ljudstva za svobodo, demokracijo, gospodarske in družbene reforme ter odpravo avtoritarnega režima;
2. vztraja, da mora biti v prihodnje usoda Libija trdno v rokah Libijcev brez kakršnega koli zunanjega vmešavanja; poudarja, da je treba spoštovati resnično in popolno suverenost Libije glede njenih naftnih, vodnih in preostalih naravnih virov;
3. ugotavlja, da se je prehodni libijski nacionalni svet obvezal k hitrem prehodu na demokracijo s pripravo ustave in zgodnjih svobodnih in poštenih volitev; poziva libijski prehodni nacionalni svet, naj poskrbi, da bo v prehod na demokracijo vključil vse segmente libijske družbe in pri tem okrepil vlogo žensk in manjšin; poudarja potrebo po procesu sprave na državni ravni, kar ne izključuje nobene politične sile, predane demokratičnim načelom;
4. poziva k takojšnjemu prenehanju Natovega bombardiranja libijskega ozemlja; poziva k mednarodni preiskavi posega Nata v državljansko vojno v tretji državi, izgube življenj in vseh preostalih humanitarnih posledic, uničenja libijske infrastrukture in kršenja pogojev delovanja iz resolucije varnostnega sveta OZN št. 1970/2011;
5. poudarja pomen preiskave vseh kršitev človekovih pravic ne glede na kršitelja; meni, da bi to moral biti pomemben del procesa ponovne konsolidacije v državi, ki jo bodo vodili Libijci sami; podpira zamisel o ustanovitvi neodvisne mednarodne preiskovalne komisije za Libijo, ki bo preiskala primere kršitev mednarodnega prava o človekovih pravicah;
6. izraža veliko zaskrbljenost nad humanitarno krizo; pozdravlja pravočasen prvi odziv Komisije na izredne humanitarne razmere v Libiji; poziva Svet, Komisijo in visoko predstavnico, naj dajo na voljo vse finančne in človeške vire, potrebne za podporo močne mednarodne humanitarne operacije v Libiji, ki bo UNHCR in preostalim humanitarnim organizacijam pomagala zagotoviti nujno pomoč vsem, ki jo potrebujejo; poudarja, da je treba še naprej zagotavljati humanitarno pomoč razseljenim, od katerih sedaj mnogi živijo kot begunci na meji med Libijo in Tunizijo;
7. močno obsoja intenzivno trgovino z orožjem med državami članicami EU in Libijo pred državljansko vojno in med njo; poziva zadevne oblasti EU in njenih držav članic, naj preiščejo vse primere kršitev prepisov o nadzoru izvoza OZN in EU ter embarga OZN, in naj vse odgovorne privedejo pred sodišče;
8. poziva EU, naj takoj preneha s svojo cinično politiko do beguncev iz Severne Afrike; ponovno poudarja svoje stališče, da se v skladu z načelom nevračanja, navedenim v členu 19(2) Listine o temeljnih pravicah, operacije agencije Frontex na morju in operacije vračanja ne smejo končati tako, da bi osebe vrnili v Libijo ali drugo državo, kjer bi bilo njihovo življenje v nevarnosti;
9. poziva države članice, naj v EU zgradijo mrežo odprtih sprejemnih centrov za ljudi, ki trenutno bežijo iz severne Afrike, tudi z uporabo ustreznih sredstev EU; ti centri bi morali nuditi vsaj osnovno humanitarno pomoč, dostojne življenjske pogoje ter vso ustrezno socialno in pravno svetovanje za vse sprejete ljudi ne glede na njihov pravni status;
10. poziva države članice, naj navedejo svoje sprejemne zmogljivosti, da bi aktivirali direktivo o začasni zaščiti 2001/55/ES ter porazdelili odgovornost za preseljevanje oseb, zaščitenih v okviru tega programa, v druge države članice EU; opozarja, da za skupno politiko o azilu in priseljevanju velja načelo solidarnosti in pravične delitve odgovornosti med državami članici, vključno s finančnim področjem;
11. poziva k skladnosti politik EU do sosed v Južnem Sredozemlju, da bi zagotovili, da ne bodo v ničemer sporne s cilji EU, povezanimi s spodbujanjem človekovih pravic in demokracije; zavrača pristop do teh držav, ki ga vodi želja po zagotovitvi dobave energetskih in naravnih virov in boj proti migraciji; vztraja pri strogem izvajanju Kodeksa ravnanja EU glede izvoza orožja;
12. naroča svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje podpredsednici Evropske komisije/visoki predstavnici Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko, vladam in parlamentom držav članic, varnostnemu svetu in generalni skupščini Združenih narodov, Svetu Združenih narodov za človekove pravice, Arabski ligi, Afriški uniji, Uniji za Sredozemlje, vladam držav, ki mejijo na Libijo, in začasnemu prehodnemu nacionalnemu svetu.
