A7-0342/2011
14.10.2011
POROČILO
o spletnih igrah na srečo na notranjem trgu
(2011/2084(INI))
Odbor za notranji trg in varstvo potrošnikov
Poročevalec: Jürgen Creutzmann
PE 467.028v03-00
VSEBINA
PREDLOG RESOLUCIJE EVROPSKEGA PARLAMENTA.....................................................3
OBRAZLOŽITEV.....................................................................................................................14
MNENJE Odbora za ekonomske in monetarne zadeve ..................................17
MNENJE Odbora za pravne zadeve ...........................................................................22
IZID KONČNEGA GLASOVANJA V ODBORU...................................................................25
PREDLOG RESOLUCIJE EVROPSKEGA PARLAMENTA
o spletnih igrah na srečo na notranjem trgu
( 2011/2084(INI) )
Evropski parlament,
– ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 24. marca 2011 z naslovom Zelena knjiga o spletnih igrah na srečo na notranjem trgu ( KOM(2011)0128 ),
– ob upoštevanju členov 51, 52 in 56 Pogodbe o delovanju Evropske unije,
– ob upoštevanju Protokola o uporabi načel subsidiarnosti in sorazmernosti, ki je priložen Pogodbi o delovanju Evropske unije,
– ob upoštevanju povezane sodne prakse Sodišča Evropske unije
zlasti sodb v zadevah: C-275/92, Schindler, Recueil 1994, C-55/94, Gebhard, Recueil 1995, C-124/97, Läärä, Recueil 1999, C-67/98, Zenatti, Recueil 1999, C-6/01, Anomar, Recueil 2003, C-243/01, Gambelli, Recueil 2003, C-42/02, Lindman, Recueil 2003, C-444/02, Fixtures Marketing Ltd. proti OPAP, ZOdl. 2004, C-338/02, Fixtures Marketing Ltd. proti Svenska Spel AB 2004, C-46/02, Fixtures Marketing Ltd. proti Svenska Spel AB, ZOdl. 2004, C-386/04, Stauffer, ZOdl. 2006, C-432/05, Unibet, ZOdl. 2007, C-338/04, C-359/04 in C-360/04, Placanica in drugi, ZOdl. 2007, C-206/04, Komisija proti Italiji, ZOdl. 2007, C-42/07, Liga Portuguesa de Futebol Profissional, ZOdl. 2009, C-258/08, Ladbrokes, ZOdl. 2010, C-203/08, Sporting Exchange, ZOdl. 2010, C-447/08 in C-448/08, Sjöberg in Gerdin, ZOdl. 2010, C-316/07, C-358/07, C-359/07, C-360/07, C-409/07 in C-410/07, Markus Stoß in drugi, ZOdl. 2010, C-46/08, Carmen Media, ZOdl. 2010 in C-64/08, Engelmann, ZOdl. 2010. ,
– ob upoštevanju sklepov Sveta z dne 10. decembra 2010 ter poročil o napredku francoskega, švedskega, španskega in madžarskega predsedstva Sveta o okviru za področje iger na srečo in stav v državah članicah EU,
– ob upoštevanju svoje resolucije z dne 10. marca 2009 o neoporečnosti spletnih iger na srečo
UL C 87 E, 1.4.2010, str. 30. ,
– ob upoštevanju svoje resolucije z dne 8. maja 2008 o Beli knjigi o športu
UL C 16E, 12.11.2009, str. 51. ,
– ob upoštevanju Direktive 2010/13/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. marca 2010 o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju avdiovizualnih medijskih storitev
UL L 95, 15.4.2010, str. 1. ,
– ob upoštevanju Direktive 2005/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta
UL L 149, 11.6.2005, str. 22. ,
– ob upoštevanju Direktive 97/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. maja 1997 o varstvu potrošnikov glede sklepanja pogodb pri prodaji na daljavo
UL L 144, 4.6.1997, str. 19. ,
– ob upoštevanju Direktive 2005/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. oktobra 2005 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja in financiranje terorizma
UL L 309, 25. 11. 2005, str. 15. ,
– ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 6. junija 2011 z naslovom Boj proti korupciji v EU,
– ob upoštevanju Direktive 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov
UL L 281, 23.11.1995, str. 31. ,
– ob upoštevanju Direktive 2002/58/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. julija 2002 o obdelavi osebnih podatkov in varstvu zasebnosti na področju elektronskih komunikacij
UL L 201, 31.7.2002, str. 37. ,
– ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 18. januarja 2011 z naslovom Razvijanje evropske razsežnosti v športu,
– ob upoštevanju Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost
UL L 347, 11.12.2006, str. 1. ,
– ob upoštevanju Direktive 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu
UL L 376, 27.12.2006, str. 36. ,
– ob upoštevanju Direktive 2000/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2000 o določenih pravnih vidikih storitev informacijske družbe, zlasti elektronskega poslovanja, na notranjem trgu
UL L 178, 17.7.2000, str. 1. ,
– ob upoštevanju člena 48 svojega poslovnika,
– ob upoštevanju poročila Odbora za notranji trg in varstvo potrošnikov ter mnenj Odbora za ekonomske in monetarne zadeve ter Odbora za pravne zadeve ( A7-0342/2011 ),
A. ker so spletne igre na srečo stalnem porastu, do neke mere zunaj nadzora nacionalnih vlad državljanov, ki se jim ponuja te storitve spletnih iger na srečo, in ker je ta panoga drugačna od drugih trgov zaradi tveganj, ki zadevajo varstvo potrošnikov in boj proti organiziranemu kriminalu;
B. ker ob uporabi načela subsidiarnosti ni bil sprejet noben poseben evropski pravni akt, ki bi urejal spletne igre na srečo;
C. ker igre na srečo ureja vrsta aktov EU, kot so direktiva o avdiovizualnih medijskih storitvah, direktiva o nepoštenih poslovnih praksah podjetij, direktiva o prodaji na daljavo, direktiva o preprečevanju pranja denarja, direktiva o varstvu osebnih podatkov, direktiva o varstvu zasebnosti na področju elektronskih komunikacij in direktiva o skupnem sistemu davka na dodano vrednost;
D. ker je panoga iger na srečo v državah članicah različno pravno urejena, kar reguliranim ponudnikom otežuje, da bi zagotovili zakonite storitve iger na srečo prek meja, regulativnim organom pa, da bi zaščitili potrošnike in se borili proti nezakonitim spletnim igram na srečo ter potencialnim kaznivim dejanjem, povezanim z njimi, na ravni EU;
E. ker prinaša vseevropski pristop k boju proti kaznivim dejanjem in goljufijam, zlasti v zvezi z ohranjanjem celovitosti športa ter varstvom igralcev in potrošnikov, znatno dodano vrednost;
F. ker so bile spletne igre na srečo izvzete iz direktiv o elektronskem poslovanju, o storitvah in o pravicah potrošnikov, čeprav člen 56 PDEU zagotavlja svobodo opravljanja storitev;
G. ker ostaja pravna negotovost v zvezi s številnimi drugimi vprašanji, ki jih je mogoče rešiti le na politični ravni, čeprav je Sodišče razjasnilo številna pomembna pravna vprašanja na področju spletnih iger na srečo v EU; ker so se zaradi te pravne negotovosti znatno povečale razpoložljivost nezakonitih ponudb iger na srečo in z njimi povezane velike nevarnosti;
H. ker lahko pomenijo spletne igre na srečo, če niso ustrezno pravno urejene, večjo nevarnost zasvojenosti kot običajne igre na srečo v fizičnem svetu, med drugim tudi zato, ker so lažje dostopne in družbenega nadzora nad njimi ni;
I. ker je treba potrošnike poučiti o možni škodljivosti spletnih iger na srečo in jih zaščititi pred nevarnostmi na tem področju, zlasti pred zasvojenostjo, goljufijami, prevarami in mladoletniških igranjem na srečo;
J. ker so igre na srečo pomemben vir prihodkov, ki jih večina držav članic nameni za javno koristne in dobrodelne namene, na primer za šport;
K. ker je treba brezpogojno zagotoviti celovitost športa, tako da se okrepi boj proti korupciji in vnaprej dogovorjenim izidom tekmovanj;
L. ker je za doseganje teh ciljev nujno uvesti mehanizme za nadzor športnih tekmovanj in finančnih tokov ter skupne nadzorne mehanizme na ravni EU;
M. ker je ključnega pomena tudi mednarodno sodelovanje med vsemi zainteresiranimi stranmi (institucijami, športnimi zvezami in ponudniki športnih stav), da bi zbrali zglede dobre prakse;
1. pozdravlja dejstvo, da je Komisija prevzela pobudo in začela javno posvetovanje v zvezi z zeleno knjigo o spletnih stavah in igrah na srečo, ki bo spodbudilo pragmatičen in stvaren razmislek o prihodnosti te panoge v Evropi;
2. pozdravlja pojasnilo Komisije, da cilj političnega procesa, ki se je začel z zeleno knjigo, nikakor ni deregulacija/liberalizacija spletnih iger na srečo; pozdravlja dejstvo, da zelena knjiga upošteva jasno in odločno stališče Evropskega parlamenta o igrah na srečo; obžaluje, da Komisija ne zaključi tekočih postopkov za ugotavljanje kršitev;
3. opozarja na vse večji gospodarski pomen panoge spletnih iger na srečo, saj so letni prihodki iz tega vira v letu 2008 presegli 6 milijard EUR, kar pomeni 45 % svetovnega trga; se strinja s Sodiščem Evropske unije, da je to posebna gospodarska dejavnost; opozarja, da je ta rast povzročila tudi višje socialne stroške zaradi kompulzivnega igranja na srečo in nezakonite prakse;
4. meni, da bi morala učinkovita pravna ureditev panoge iger na srečo na spletu zlasti:
(1) usmerjati naravno nagnjenje prebivalstva do igranja iger na srečo z omejevanjem oglaševanja na tisto, ki je nujno potrebno za usmerjanje morebitnih igralcev k zakonitim storitvam, in z zahtevo, da mora vsakršno oglaševanje spletnih iger na srečo spremljati opozorilo o nevarnosti prekomernega ali patološkega igranja na srečo,
(2) boriti se proti nezakoniti panogi iger na srečo s krepitvijo tehničnih in pravnih instrumentov za prepoznavanje in sankcioniranje nezakonitih ponudnikov ter s spodbujanjem zakonite ponudbe visoko kakovostnih iger na srečo,
(3) zagotavljati učinkovito varstvo igralcev ob posebni pozornosti do ranljivih skupin, zlasti mladine,
(4) preprečiti nevarnost zasvojenosti z igrami na srečo in
(5) zagotoviti, da se igre na srečo izvajajo zakonito, pošteno, odgovorno in pregledno,
(6) zagotoviti, da se spodbudijo posebni ukrepi za zagotavljanje celovitosti športnih tekmovanj,
(7) zagotoviti, da se del prihodkov od stav nameni športnim organizacijam in organizacijam na področju konjskih dirk,
(8) zagotavljati, da se znaten del javnih prihodkov iz iger na srečo uporabi za spodbujanje javnih dejavnosti, dejavnosti za skupno dobro ali dobrodelnih dejavnosti in
(9) zagotoviti, da pri igrah na srečo ne prihaja do kaznivih dejanj, goljufij in katere koli oblike pranja denarja;
5. meni, da lahko taka ureditev zagotovi privlačnost športnih tekmovanj za potrošnike in javnost ter ohrani verodostojnost športnih rezultatov in ugled športnih tekmovanj;
6. poudarja stališče Sodišča Evropske unije
Sodba Sodišča v zadevi C-46/08, Carmen Media, ZOdl. 2010. , da je internet zgolj kanal za ponudbo iger na srečo z naprednimi tehnologijami, ki jih je mogoče uporabiti za varstvo potrošnikov in ohranjanje javnega reda, čeprav to ne vpliva na pravico držav članic, da same izberejo pristop k ureditvi spletnih iger na srečo ter imajo še vedno možnost, da omejijo ali prepovejo ponudbo nekaterih storitev potrošnikom;
Načelo subsidiarnosti in evropska dodana vrednost
7. poudarja, da mora vsakršno pravno urejanje panoge iger na srečo upoštevati in se opirati na načelo subidiarnosti, saj so različni običaji ter kultura v državah članicah, ki jih je treba razumeti kot načelo „aktivne subsidiarnosti“, ki pomeni sodelovanje med nacionalnimi upravnimi organi; zato meni, da pomeni to načelo skladnost s pravili mednarodnega trga, če se jih lahko uporablja v skladu s sodbami Evropskega sodišča, ki zadevajo igre na srečo;
8. opozarja, da imajo države članice pravico do pravnega urejanja in nadzora svojih panog iger na srečo v skladu z evropsko zakonodajo s področja notranjega trga ter s svojo običaji in kulturo;
9. meni, da je potrebna privlačna, dobro regulirana ponudba storitev iger na srečo tako na spletu kot prek običajnih kanalov iger na srečo v fizičnem prostoru, da potrošniki ne bi izbirali ponudnikov, ki ne izpolnjujejo nacionalnih zahtev za licenciranje;
10. vztraja, da je treba igralce odvrniti od nezakonitega igranja na srečo, kar pomeni, da je treba zagotoviti usklajene zakonite storitve v Evropi, še zlasti z davčnega vidika, za katere se uporabljajo skupni minimalni standardi odgovornosti in celovitosti; poziva Komisijo, ob ustreznem upoštevanju načela subsidiarnosti, naj preuči, kako bi bilo mogoče izvajati te skupne standarde, tudi vprašanje, ali bi bilo primerno oblikovati evropski pravni okvir z minimalnimi pravili;
11. zato zavrača evropski pravni akt o enotni ureditvi celotne panoge iger na srečo, kljub temu pa meni, da bi usklajen evropski pristop v kombinaciji z nacionalno ureditvijo glede na čezmejnost spletnih storitev na srečo na nekaterih področjih prinesel jasno dodano vrednost;
12. priznava pravico držav članic, da same uredijo panogo iger na srečo, pri čemer morajo spoštovati temeljni načeli Pogodbe o EU, tj. načeli nediskriminacije in sorazmernosti; v zvezi s tem spoštuje odločitev nekaterih držav članic, da prepovejo vse ali nekatere vrste spletnih iger na srečo, da bi ohranile državni monopol v tej panogi, v skladu s sodno prakso Sodišča, če je njihov pristop dosleden;
13. poudarja, da je Sodišče Evropske unije v številnih sodbah odločilo, da je dodelitev izključnih pravic enemu samemu ponudniku pod strogim nadzorom javnih organov lahko jamstvo za boljše varstvo potrošnikov pred goljufijami in učinkovitejši boj proti kaznivim dejanjem v panogi spletnih iger na srečo;
14. poudarja, da gre pri spletnih igrah na srečo za gospodarsko dejavnost posebne vrste, za katero pravila notranjega trga glede svobode ustanavljanja in zagotavljanja storitev ne morejo veljati brez omejitev; priznava dosledno sodno prakso Sodišča Evropske unije, v kateri je poudarjeno, da je treba nadzor na nacionalni ravni uvesti in izvajati na dosleden, sorazmeren in nediskriminatoren način;
15. poudarja, da bi na eni strani morali ponudniki spletnih iger na srečo vedno spoštovati nacionalno zakonodajo držav, v katerih se take igre izvajajo, na drugi pa bi države članice morale ohraniti izključno pravico, da uvedejo vse ukrepe, za katere menijo, da so potrebni za obravnavanje nezakonitih spletnih iger na srečo, s čimer bi zagotovili izvajanje nacionalne zakonodaje in nezakonitim ponudnikom preprečili dostop do trga;
16. meni, da se v panogi iger na srečo ne more uporabljati načelo vzajemnega priznavanja licenc, kljub temu pa v skladu z načeli notranjega trga vztraja, da morajo države članice, ki odprejo panogo spletnih iger na srečo za konkurenco za vse ali nekatere vrste spletnih iger na srečo, zagotoviti preglednost in omogočiti nediskriminativno konkurenco; v zvezi s tem priporoča državam članicam, da uvedejo model licenciranja, v skladu s katerim bo lahko zaprosil za licenco vsak evropski ponudnik iger na srečo, ki izpolnjuje pogoje, ki so jih določile države članice; v tistih državah članicah, ki so uvedle sistem licenciranja, bi lahko vzpostavili postopke za vložitev zahtevka za licenco, ki zmanjšujejo upravne obremenitve, da bi se izognili nepotrebnemu podvajanju zahtev in kontrol, ki se izvajajo v drugih državah članicah, pri tem pa zagotovili ključno vlogo regulativnega organa v državi članici, v kateri je bila zahteva vložena; zato meni, da je treba na podlagi tesnejšega upravnega sodelovanja okrepiti medsebojno zaupanje med nacionalnimi regulativnimi organi; poleg tega spoštuje odločitev nekaterih držav članic, da določijo število ponudnikov, vrste in obseg ponujenih iger, da bi zaščitile potrošnike in preprečile kazniva dejanja, pod pogojem da so te omejitve sorazmerne in upoštevajo skrb za omejitev dejavnosti v tej panogi na dosleden in sistematičen način;
17. poziva Komisijo, naj v skladu z načelom „aktivne subsidiarnosti“ preuči vsa možna sredstva ali ukrepe na ravni EU, namenjene varstvu ranljivih potrošnikov, preprečevanju zasvojenosti in boju proti nezakonitim ponudnikom na področju iger na srečo, tudi prek formaliziranega sodelovanja med nacionalnimi regulativnimi organi, skupnih standardov za ponudnike ali okvirne direktive; meni, da bi lahko bil prvi korak vseevropski kodeks ravnanja za spletne igre na srečo, ki bi ga sprejeli regulativni organi in ponudniki;
18. meni, da mora vseevropski kodeks ravnanja na področju spletnih iger na srečo obravnavati pravice in obveznosti ponudnika storitve in potrošnika; meni, da bi moral ta kodeks spodbujati odgovorno igranje na srečo, zagotavljati visoko raven varstva igralcev, zlasti mladoletnih in drugih ranljivih oseb, podpirati mehanizme za boj proti kibernetskemu kriminalu, goljufijam in zavajajočemu oglaševanju na ravni EU ter na nacionalni ravni in določiti okvir načel in pravil za enako varstvo potrošnikov povsod v EU;
19. poudarja, da bi si morale države članice bolj prizadevati, da bi nezakonitim ponudnikom iger na srečo preprečile ponujanje storitev na spletu, na primer z oblikovanjem črnega seznama nezakonitih ponudnikov iger na srečo; poziva Komisijo, naj preuči možnost predloga o pravno zavezujočih instrumentih, ki bi obvezovali banke, izdajatelje kreditnih kartic in udeležence v drugih plačilnih sistemih v EU, da na podlagi nacionalnih črnih seznamov blokirajo transakcije med svojimi strankami ter ponudniki iger na srečo, ki nimajo licence na njihovem območju sodne pristojnosti, ne da bi ovirali zakonite transakcije;
20. spoštuje pravico držav članic do uporabe številnih različnih represivnih ukrepov proti nezakonitim ponudbam spletnih storitev iger na srečo; podpira – da bi se povečala učinkovitost boja proti nezakonitim spletnim ponudbam iger na srečo – uvedbo regulativnega načela, v skladu s katerim lahko družba, ki ponuja storitve iger na srečo, deluje (ali se poteguje za zahtevano nacionalno licenco) v državi članici le, če ne posluje v nasprotju z zakonodajo katere koli druge države članice EU;
21. poziva Komisijo kot varuha pogodb in države članice, naj še naprej učinkovito nadzirajo spoštovanje prava EU;
22. ugotavlja, da bi bilo od leta 2008 mogoče doseči večji napredek glede odprtih primerov kršitev in da Sodišču EU doslej ni bila predložena pritožba zoper nobeno državo članico; poziva Komisijo, naj še naprej raziskuje morebitne neskladnosti v zakonodaji držav članic na področju iger na srečo (na spletu in zunaj njega) s PDEU in – po potrebi – nadaljuje postopke za ugotavljanje kršitev, ki potekajo od leta 2008, da bi zagotovila to skladnost s PDEU; opominja Komisijo kot varuha pogodb na njeno nalogo, da mora po prejetju pritožb o kršitvi svoboščin, določenih v pogodbah, hitro ukrepati; zato jo poziva, naj nemudoma in brez izjeme obravnava stare in nove primere kršitve;
Sodelovanje med regulativnimi organi
23. je zaskrbljen zaradi možnosti, da bo evropski trg spletnih iger na srečo postal vedno bolj razdrobljen, kar bo škodovalo vzpostavitvi zakonite ponudbe zlasti v manjših državah članicah;
24. poziva k občutni širitvi sodelovanja med nacionalnimi regulativnimi organi z zadostnimi pristojnostmi, katerih delo usklajuje Evropska komisija, da bi se razvili skupni standardi in skupaj ukrepalo proti ponudnikom spletnih iger na srečo, ki delujejo brez potrebnih nacionalnih licenc; nacionalne samostojne rešitve so zlasti neučinkovite kot sredstvo identificiranja igralcev na srečo, ki so na črnem seznamu, pri boju proti pranju denarja, goljufijam pri stavah in drugih oblikah organiziranega kriminala; v zvezi s tem meni, da je treba za učinkovitejše upravno sodelovanje v vsaki državi članici nujno ustanoviti regulativni organ z ustreznimi pooblastili; ugotavlja, da bi lahko bil informacijski sistem za notranji trg podlaga za učinkovitejše sodelovanje med nacionalnimi regulativnimi organi; je seznanjen s pobudami nacionalnih regulativnih organov, da bi tesneje sodelovali, na primer omrežjem Foruma evropskih regulatorjev igralništva (GREF) in evropsko regulativno platformo; poziva k tesnejšemu sodelovanju in boljšemu usklajevanju med državami članicami EU ter Europolom in Eurojustom na področju boja proti nezakonitemu igranju na srečo, goljufijam, pranju denarja in drugim finančnim kaznivim dejanjem na področju spletnih iger na srečo;
25. poudarja zlasti, da so potrebni za stave na razliko – vrste igre na srečo, ki se izvaja predvsem prek spleta in v kateri lahko potrošniki izgubijo veliko več od svoje začetne stave – zelo strogi pogoji za dostop potrošnikov in bi jih bilo treba pravno urejati na način, podoben izvedenim finančnim instrumentom, kar v številnih državah članicah že velja;
26. meni, da se različne oblike spletnih iger na srečo – kot so hitre interaktivne igre na srečo, ki jih je treba igrati v sekundnih presledkih, stave in loterija s tedenskim žrebanjem – zelo razlikujejo med seboj in so zanje potrebne različne rešitve, saj nekatere oblike iger na srečo omogočajo večje priložnosti za zlorabo kot druge; zlasti ugotavlja, da je priložnost za pranje denarja odvisna od varnosti postopka identifikacije, vrste igre in načina plačila, zaradi česar je pri nekaterih oblikah iger nujno spremljati igro v realnem času in izvajati strožji nadzor kot pri drugih igrah;
27. poudarja, da je treba poskrbeti za varstvo računov strank, odprtih v zvezi s spletnimi igrami na srečo, v primeru, da postane ponudnik storitev plačilno nesposoben; zato predlaga, naj bo cilj vse bodoče zakonodaje varstvo pologov v primeru, da bi bile zadevnim spletnim mestom naložene denarne kazni ali bi bili proti njim sproženi pravni postopki;
28. poziva Komisijo, naj podpre potrošnike, če so jih prizadele nezakonite prakse, ter jim ponudi pravno pomoč;
29. priporoča uvedbo enotnih vseevropskih minimalnih standardov elektronske identifikacije; meni, da bi bilo treba v postopku registracije ugotoviti identiteto igralca in hkrati zagotoviti, da ima igralec pri vsakem ponudniku iger na srečo na voljo največ en račun, povezan z igrami na srečo; poudarja, da so zanesljivi sistemi prijave in preverjanja ključna orodja za preprečevanje zlorabe spletnih iger na srečo, na primer za pranje denarja;
30. meni, da mora EU za učinkovitejše varstvo potrošnikov – zlasti ranljivih in mladih igralcev – pred negativnimi vidiki spletnih iger na srečo, sprejeti skupne standarde varstva potrošnikov; v zvezi s tem poudarja, da morata biti postopka nadzora in varstva vzpostavljena, preden se začne dejavnost igre na srečo, in bi lahko med drugim obsegala preverjanje starosti, omejitve za elektronsko plačilo in prenos sredstev med računi, povezanimi z igrami na srečo, ter zahtevo, da ponudniki objavijo obvestilo o zakonsko najnižji starosti, zelo tveganem obnašanju, kompulzivnem igranju na srečo ter nacionalnih kontaktnih točkah na spletnih mestih za igre na srečo;
31. zahteva uporabo učinkovitih metod za boj proti problematičnemu igranju na srečo, tudi s prepovedjo iger na srečo in obveznimi omejitvami porabe v določenem obdobju, četudi tako omejitev določi kar potrošnik sam; poudarja, da je poleg tega treba določiti, da se možnost zvišanja omejitve porabe – če je ta dovoljena – lahko uveljavi šele s časovnim zamikom;
32. poudarja, da je zasvojenost z igrami na srečo vedenjska motnja, ki lahko v nekaterih državah zadeva do 2 % prebivalstva; zato poziva k študiji o stopnji zasvojenosti v posameznih državah članicah EU, ki bi bila podlaga za opredelitev povezane strategije za varstvo potrošnikov pred tovrstno zasvojenostjo; meni, da je treba takoj, ko se ustvari račun za igre na srečo, dati na voljo obsežne in natančne informacije v zvezi z igrami na srečo, odgovornim igranjem na srečo ter možnostmi za zdravljenje odvisnosti od iger na srečo;
33. poziva Komisijo in države članice, naj upoštevajo opravljene študije s tega področja, se osredotočijo na raziskave o pogostosti, nastanku in zdravljenju zasvojenosti z igrami na srečo, zberejo statistične podatke o trgih spletnih iger na srečo in jih objavijo na vseh kanalih panoge iger na srečo (na spletu in zunaj njega) ter o zasvojenosti z igrami na srečo, da bi zbrali celovite podatke o celotni panogi iger na srečo v EU; poudarja, da so potrebni statistični podatki iz neodvisnih virov, zlasti v zvezi z zasvojenostjo z igrami na srečo;
34. poziva Komisijo, naj spodbudi vzpostavitev mreže nacionalnih organizacij, ki bi skrbela za zasvojence z igrami na srečo, da se omogoči izmenjava izkušenj in zgledov najboljše prakse;
35. ugotavlja, da je v skladu z nedavno objavljeno študijo
Študija o čezmejnem alternativnem reševanju sporov v Evropski uniji, 2011,
http://www.europarl.europa.eu/activities/committees/studies/download.do?language=en&file=41671 . panoga iger na sreči tista, v kateri je mogoče najpogosteje občutiti posledice odsotnosti sistema alternativnega reševanja sporov; zato predlaga, naj nacionalni regulativni organi vzpostavijo sisteme alternativnega reševanja sporov za panogo spletnih iger na srečo;
Igre na srečo in šport: nujno zagotavljanje celovitosti
36. ugotavlja, da se je nevarnost goljufij na športnih tekmovanjih, ki sicer obstaja že od začetka, s pojavom športnih stav na spletu še povečala in ogroža celovitost športa; zato meni, da bi bilo treba oblikovati skupno opredelitev goljufij in prevar v športu in v vsej Evropi kaznovati goljufije pri stavah kot kaznivo dejanje;
37. poziva, naj se v vseh instrumentih poveča čezmejno policijsko in sodno sodelovanje, ki bi vključevalo vse pristojne organe držav članic, na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja vnaprej dogovorjenih izidov tekmovanj v povezavi s športnimi stavami; v zvezi s tem poziva države članice, naj razmislijo o uvedbi posebnih služb za pregon, ki bi bile v prvi vrsti odgovorne za preiskovanje primerov vnaprej dogovorjenih izidov tekmovanj; poziva k oblikovanju okvira za sodelovanje z organizatorji športnih tekmovanj, da bi poenostavili izmenjavo informacij med disciplinskimi organi v športu ter državnimi preiskovalnimi službami in organi pregona, na primer z ustanovitvijo posebnih nacionalnih mrež in kontaktnih točk za obravnavanje primerov vnaprejšnjega dogovarjanja o izidih; po potrebi bi to moralo potekati v sodelovanju s ponudniki iger na srečo;
38. zato meni, da bi bilo treba oblikovati skupno evropsko opredelitev goljufije v športu in jo vključiti v kazensko pravo vseh držav članic;
39. je zaskrbljen zaradi povezav med kriminalnimi združbami in pojavom vnaprejšnjega dogovarjanja o izidih v zvezi s spletnimi stavami, pri čemer se z dobičkom od njih financirajo druge nezakonite dejavnosti;
40. poudarja, da je več evropskih držav že sprejelo strogo zakonodajo za preprečevanje pranja denarja v športnih stavah, goljufij v športu (ki so opredeljene kot posebno kaznivo dejanje) ter navzkrižij interesov med ponudniki stav in športnimi klubi, ekipami ali aktivnimi športniki;
41. ugotavlja, da spletni ponudniki z licenco v EU že prispevajo k zaznavanju morebitnih pojavov korupcije v športu;
42. poudarja, kako pomembno je izobraževanje za ohranjanje celovitosti športa; zato poziva države članice in športne zveze, naj ustrezno obveščajo in izobražujejo športnike in potrošnike že od malih nog in na vseh ravneh (tako ljubiteljski kot poklicni);
43. se zaveda, kako zelo pomembni so prihodki od iger na srečo pri financiranju poklicnega in ljubiteljskega športa na vseh ravneh v državah članicah, tudi kar zadeva ukrepe za varstvo celovitosti športnih tekmovanj pred manipulacijami pri stavah; poziva Komisijo, naj preuči alternativne možnosti finančnih ureditev, obenem pa spoštuje prakso držav članic, v katerih se prihodki iz športnih stav utegnejo rutinsko uporabljati za varstvo celovitosti športnih tekmovanj pred manipulacijami s stavami, hkrati pa upošteva, da noben mehanizem financiranja ne sme privesti do razmer, od katerih bi imelo korist le majhno število poklicnih in pogosto predvajanih športov, medtem ko bi drugi športi in zlasti množični šport doživeli zmanjšanje sredstev iz športnih stav;
44. znova opozarja Komisijo, kako pomembno je, da loterija financira šport in druge dobrodelne organizacije, ter jo poziva, naj predlaga ukrepe za ohranjanje te družbene funkcije; v zvezi s tem opozarja tudi na sklepe Sveta z dne 10. decembra 2010;
45. ponavlja svoje stališče, da so športne stave oblika komercialne uporabe športnih tekmovanj; priporoča, da se športna tekmovanja zaščitijo pred vsako nepooblaščeno komercialno uporabo, zlasti s priznanjem lastninske pravice organizatorjev športnih dogodkov, ne le zato, da se zagotovi pravičen finančni donos v korist vseh ravni poklicnega in ljubiteljskega športa, temveč tudi kot način za krepitev boja proti vnaprej dogovorjenim izidom tekmovanj;
46. poudarja, da bi sklenitev pravno zavezujočih sporazumov med organizatorji športnih tekmovanj in ponudniki spletnih iger na srečo zagotovila bolj uravnoteženo razmerje med njimi;
47. poudarja pomen preglednosti v panogi spletnih iger na srečo; opozarja predvsem na obveznost letnega poročanja, s pomočjo katerega bi, med drugim, lahko izvedeli, katere dejavnosti v javnem interesu in kateri športni dogodki se financirajo ali sponzorirajo z dohodki od iger na srečo; poziva Evropsko komisijo, naj preuči možnost obveznega letnega poročanja;
48. opozarja, da je treba zagotoviti zanesljivo alternativno možnost storitvam nezakonitih iger na srečo; poudarja, da so potrebne pragmatične rešitve v zvezi z dejavnostmi, ko ponudniki iger na srečo oglašujejo in sponzorirajo športne dogodke; meni, da bi bilo treba določiti skupne standarde za oglaševanje, ki bi omogočali zadostno varstvo ranljivih potrošnikov, hkrati pa tudi sponzoriranje mednarodnih prireditev;
49. poziva Komisijo in države članice, naj sodelujejo z vsemi zainteresiranimi stranmi v športu, da bi opredelile ustrezne mehanizme, ki so potrebni za zaščito celovitosti športa in financiranje množičnih športov;
50. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu in Komisiji ter vladam in parlamentom držav članic.
OBRAZLOŽITEV
Panoga spletnih iger na srečo je v stalnem porastu. Po najnovejših podatkih se danes približno 10 % vseh iger na srečo v Evropi igra prek spleta ali podobnih kanalov, kot so na primer mobilni telefoni ali interaktivne televizijske platforme, ta delež pa še raste in ima tržni obseg, ki presega 10 milijard EUR.
Za trg običajnih iger na srečo v fizičnem prostoru in spletnih iger na srečo je značilen velik razpon proizvodov: klasične loterije, pa tudi športne stave, poker, tombola in vzajemne stave (totalizator) na konjske in pasje dirke.
Splet je že po naravi medij, ki sega čez meje: te zato ne zaustavijo spletnih iger na srečo. Zaradi čedalje večje ponudbe in rastočega števila igralcev je tudi v Evropi sedanja razdrobljenost trga na tem področju čedalje bolj očitna. V številnih državah članicah veljajo popolne prepovedi ali prepovedi s pridržkom dovoljenja, nekatere druge pa imajo popolnoma odprt in liberaliziran trg.
Kakor je ugotovilo Sodišče v številnih sodbah, igre na srečo niso običajne storitve. Zato so bile izrecno izvzete iz direktive o storitvah, čeprav svoboda opravljanja storitev v skladu s členom 56 PDEU samoumevno velja tudi za igre na srečo. Države članice lahko, med drugim na podlagi členov 51 in 52 PDEU, same v veliki meri pravno urejajo svoj trg, dokler je njihova ureditev skladna z zastavljenimi cilji, na primer z bojem proti zasvojenosti z igrami na srečo.
Zaradi različnih običajev ima načelo subsidiarnosti še zlasti močno vlogo na tem področju. Države članice večinoma same določajo, kako želijo urediti svoje panoge iger na srečo, vendar pa te znatno različne ureditve, kar zadeva splet, povzročijo tudi izkrivljanje trga. Ponudniki iger na srečo v državah članicah z odprtimi trgi in nizkimi davčnimi stopnjami so dostopni tudi v državah, v katerih so spletne igre na srečo prepovedane, ali pa tekmujejo z licenciranimi spletnimi ponudniki. Ti ponudniki in ponudniki običajnih iger na srečo v fizičnem prostoru iz teh držav praktično ne morejo biti konkurenčni. Poleg tega na spletu deluje obsežen neurejen črni trg.
Prav zato mora biti osrednji cilj močna omejitev tega črnega (in sivega) trga. Ena od možnosti, da bi države članice uresničile ta cilj, bi bila absolutna prepoved, ki pa bi jo bilo seveda nato treba strogo uveljavljati. Na podlagi načela subsidiarnosti se lahko države članice odločijo za to možnost.
Kljub temu bi bilo bolje vzpostaviti zakonito ponudbo spletnih iger na srečo, kar v nobenem primeru ne sme privesti do (državnega) monopola na področju spletnih iger na srečo, ker monopoli le redko zagotavljajo zadostno ponudbo. Glede na to bi bilo treba trg odpreti in dovolj spodbuditi podjetja, da ponudijo zakonito ponudbo. Najboljši pristop za dosego navedenega je model licenciranja, če seveda temelji na načelu nediskriminativne konkurence. Pri takšnem sistemu, ki je že bil uspešno uveden v nekaterih državah članicah, na primer v Franciji in Italiji, nacionalni regulativni organi določajo pogoje za podelitev licenc. V Franciji, na primer, se je delež zakonitih ponudnikov močno povečal od uvedbe sistema licenciranja: ponudnikov z licenco je več kot 80 % francoske spletne panoge iger na srečo. Za preprečevanje diskriminacije mora biti na voljo dovolj licenc oziroma njihovo število ne sme biti omejeno; poleg tega ne sme biti posredne diskriminacije, na primer na področju tehničnih standardov.
Pogoj za odprt in urejen trg spletnih iger na srečo je neodvisen in močan nacionalni regulativni organ. Ta mora določiti okvirne pogoje za igre na srečo, še posebej pa jih mora biti sposoben tudi uveljaviti. Nacionalni regulativni organi morajo imeti tudi potrebne pristojnosti, da lahko kaznujejo kršitelje in ukrepajo proti nezakonitim ponudnikom.
Zaradi čezmejne narave spleta države članice same ne morejo urejati vseh področij spletnih iger na srečo. Nujno je torej okrepljeno sodelovanje med regulativni organi. Doslej je šlo le za sodelovanje v manjšem obsegu, npr. prek dvostranskih postopkov. Potrebno pa bi bilo institucionalizirano sodelovanje, morda na podlagi informacijskega sistema za notranji trg, da bi se lahko informacije posredovale učinkovito in hitro. Ena od možnosti je tudi razvito omrežje regulativnih organov, ki bi ga usklajevala Komisija. Samo s skupnim evropskim pristopom je mogoče preprečiti, da bi neregulirani ponudniki izkoriščali zakonodajne vrzeli in regulativne organe izigravali drugega proti drugemu. Zaradi tega morajo Komisija in države članice hitro ukrepati, da potrošnike v Evropi zaščitijo pred ponudniki, nevrednimi zaupanja.
Igre na srečo vključujejo tudi nevarnost zasvojenosti. Raziskave kažejo, da je od uvedbe spletnih iger na srečo pred približno desetimi leti število ljudi, ki poiščejo pomoč v centrih za pomoč za zasvojene z igrami na srečo, močno naraslo. Obstajajo že številne pobude regulativnih organov ter pobude v obliki kodeksov ravnanja in zavez, ki poskušajo omejiti čezmejno igranje iger na srečo in zasvojenost s spletnimi igrami na srečo. Vendar je na tem področju težje dosegati cilje, če v vsaki državi članici veljajo različni standardi. V številnih državah članicah ter pri državnih in zasebnih ponudnikih spletnih iger na srečo pa je mogoče najti vzorne zaščitne ukrepe. Ti pogosto temeljijo samo na nacionalnih standardih in zato niso združljivi z idejo notranjega trga. Tako se v nekaterih državah članicah za izkazovanje identitete na spletu zahteva elektronska osebna izkaznica. Tujci takšne izkaznice pogosto nimajo in zato ne morejo igrati spletnih iger na srečo, niti če imajo v tej državi članici stalno prebivališče. Zaradi tega so evropski tehnični standardi pomembni, skupaj pa bi jih lahko oblikovali ponudniki, organizacije za varstvo potrošnikov in Komisija. Odpravljajo tudi ovire za vstop na trg za ponudnike iger na srečo iz drugih evropskih držav. Manjše ovire za vstop na trg so pomemben korak za oblikovanje zakonitega in urejene panoge iger na srečo.
Varstvo mladoletnikov pred igrami na srečo je nadaljnji splošni cilj; nanj ne vplivajo različni običaji ali kulture. Zaradi tega se priporoča, da se določijo vseevropski minimalni standardi za zaščito mladoletnih oseb, boj proti zasvojenosti z igrami na srečo ter za boj proti pranju denarja in drugim kaznivim dejanjem, povezanim z igrami na srečo. To bi bilo mogoče doseči v obliki predloga direktive Komisije, ki bi določil minimalne standarde, veljavne v vsej Evropi, ki bi bili obvezni za vse regulirane ponudnike spletnih iger na srečo. Poleg tega bi lahko države članice prosto določile dodatna merila. Odločno ukrepanje Komisije in držav članic je pomembno za zagotovitev enotne in visoke minimalne ravni varstva potrošnikov v vsej Evropi.
V večini držav članic prihodki iz iger na srečo prispevajo k financiranju dobrodelnih ali javno koristnih dejavnosti in športa. Seveda to velja samo za zakonite in regulirane ponudnike iger na srečo. Nezakoniti ponudniki ne plačujejo davkov in zato tudi družbi ne dajejo nobenega prispevka. Če bi se trgi pravno urejali na ravni držav članic, bi morali ponudniki spletnih iger na srečo večino obračunanega davka od iger na srečo plačati v državi, iz katere je igralec. To je pomembno, da so lahko javni prihodki od iger na srečo v vsej Evropi na voljo za financiranje športa in za druge javno koristne namene. Na področju stav na konjske dirke je mogoče tako zagotoviti, da rejci dobijo delež prihodkov od stav, ki je potreben za nadaljnje financiranje vzreje.
Na žalost so se v preteklosti vedno znova pojavljali primeri goljufij pri športnih stavah, kar vzbuja dvome o celovitosti športa. V neposrednem interesu vseh zainteresiranih strani, tj. športnih zvez, navijačev, ponudnikov iger na srečo in igralcev, je, da zagotovijo celovitost športa in preprečijo goljufije pri stavah. Proti tem se je mogoče najbolje boriti na evropski ravni. Evropska komisija bi morala zato skupaj z državami članicami razviti sistem, ki bi učinkovito zatrl goljufije pri stavah. Skupno ukrepanje proti goljufijam pri stavah bi bilo tudi bolj učinkovito proti neevropskim kriminalnim združbam, ki se ukvarjajo z goljufijami.
Za zagotovitev celovitosti športa se je treba izogibati navzkrižju interesov med ponudniki športnih stav in športnimi združenji. Vendar pa oglaševanje športnih iger ali sponzoriranje športnega združenja sama po sebi še ne pomenita navzkrižja interesov. Prepoved oglaševanja ali sponzoriranja je treba zato jasno zavrniti.
5. 9. 2011
MNENJE Odbora za ekonomske in monetarne zadeve
za Odbor za notranji trg in varstvo potrošnikov
o spletnih igrah na srečo na notranjem trgu
( 2011/2084(INI) )
Pripravljavka mnenja: Sophie Auconie
POBUDE
Odbor za ekonomske in monetarne zadeve poziva Odbor za notranji trg in varstvo potrošnikov kot pristojni odbor, da v svoj predlog resolucije vključi naslednje pobude:
1. opozarja na vse večji gospodarski pomen sektorja spletnih iger na srečo, saj so letni prihodki iz tega vira v letu 2008 presegli 6 milijard EUR, kar pomeni 45 % svetovnega trga; se strinja s Sodiščem Evropske unije, da je to posebna gospodarska dejavnost; opozarja, da ta rast prinaša tudi višje socialne stroške zaradi kompulzivnega igranja na srečo in nezakonite prakse, ter da bi morala biti regulacija te panoge usmerjena v zmanjševanje teh stroškov z ustreznimi standardi na področju trženja in pogojev dostopa do spletnih mest za igranje na srečo;
2. poudarja, da lahko države članice prosto izberejo med tremi možnostmi: prepovedjo spletnih iger na srečo , vzpostavitev ali ohranitev nacionalnega monopola ali nadzorovano odpiranje tega sektorja, pri tem pa imajo države članice pravico, da v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča omejijo število operaterjev, vrste ponujanih iger in obseg teh iger; priporoča, da države članice, ki se odločijo za odpiranje svojih trgov spletnih iger na srečo, uvedejo sistem za izdajo licenc, ki bo temeljil na tem, da ponudniki in javni organi spoštujejo natančne specifikacije;
3. opozarja, da je Sodišče Evropske unije potrdilo, da pomenijo čezmejne igre na srečo, vključno s tistimi, ki se prirejajo prek elektronskih medijev, gospodarsko dejavnost, ki spada na področje uporabe člena 56 PDEU, ki obravnava svobodo opravljanja storitev; potrjuje, da se omejitve svobode opravljanja storitev čezmejnih iger na srečo lahko utemeljijo z odstopanji, omenjenimi v členih 51 in 52 PDEU, ali iz razlogov prevladujočega javnega interesa, kar je v skladu s sodno prakso Sodišča;
4. ponovno potrjuje stališče, da na tako občutljivem področju, kot so igre na srečo, samoregulacija v panogi lahko le dopolnjuje zakonodajo, ne more pa je nadomestiti; je seznanjen s samoregulativnimi pobudami združenj javnih in komercialnih ponudnikov storitev iger na srečo v zvezi z odgovornim igranjem na srečo in drugimi standardi;
5. poudarja, da je glede na inherentne značilnosti katere koli spletne dejavnosti – še zlasti pa čezmejne narave takih dejavnosti in množitev ponudnikov offshore – potreben usklajen odgovor na evropski ali po potrebi svetovni ravni; poudarja pomen skupne opredelitve na ravni EU za spletne igre na srečo kot izhodišča za vso nadaljnjo zakonodajo;
6. vztraja, da je treba igralce odvrniti od nezakonite ponudbe, kar pomeni, da je treba zagotoviti usklajeno zakonito ponudbo v Evropi, še zlasti z davčnega vidika, in za katere se uporabljajo skupni minimalni standardi odgovornosti in integritete; poziva Evropsko komisijo, ob ustreznem upoštevanju načela subsidiarnosti, naj preuči, kako bi bilo mogoče izvajati te skupne standarde, vključno z vprašanjem primernosti oblikovanja evropskega pravnega okvira z minimalnimi pravili;
7. poudarja, da spletne igre na srečo, če niso pravilno regulirane, v primerjavi s tradicionalnimi vključujejo večja tveganja, ter da je treba sprejeti ukrepe na evropski ravni za strožje obravnavanje goljufij, pranja denarja in drugih nezakonitih operacij, povezanih s spletnimi igrami na srečo; poziva k učinkovitejšemu sodelovanju med organi držav članic, Komisijo in Europolom, tudi z redno izmenjavo informacij; poziva Komisijo, naj področje uporabe zakonodajnih instrumentov, ki se nanašajo na boj proti organiziranemu kriminalu in pranju denarja, razširi tako, da bo zajelo sektor spletnih iger na srečo; priporoča, da pripravi črni seznam nezakonitih podjetij; podpira uvedbo regulativnega načela, v skladu s katerim lahko podjetje, ki se ukvarja z igrami na srečo, deluje ali zaprosi za predpisano nacionalno licenco v državi članici le, če s svojim delovanjem ne krši zakonodaje v kateri koli drugi državi članici EU; zato poziva Komisijo, naj preuči, ali bi Evropska unija lahko uvedla medobratovalne standarde za sisteme odkrivanja in preprečevanja goljufij, da bi tako izboljšali splošni nadzor nad trgom;
8. poudarja zlasti, da stave na razliko, tj. oblika igre na srečo, ki se izvaja predvsem prek spleta in v kateri lahko potrošniki izgubijo veliko več od njihove začetne stave, so potrebni zelo strogi pogoji za dostop potrošnikov in bi jih bilo treba regulirati na način, podoben izvedenim finančnim instrumentom, kar v številnih državah članicah že velja;
9. meni, da so različne oblike spletnih iger na srečo – kot so hitre interaktivne igre na srečo, ki jih je treba igrati v sekundnih presledkih, stave in loterija s tedenskim žrebanjem – zelo razlikujejo med seboj in so zanje potrebne različne rešitve, saj nekatere oblike iger na srečo omogočajo večje priložnosti za zlorabo kot druge; zlasti ugotavlja, da je priložnost za pranje denarja odvisna od varnosti postopka identifikacije, vrste igre in uporabljenega plačilnega sredstva, zaradi česar je pri nekaterih oblikah iger nujno spremljati igro v realnem času in izvajati strožji nadzor kot pri drugih igrah;
10. poudarja, da je bistveno strukturno sodelovanje med regulativnimi organi. zato poziva, da se to sodelovanje razširi in se vključi Komisija, da se tako razvijejo skupni standardi in sprejmejo skupni ukrepi proti družbam, ki ponujajo storitve spletnih iger na srečo in delujejo v eni ali več državah članicah brez predpisane nacionalne licence za vse igre, ki jih ponujajo; opozarja na razprave v Svetu, ali in na kakšen način bi lahko informacijski sistem notranjega trga prispeval k učinkovitejšemu sodelovanju med nacionalnimi regulativnimi organi; ugotavlja, da samostojne nacionalne rešitve niso uspešne, zlasti ko gre za preprečevanje pranja denarja, goljufij pri stavah in drugih kaznivih dejanj, pri katerih gre pogosto za organizirani kriminal;meni, da je za preprečitev zlorab in pranja denarja treba podpirati sodelovanje in združevanje zgledov najboljše prakse med nacionalnimi organi, zadolženimi za nadzor, ti pa si morajo izmenjavati informacije z ustreznimi organi drugih držav članic;
11. poudarja, da je zasvojenost z igrami na srečo vedenjska motnja, ki lahko v nekaterih državah zadeva do 2 % prebivalstva; zato poziva k študiji o stopnji zasvojenosti v posameznih državah članicah EU, ki bi bila osnova za opredelitev splošne politike zaščite potrošnikov pred tovrstno zasvojenostjo; meni, da je treba takoj, ko se ustvari račun za igre na srečo, dati na voljo obsežne in natančne informacije v zvezi z igrami na srečo, odgovornim igranjem na srečo in možnostmi za zdravljenje odvisnosti od iger na srečo; predlaga, da se igralce na srečo pozove, da si omejijo dnevno in mesečno denarno porabo, ki velja za celotno igralniško storitev;
12. poziva k uvedbi minimalnih zakonodajnih standardov za varstvo potrošnikov, zlasti najbolj ranljivih, brez poseganja v možnost držav članic, da sprejmejo strožjo ureditev;
13. poudarja, da je treba poskrbeti za zaščito računov strank, odprtih v zvezi s spletnimi igrami na srečo, v primeru, da postane ponudnik storitev plačilno nesposoben; zato predlaga, naj bo cilj vse bodoče zakonodaje zaščita pologov v primeru, da bi bile zadevnim spletnim mestom naložene denarne kazni ali bi bili proti njim sproženi pravni postopki;
14. vztraja, da je treba narediti več za zaščito otrok pred nevarnostmi iger na srečo ter zlasti odvisnostjo; predlaga, da se preučijo zaščitni ukrepi in spremljanje, ki bi jih financirala panoga; meni, da mora biti spletno igranje na srečo pogojeno z zahtevo po odprtju računa, da je treba igralce identificirati natančno in izredno zanesljivo, preden lahko odprejo račun, ter da je treba spremljati finančne transakcije, ter zagovarja mnenje, da morajo biti vsi ti vidiki absolutno obvezni, da se zaščitijo igralci in zagotovi, da so sistemi prepovedi igranja učinkoviti in preprečujejo igranje mladoletnikov, zlorabe in kazniva dejanja;
15. ugotavlja, da je med tistimi, ki igrajo na srečo, veliko poklicnih igralcev; meni, da mora biti omogočeno identificiranje igralcev kadarkoli, tako da ni mogoče ustvariti več kot enega računa na osebo pri isti igralniški družbi; zagovarja mnenje, da bi bilo to treba storiti s pomočjo standardiziranega, nezmotljivega postopka identificiranja, kot so spletni sistemi preverjanja, ki se uporabljajo za banke in kreditne kartice; poudarja, da so zanesljivi sistemi prijave in preverjanja ključna orodja za preprečevanje zlorabe spletnih iger na srečo, na primer za pranje denarja;
16. meni, da utegneta razcvet nezakonitega spletnega igranja na srečo in dejstvo, da spletno igranje na srečo ni urejeno na svetovni ravni, ogroziti celovitost športa; poudarja, da je za sektor športa bistveno, da se zavarujeta verodostojnost in poštenost tekmovanj; vztraja, da je to mogoče učinkovito izvesti samo na čezmejni ravni; meni, da mora Evropska unija zato dejavneje sodelovati pri obrambi neokrnjenosti športa, skupaj z vsemi zainteresiranimi stranmi;
17. obžaluje nedavne primere korupcije in vnaprejšnjega dogovarjanja o izidih tekem v športu; zato poziva k vzpostavitvi strukturnega sodelovanja na ravni Evropske unije, da se ohranita neokrnjenost in pravičnost športa v skladu s členi 6, 83 in 165 PDEU; ugotavlja, da morajo biti v tako sodelovanje vključeni organizatorji športnih prireditev, ponudniki spletnih stav in javni organi, da bi tako spodbudili izobraževanje igralcev ter uskladili boj proti goljufijam in korupciji v športu, kar bi lahko dosegli z združitvijo informacij in strokovnega znanja ter na podlagi skupne opredelitve kršitev in sankcij;
18. poudarja, da je sektor spletnih iger na srečo eden pomembnih virov, iz katerih se financirajo sektor športa in druge dejavnosti splošnega interesa; opozarja, da so spletne stave oblika komercialnega izkoriščanja športnih tekmovanj; poziva Komisijo, naj preuči, kako bi bilo mogoče z dohodki od športa rutinsko varovati in razvijati celovitost ljubiteljskega športa; poziva Komisijo, naj zagotovi visoko raven pravne varnosti, še zlasti pri uporabi pravil glede državne pomoči;
19. poudarja pomen preglednosti na področju spletnih iger na srečo; opozarja predvsem na obveznost letnega poročanja, s pomočjo katerega bi, med drugim, lahko izvedeli, katere dejavnosti v javnem interesu in kateri športni dogodki se financirajo ali sponzorirajo z dohodki od iger na srečo; poziva Evropsko komisijo, naj preuči možnost obvezne predložitve letnega poročila.
IZID KONČNEGA GLASOVANJA V ODBORU
Datum sprejetja
31.8.2011
Izid končnega glasovanja
+:
–:
0:
38
0
2
Poslanci, navzoči pri končnem glasovanju
Burkhard Balz, Sharon Bowles, Udo Bullmann, Pascal Canfin, Nikolaos Huntis (Nikolaos Chountis), Rachida Dati, Leonardo Domenici, Diogo Feio, Markus Ferber, Ildikó Gáll-Pelcz, José Manuel García-Margallo y Marfil, Jean-Paul Gauzès, Sven Giegold, Liem Hoang Ngoc, Jürgen Klute, Philippe Lamberts, Astrid Lulling, Arlene McCarthy, Sławomir Witold Nitras, Ivari Padar, Alfredo Pallone, Antolín Sánchez Presedo, Olle Schmidt, Edward Scicluna, Theodor Dumitru Stolojan, Ivo Strejček, Marianne Thyssen, Corien Wortmann-Kool,
Namestniki, navzoči pri končnem glasovanju
Sophie Auconie, Pervenche Berès, Herbert Dorfmann, Sari Essayah, Vicky Ford, Ashley Fox, Olle Ludvigsson, Thomas Mann, Sirpa Pietikäinen, Andreas Schwab, Teodoros Skilakakis (Teodoros Skilakakis ), Catherine Stihler
Namestniki (člen 187(2)), navzoči pri končnem glasovanju
Kriton Arsenis (S&D), Knut Fleckenstein (S&D), Bill Newton Dunn (ALDE)
13.7.2011
MNENJE Odbora za pravne zadeve
za Odbor za notranji trg in varstvo potrošnikov
o spletnih igrah na srečo na notranjem trgu
( 2011/2084(INI) )
Pripravljavec mnenja:
Sajjad Karim
POBUDE
Odbor za pravne zadeve poziva Odbor za notranji trg in varstvo potrošnikov kot pristojni odbor, da v svoj predlog resolucije vključi naslednje pobude:
1. poudarja, da gre pri spletnih igrah na srečo za gospodarsko dejavnost posebne vrste, za katero pravila notranjega trga glede svobode ustanavljanja in zagotavljanja storitev ne morejo veljati brez omejitev;
2. opozarja, da imajo države članice pravico do regulacije in nadzora svojih trgov iger na srečo v skladu z evropsko zakonodajo s področja notranjega trga ter s svojo tradicijo in kulturo;
3. ugotavlja, da, medtem ko je Sodišče razjasnilo številna pomembna pravna vprašanja na področju spletnih iger na srečo v EU, ostaja pravna negotovost glede številnih drugih vprašanj, ki jih je mogoče rešiti le na politični ravni;
4. poudarja, da je Sodišče v svojih nedavnih sodbah
Združeni primeri C-316/07, C-358/07, C-359/07, C-360/07, C-409/07 in C-410/07, Markus Stoß, še ni objavljeno. pojasnilo, da morajo biti regulativne omejitve držav članic upravičene, združljive in skladne z zastavljenimi zakonodajnimi cilji, da se zaščitijo potrošniki, preprečijo goljufije in zaščiti javni red;
5. poziva Komisijo in države članice, naj vzpostavijo učinkovite mehanizme za ozaveščanje o nevarnostih odvisnosti od iger, zlasti med mladimi;
6. poziva Komisijo, naj podpre potrošnike, če so jih prizadele nezakonite prakse, ter jim ponudi pravno pomoč;
7. pozdravlja izjavo Komisije, da so z različnimi igrami povezana različna tveganja, ter poziva k razlikovanju pri regulaciji;
8. poziva k minimalnim standardom zaščite potrošnikov pred spletnimi igrami na srečo, ki bodo državam članicam omogočali uvedbo strožjih pravil;
9. poudarja, kako pomembne so nacionalne licence za ponudnike spletnih iger na srečo; meni, da je najprimerneje, da v zvezi s tem ukrepajo države članice, v skladu z načelom subsidiarnosti;
10. ugotavlja, da bi bilo od leta 2008 mogoče doseči večji napredek glede primerov kršitev v obravnavi in da noben primer države članice še ni bil predložen Sodišču EU;
11. pozdravlja predložitev zelene knjige Komisije kot korak v pravo smer in meni, da je potrebno ukrepanje Komisije na tem področju, da se prepreči drobitev notranjega trga ter zagotovi dostop potrošnikov do varnih in ustrezno reguliranih spletnih storitev; podpira Komisijo pri uvedbi obširnega javnega posvetovanja, ki bi obravnavalo vse izzive politike in vprašanja notranjega trga, ki jih odpirajo zakonite in nezakonite spletne igre na srečo;
12. opozarja Komisijo kot varuhinjo pogodb na njeno nalogo, da mora po prejetju pritožb o kršitvi svoboščin, določenih v pogodbah, hitro ukrepati; zato jo poziva, naj nemudoma in brez izjeme obravnava stare in nove primere kršitve;
13. pozdravlja Dogovor delavnice CEN
CWA 16259:2011: Ukrepi za odgovorno igranje iger na srečo na daljavo. , kljub temu pa ponovno potrjuje svoje stališče, da na področju iger na srečo samoregulacija v panogi lahko le dopolnjuje zakonodajo, ne more pa je nadomestiti;
14. ponovno potrjuje svoje stališče, da so športne stave oblika komercialne uporabe športnih tekmovanj, in priporoča, naj Evropska komisija in države članice zaščitijo športna tekmovanja pred vsako nepooblaščeno komercialno uporabo, zlasti s priznanjem lastninske pravice športnim organizacijam za tekmovanja, ki jih organizirajo, ne le zato, da se zagotovi pravičen finančni donos v korist vseh ravni poklicnega in amaterskega športa temveč tudi kot način krepitve boja proti vnaprej dogovorjenim izidom tekem;
15. poziva države članice, naj zagotovijo prepoved nameščanja rezultatov zaradi finančne ali druge koristi, tako da kot kaznivo dejanje opredelijo vsako grožnjo za neokrnjenost tekmovanj, vključno z grožnjami, povezanimi s stavami;
16. poziva Komisijo, naj pripravi smotrne zakonodajne predloge za zagotovitev zakonodajnega okvira, ki bo ustvaril pravno gotovost za zakonita evropska podjetja in zaščitil potrošnike.
IZID KONČNEGA GLASOVANJA V ODBORU
Datum sprejetja
11.7.2011
Izid končnega glasovanja
+:
–:
0:
22
0
0
Poslanci, navzoči pri končnem glasovanju
Raffaele Baldassarre, Luigi Berlinguer, Sebastian Valentin Bodu, Françoise Castex, Christian Engström, Marielle Gallo, Klaus-Heiner Lehne, Antonio Masip Hidalgo, Bernhard Rapkay, Evelyn Regner, Francesco Enrico Speroni, Dimiter Stojanov (Dimitar Stoyanov), Alexandra Thein, Rainer Wieland, Cecilia Wikström, Tadeusz Zwiefka
Namestniki, navzoči pri končnem glasovanju
Kurt Lechner, Eva Lichtenberger, Toine Manders, Paulo Rangel, Dagmar Roth-Behrendt
Namestniki (člen 187(2)), navzoči pri končnem glasovanju
Giuseppe Gargani
IZID KONČNEGA GLASOVANJA V ODBORU
Datum sprejetja
6.10.2011
Izid končnega glasovanja
+:
–:
0:
30
1
3
Poslanci, navzoči pri končnem glasovanju
Adam Bielan, Lara Comi, Anna Maria Corazza Bildt, António Fernando Correia De Campos, Jürgen Creutzmann, Christian Engström, Evelyne Gebhardt, Louis Grech, Małgorzata Handzlik, Ilijana Ivanova (Iliana Ivanova), Edvard Kožušník, Kurt Lechner, Toine Manders, Hans-Peter Mayer, Phil Prendergast, Mitro Repo, Robert Rochefort, Zuzana Roithová, Christel Schaldemose, Andreas Schwab, Emilie Turunen, Bernadette Vergnaud, Barbara Weiler
Namestniki, navzoči pri končnem glasovanju
Marielle Gallo, Anna Hedh, Constance Le Grip, Emma McClarkin, Sylvana Rapti, Oreste Rossi, Wim van de Camp
Namestniki (člen 178(2)), navzoči pri končnem glasovanju
Alexander Alvaro, Monika Hohlmeier, Axel Voss, Pablo Zalba Bidegain
