KONČNO
A6-0366/2006
18.10.2006
POROČILO
o izvajanju evropske varnostne strategije v okviru EVOP
(2006/2033(INI))
Odbor za zunanje zadeve
Poročevalec:
Karl von Wogau
PE 372.113v01-00
VSEBINA
PREDLOG RESOLUCIJE EVROPSKEGA PARLAMENTA.....................................................3
OBRAZLOŽITEV.....................................................................................................................13
MANJŠINSKO MNENJE GUE/NGL - KONFEDERALNA SKUPINA EVROPSKE ZDRUŽENE LEVICE – ZELENE NORDIJSKE LEVICE 19
POSTOPEK..............................................................................................................................20
PREDLOG RESOLUCIJE EVROPSKEGA PARLAMENTA
o izvajanju evropske varnostne strategije v okviru EVOP
( 2006/2033(INI) )
Evropski parlament ,
– ob upoštevanju evropske varnostne strategije, ki jo je 12. decembra 2003 sprejel Evropski svet,
– ob upoštevanju Pogodbe o Ustavi za Evropo, podpisane 29. oktobra 2004 v Rimu,
– ob upoštevanju sklepov predsedstva Evropskih svetov 16. in 17. junija ter 15. in 16. decembra 2005, zlasti poročil predsedstva o evropski varnostni in obrambni politiki (EVOP),
– ob upoštevanju svoje resolucije z dne 14. aprila 2005 o evropski varnostni strategiji
UL C 33 E, 9.2.2006, str. 580. ,
ob upoštevanju strategije EU proti širjenju orožja za množično uničevanje, ki jo je Svet potrdil 9. decembra 2003,
– ob upoštevanju poročila z naslovom „Za evropsko enoto civilne zaščite: europe aid “, ki ga je maja 2006 predstavil nekdanji komisar Michel Barnier,
– ob upoštevanju svoje resolucije z 2. februarja 2006 o letnem poročilu Sveta Evropskemu parlamentu o glavnih vidikih in temeljnih usmeritvah SZVP, vključno s finančnimi posledicami za skupni proračun Evropske unije – 2004
Sprejeta besedila, P6_TA(2006)0037 . ,
– ob upoštevanju člena 45 Poslovnika,
– ob upoštevanju poročila Odbora za zunanje zadeve ( A6–0366/2006 ),
Splošni vidiki
A. ker je evropska varnostna strategija del celovite SZVP in EVOP, v okviru katerih lahko Evropska unija uporabi celo vrsto mogočih političnih dejavnosti, vključno z diplomatskimi, gospodarskimi ali razvojnimi ukrepi,
B. ker so raziskave javnega mnenja v zadnjih 10 letih nenehno kazale visoko raven podpore; pokazalo se je namreč, da več kot 60 % državljanov EU podpira skupno zunanjo politiko Evropske unije in jih več kot 70 % podpira skupno obrambno politiko Evropske unije; ker druge raziskave poleg tega kažejo, da povečanje izdatkov za vojsko nima podpore,
C. ker se varnost in boj proti mednarodnemu terorizmu obravnavata kot prednostna naloga EU; sta v okviru EVOP potrebna skupen odziv in skupna strategija,
D. ker morata Evropska unija in mednarodna skupnost okrepiti nadzor nad izvozom orožja,
1. priznava, da evropska varnostna strategija, ki je bila na pobudo grškega predsedstva sprejeta decembra 2003, vsebuje odlično analizo groženj za moderni svet in potrjuje temeljna načela zunanje politike EU; vendar pa poudarja, da je treba redno spremljati njeno izvajanje, da bi se lahko odzvali na nove geopolitične okoliščine;
2. ugotavlja, kot je navedeno v evropski varnostni strategiji, da mednarodni terorizem, širjenje orožja za množično uničevanje, regionalni konflikti, razpadle države in organizirani kriminal danes predstavljajo poglavitne grožnje, s katerimi so soočeni Evropska unija in njeni državljani; poudarja, da je treba v nadaljnji razvoj evropske varnostne strategije kot strateški cilj vključiti odgovore na geopolitične in geoekonomske izzive zaostrenega tekmovanja za vodne in energetske vire po celem svetu, pa tudi naravne nesreče in varnost zunanjih meja Unije; je zaskrbljen, ker se na globalni in na regionalni ravni obetajo nove oboroževalne tekme ter zaradi nenehnega širjenja konvencionalnega orožja;
3. priznava, da boja proti terorizmu vendarle ni mogoče voditi le z vojaškimi sredstvi ter da preprečevanje in zatiranje terorizma zahtevata celo vrsto nevojaških ukrepov, kot sta izmenjava obveščevalnih podatkov ter sodelovanje policije in sodstva, za kar je potrebno popolno sodelovanje med institucijami in med stebri, ter da je nujna gradnja demokratičnih institucij, infrastrukture in civilne družbe v razpadlih ali razpadajočih državah; poudarja, da je eden od največjih prispevkov EU k preprečevanju mednarodnega terorizma njena sposobnost učinkovite gradnje ali obnove demokratičnih institucij, socialne in gospodarske infrastrukture, dobrega upravljanja in civilne družbe ter uspešen boj proti rasizmu in ksenofobiji;
4. poudarja, da je naloga skupne zunanje in varnostne politike EU, da z delovanjem v vlogi globalnega akterja, ki je odgovoren za mir in demokracijo po svetu ščiti državljane EU pred temi grožnjami, brani upravičene interese Unije in podpira cilje Ustanovne listine Združenih narodov; močno podpira zamisel evropske varnostne strategije, da je najboljše sredstvo za dosego teh ciljev „učinkoviti multilateralizem“, ki vključuje mednarodne institucije in mednarodno pravo;
5. ponovno poudarja svoje stališče, da mora Unija preko EVOP svoje naloge izpolnjevati predvsem na miroljuben način, z vojaškimi sredstvi pa le, če so bile vse možnosti za pogajanja popolnoma izčrpane in so se izkazale za slepo ulico; pri izvajanju teh legitimnih nalog je treba najprej upoštevati nedvoumno spoštovanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin državljanov znotraj in zunaj meja EU;
6. meni, da so se od sprejetja evropske varnostne strategije leta 2003 znatno spremenili geopolitični izzivi, zaradi česar je najpozneje leta 2008 potrebna njena posodobitev; meni, da bi bilo treba strategijo posodobiti vsakih 5 let ter da bi bilo treba o njej razpravljati v Evropskem parlamentu in v parlamentih držav članic;
7. poudarja, da je izredno pomembno učinkovito usklajevati civilne in vojaške elemente odziva mednarodne skupnosti na krizo; meni, da mora EU v zvezi s tem izhajati zlasti iz svojega strateškega partnerstva z Natom in si prizadevati za krepitev sredstev sodelovanja z Natom pri operacijah in posredovanjih na podlagi intenzivnega političnega dialoga glede široke vrste vprašanj;
8. poziva države članice, naj podprejo parlamentarno razsežnost EVOP, v kateri razvoj dogodkov na institucionalni in finančni ravni ustreza razširjanju parlamentarnih pravic do nadzora; opozarja, da si odgovornost za parlamentarno spremljanje EVOP delijo parlamenti držav članic in Evropski parlament na podlagi njihovih zadevnih pravic in dolžnosti po ustreznih pogodbah in ustavah;
9. zagovarja pobude za tesnejše odnose in bolj poglobljeno izmenjavo informacij med parlamenti držav članic in Evropskim parlamentom v zvezi z vprašanji, povezanimi z EVOP, da se omogoči bolj strukturiran in rednejši dialog med parlamenti;
10. poudarja, da mora biti Evropska unija zmožna veliko prispevati za:
(a) obrambo pred vsako dejansko in nedvoumno grožnjo svoji varnosti;
(b) zagotavljanje miru in stabilnosti, predvsem v svojem ozemeljskem sosedstvu in, v skladu z načeli iz Ustanovne listine OZN, v drugih delih sveta;
(c) izvajanje humanitarnih intervencij in reševalnih akcij;
(d) preprečevanje in upravljanje konfliktov ter spodbujanje demokracije in spoštovanja človekovih pravic;
(e) spodbujanje regionalnega in globalnega razoroževanja;
11. poudarja, da v primeru napada oboroženih sil tretje države na ozemlju Unije, Nato ostaja porok kolektivne obrambe; pozdravlja rastočo sposobnost Nata, da odigra vlogo v operacijah na ozemljih, ki niso pod njegovim neposrednim nadzorom; obenem meni, da je Nato primeren forum za čezatlantski dialog o varnostnih vprašanjih;
12. priznava, da na zmogljivosti oboroženih sil držav članic in njihovo razpoložljivost za EU vpliva dejstvo, da so države v večini članice tako EU kot Nata ter da imajo le po eno vojsko, ki je na voljo obema organizacijama; zato zahteva, da Evropska unija še naprej poglobljeno sodeluje z Natom, zlasti na področju razvoja zmogljivosti;
13. opozarja pred nepotrebnim podvajanjem prizadevanj med Natom in EU ter med državami članicami EU;
14. meni, da ima EVOP trenutno na voljo omejene vire za civilne in vojaške operacije; zato zahteva, da Evropska unija – da kot globalni akter razvije svojo verodostojnost – svoje zmogljivosti osredotoči na svoje ozemeljsko sosedstvo, zlasti na Balkan;
Celovito civilno-vojaško sodelovanje
15. pozdravlja poudarek Evropske unije na okrepitvi civilnega in vojaškega sodelovanja pri kriznem upravljanju in priznava, da je bil razvoj zmogljivosti za civilno krizno upravljanje izstopajoča značilnost, ki zagotavlja dodano vrednost razvoju EVOP in celotnemu nizu odzivov na preprečevanje konfliktov ter humanitarnim intervencijam, obnovi po konfliktih in vzpostavljanju miru;
16. pozdravlja nedavne poskuse v okviru ciljev za razvoj civilnih zmogljivosti do 2008 ( Civilian Headline Goal 2008 ), da bi se odpravilo prejšnje pomanjkanje poudarka na razvoju civilnih zmogljivosti in sposobnosti; meni, da je spodbuden potencial civilne in vojaške celice ter operativnega centra za igranje pomembne vloge pri razvoju pristopa Unije k celovitemu civilno-vojaškemu sodelovanju in usklajevanju; zato priporoča, da se civilna in vojaška celica ter operativni center nadgradita v evropski generalni štab za izvedbo civilno-vojaških posredovanj;
17. priznava, da so ključne zmogljivosti na področju satelitskih in letalskih obveščevalnih sistemov, povezanih telekomunikacijskih sistemov ter strateškega prevoza po morju in zraku so bistvene tako za operacije civilnega kot vojaškega kriznega upravljanja; poziva k uvedbi celovitih raziskovalnih in razvojnih postopkov s strani Evropske obrambne agencije skupaj s Komisijo na področjih, ki krepijo povezane in usklajene civilno-vojaške pristope, in zlasti na področju satelitskih in letalskih obveščevalnih sistemov ter povezanih telekomunikacijskih sistemov;
Krizno upravljanje
18. pozdravlja uvedbo svetovnega sistema za opozarjanje in usklajevanje ob nesrečah, ki ga financira Komisija v tesnem sodelovanju z Združenimi narodi; poudarja, da bi moral ta sistem znatno izboljšati sposobnost Evropske unije za odzivanje;
19. opaža dejavnosti ustanove za operacije v nujnih zdravstvenih primerih, ki jo je ustanovila Komisija; poudarja pomen te ustanove glede shranjevanja informacij in podatkov ter sposobnosti obveščanja o pandemijah in epidemijah ter tudi o bioloških in kemičnih grožnjah; zato poziva Svet in Komisijo, da sprejmeta ustrezno ureditev, s katero bo Komisija vključena v usklajevanje ukrepov v nujnih zdravstvenih primerih in čezmejnih terorističnih napadih z biološkim orožjem;
20. pozdravlja prizadevanje Komisije za oblikovanje postopka Skupnosti za zaščito pred nesrečami, vključno z resnim terorističnim napadom; ugotavlja, da ta postopek temelji predvsem na informacijah v zbirki podatkov, ki vsebuje podrobnosti o nacionalnih virih, ki lahko zagotovijo pomoč; ugotavlja, da bi bilo učinek prihranka časa s to zbirko podatkov, ki tudi spodbuja sinergijo, mogoče znatno izboljšati, če bi se vanjo vključila tudi vsebina zbirke podatkov vojaškega osebja EU, ki vsebuje podrobnosti vseh virov, razpoložljivih za krizno upravljanje; zato poziva Svet in Komisijo, naj pripravita potrebno razpravo in sprejmeta potrebne, da se omogoči ta vključitev;
21. pozdravlja prizadevanja Sveta za zagotavljanje hitre in učinkovite razpoložljivosti številnih virov EVOP v primeru nesreče; v zvezi s tem poudarja, kako nujno je zapolniti vrzeli glede strateškega usklajevanja (zračnega) prometa; zato poziva države članice, naj čim prej zagotovijo finančna sredstva za rešitev te težave; razen tega poziva Svet, da zelo resno preuči predloge iz poročila, ki ga je maja 2006 predstavil nekdanji komisar Michel Barnier;
22. meni, da je razvoj EVOP prispeval k pojavu „sivih območij“ v zvezi s pristojnostmi Sveta in Komisije pri predvsem izvajanju civilnih misij; pričakuje, da bo sprejetje instrumenta stabilnosti zagotovilo večjo jasnost, ne da bi to negativno vplivalo na prilagodljivost kriznega upravljanja, kot je bila doslej prikazana v praksi;
23. pozdravlja napredek v zvezi s cilji za razvoj civilnih zmogljivosti do 2008 (Civilian Headline Goal 2008) in zlasti razvoj načrtov za uporabo civilnih skupin za odziv in enotnih policijskih skupin; opaža tudi razvoj strokovnega znanja in izkušenj v zvezi z bojem proti organiziranemu kriminalu in trgovanju z ljudmi; prav tako pozdravlja ustanovitev krizne platforme pri Komisiji, ki si je zastavila za cilj pospeševanje začetne stopnje posredovanj EVOP na kraju samem; poziva Svet in Komisijo, naj usklajujeta svoja prizadevanja, in zato predlaga uvedbo skupnega programa usposabljanja za vse osebje, ki deluje na področju načrtovanja misij;
Domovinska varnost
24. poudarja, da je varovanje lastnega ozemlja prva naloga vsake varnostne politike; ugotavlja, da državljani Evrope od evropske obrambne politike pričakujejo predvsem večji prispevek k zaščiti njihove osebne varnosti, ki ga spremlja spoštovanje njihovih temeljnih človekovih pravic;
25. poudarja, da mora EU zavarovati svoje zunanje meje, zaščititi svojo življenjsko pomembno infrastrukturo, uničiti mednarodna omrežja za financiranje terorizma in se boriti proti organiziranemu kriminalu; s tem v zvezi poziva Komisijo in države članice, naj razvijejo sistem integriranega upravljanja zunanjih meja Unije, ne da bi omejile spoštovanje človekovih in temeljnih pravic ter humanitarnega prava, zlasti glede beguncev;
26. poudarja, da mora EU:
– zagotoviti prost pretok dobave za industrijo in posamezne potrošnike, zlasti ogljikovodikov, kar pomeni zavarovanje ladijskega prometa, poletov in cevovodov;
– zagotoviti zaščito pred kibernetskimi napadi, ki lahko prekinejo osnovne komunikacijske, finančne in energetske sisteme;
Hitro ukrepanje na podlagi Ustanovne listine OZN
27. potrjuje dejstvo, da evropska varnostna strategija – ob domnevi, da mora biti, glede na nove grožnje, Unija pripravljena ukrepati še preden izbruhne kriza ter sprejeti zgodnje preprečevalne ukrepe za obvladovanje sporov in groženj – brez pridržkov temelji na Ustanovni listini Združenih narodov kot temeljnem okviru mednarodnih odnosov;
Pravila ravnanja/usposabljanje
28. ugotavlja, da ravnanje osebja v vseh operacijah EVOP ureja veliko smernic in splošnih pravil ravnanja iz dokumentov; pozdravlja prve znake upoštevanja standardov in določb na področju človekovih pravic v teh smernicah in pravilih; ravno tako je naklonjen prizadevanju, ki bo zagotovilo, da bo razsežnost spola v različnih vrstah politik, programih in pobudah EVOP v prihodnosti pomembnejša;
29. upošteva prizadevanje Sveta, da se dodatno razvijejo ciljni programi za usposabljanje EVOP – na strateški in operativni ravni – diplomatskega, vojaškega in civilnega osebja; pričakuje, da bo Evropski parlament lahko sodeloval v teh programih; potrjuje pristop k vzpostavitvi minimalnih standardov za usposabljanje osebja v kraju, kjer posreduje EVOP, in poziva Svet, da skupaj s Komisijo in državami članicami standardizira vse ukrepe usposabljanja na vseh ravneh;
30. meni, da bodo vojaki izpostavljeni nepotrebnim tveganjem, če njihova linija poveljevanja, oprema in oborožitev ne bodo dorasle operacijam; zato meni, da je še posebej pomembno zagotoviti ustrezno opremljenost enot, ki bodo pod poveljstvom EU;
31. meni, da učinkovita uporaba vojaških zmogljivosti ne bo mogoča brez resne krepitve sposobnosti Evrope, da usmerja svojo moč, vključno s prevozom po zraku in vodi; v tem okviru jemlje na znanje prizadevanja različnih držav, da povečajo svoje sposobnosti zračnega prevoza in amfibijske zmožnosti ter načrte za pridobivanje več letalonosilk;
32. se zaveda, da se zaradi različne – pogosto tudi nezdružljive – opreme in oborožitve enot, ki sodelujejo v večnacionalnih posegih, pojavljajo dodatni stroški in zmanjšuje učinkovitost; zato meni, da mora EU spodbujati ukrepe za usklajevanje opreme in oborožitve ob upoštevanju optimizacije virov in učinkovitosti večnacionalnih operacij;
Obveščevalni podatki
33. obsoja še posebej zaskrbljujoče dejstvo, da nimajo vse bojne skupine, ki se trenutno še razvijajo, enakega dostopa do izvidniških podatkov iz zraka in iz vesolja, ter obžaluje, da storitve nacionalnih izvidniških satelitskih sistemov Helios, SAR-Lupe in Cosmo-Skymed niso v enaki meri razpoložljive za vse države članice;
34. da bi odpravili te pomanjkljivosti:
a) odločno zahteva, da bojne skupine, ki se še razvijajo, dobijo skupno ali vsaj združljivo opremo na obveščevalnem področju in na področju telekomunikacij;
b) zahteva, da se naslednja generacija satelitskih izvidniških sistemov vključi v evropski sistem, ki bi zagotavljal informacije za vojaške in policijske namene ter za varovanje v primeru nesreč z uporabo satelitskih središč v Torrejónu;
35. poudarja, da Nato, poleg nacionalnih sistemov, ki že obstajajo ali so v fazi razvoja, trenutno razvija zračni izvidniški sistem AGS ( Airborne Ground Surveillance - nadzorovanje zemlje iz zraka); vztraja pri zahtevi, da je ta sistem na voljo vsem državam članicam EU, zlasti v okviru bojnih skupin EU;
36. meni, da je treba na področju telekomunikacij razviti skupen sistem za poveljevanje večnacionalnim enotam; zato je mnenja, da bi morale biti vojaške in policijske enote ter enote civilne zaščite opremljene v skladu z istimi tehničnimi standardi, kot to velja na primer na Finskem;
Nadzor meja
37. ostaja posebej zaskrbljen zaradi nezdružljivosti in kakovosti opreme za nadzor meja ter ponovno poudarja svojo zahtevo, naj industrija predstavi skladen predlog za izboljšanje tega položaja;
Prevoz
38. ker je prevoz, zlasti strateška preskrba, bistvena pomanjkljivost vseh ukrepov za krizno upravljanje v EU, meni, da bi bilo treba oblikovati samostojen evropski sporazum za zagotavljanje dostopa do konvencionalnega civilnega večmodalnega prevoza, ki bi gradil na celovitem civilno-vojaškem pristopu in zagotavljal ekonomije obsega vsem evropskim udeležencem v kriznem upravljanju za namene EVOP in pomoč ob nesrečah;
Slabosti v postopku odločanja EVOP
39. meni, da so za politični postopek odločanja, ki nastopi pred odločitvijo o izvedbi misije v okviru EVOP, značilne številne slabosti, kar je bilo videti v primeru posredovanja v Demokratični republiki Kongo; zato poziva Svet, naj revidira različne stopnje tega postopka in, če je to ustrezno, sprejme ukrepe za odpravljanje teh slabosti; v povezavi s tem opozarja Svet, zlasti njegov politični in varnostni odbor, na njegovo obvezo, da poroča Evropskemu parlamentu;
40. ponovno potrjuje svojo zahtevo po neomejeni vključenosti in pravici do letnega predhodnega posvetovanja o prihodnjih vidikih in možnostih, kot določajo obstoječe pogodbe; poziva Svet, da uveljavi veliko bolj odprto in pregledno informacijsko politiko do Evropskega parlamenta v zvezi s SZVP in EVOP; v povezavi s tem obsoja sedanji postopek po katerem Evropski parlament dostopa do „zaupnih dokumentov“ Sveta, ki v večini primerov vsebujejo le zelo splošne podatke;
41. zahteva, da se izdatki za vojaško opremo in oborožitev sprejmejo v proračunih, ki so pod parlamentarnim nadzorom; zato meni, da bi se bilo treba izogibati vzporednim proračunom in mehanizmom, ki jih ne morejo učinkovito nadzirati niti nacionalni parlamenti niti evropski parlament;
42. opaža, da proračun Evropske unije vsebuje različne postavke v zvezi z varnostnimi vidiki, kot so odobrena sredstva za krizna posredovanja, za varovanje zunanjih meja in bistvene infrastrukture, za varnostne raziskave in za izvedbo programov Galileo in GMES;
43. še zlasti poziva k nadaljnjemu povečevanju proračunskih sredstev za krizno upravljanje, varnost zunanjih meja , varnostne raziskave in za program Galileo; dolgoročno je treba raziskave na področju varnosti prilagoditi zahtevam po financiranju, ki jih opredeljuje skupina na visoki ravni za raziskave na področju varnosti;
44. zahteva tudi, da se operacije vojaškega kriznega upravljanja financirajo iz proračuna Evropske unije in da za ta namen države članice zagotovijo dodatne vire EU;
45. obsoja dejstvo, da zaradi mehanizma ATHENA in drugih ad hoc mehanizmov, ki jih financirajo države članice ali celo Evropski razvojni sklad, Evropski parlament ne more izvajati proračunskega nadzora nad vojaškimi operacijami v okviru EVOP; poudarja, da je potrebna večja preglednost tudi v civilno-vojaških operacijah (kot so policijska posredovanja), ki spadajo v sivo območje med ad hoc mehanizmi in proračunskim financiranjem SZVP;
46. posledično poziva k uvedbi nove proračunske metodologije, da se poveča preglednost pri porabi proračunskih sredstev, namenjenih EVOP, in za podporo razvoju vojaških in civilnih zmogljivosti, potrebnih za izpolnjevanje ciljev evropske varnostne strategije:
a) v začetni fazi, ki bi se morala začeti z letom 2007 in bi ne trajala več kot dve leti, bi Svet pripravil proračunski dokument, iz katerega bi bile razvidne zaveze držav članic za izpolnitev civilnega globalnega cilja 2008 in vojaškega globalnega cilja 2010 in ki bi temeljil na različnih obstoječih katalogih (katalog zahtev, katalog sil in katalog napredka);
b) v drugi fazi bi se morale države članice zavezati k EVOP prek navideznega „proračuna“, v katerem bi na večletni osnovi zagotovile sredstva za financiranje opreme in osebja, potrebnega za operacije EVOP. Čeprav ta dokument ne bi bil pravno zavezujoč, bi vseeno postal pomemben politični dokument, takoj za proračunom EU/ES, iz njega pa bi bile razvidne vsote, ki so jih države članice pripravljene porabiti za EVOP. Ta dokument bi z zagotavljanjem večje preglednosti pri porabi za vojaške namene olajšal porazdelitev bremena med državami članicami, Evropski parlament in parlamenti držav članic pa bi o njem razpravljali vsako leto;
Evropski trg obrambne opreme in kooperativno raziskovanje
47. meni, da je treba za vzpostavitev resnično enotnega evropskega trga obrambne opreme omejiti uveljavljanje odstopanja za področje obrambe, ki je določeno s členom 296 Pogodbe ES; pričakuje sporočilo Komisije s pojasnili o uporabi člena 296 in predlog posebne direktive o javnih naročilih za obrambo; pozdravlja kodeks ravnanja pri javnih naročilih za obrambo, ki ga je pripravila Evropska obrambna agencija, in poziva vse države članice, naj ga sprejmejo; vztraja pri tem, da se odpravi prakso nadomestil in „pravičnega donosa na naložbe“; meni, da je treba v okviru EVOP povečati obseg dela Evropske obrambne agencije;
48. priznava pomen kooperativnega raziskovanja za konkurenčnost evropske industrije; zato zahteva večje dopolnjevanje med delom Komisije in Evropske obrambne agencije z učinkovitejšim dialogom o civilnih, varnostnih in obrambnih raziskavah v Evropi; poudarja, da bi si morala EU postaviti za cilji in si prizadevati za zagotavljanje tehnologij z dvojno rabo in večnamenske zmogljivosti ter premagovanje delitve, ki ločuje raziskave za civilne in za obrambne namene; meni, da je treba, zaradi raznolikosti struktur podjetij v tem sektorju v primerjavi z drugimi področji raziskav, prilagoditi opredelitev malih in srednje velikih podjetij v domeni evropskih raziskav s področja varnosti;
49. poziva, naj se Pravilom Evropske unije o ravnanju pri izvozu orožja iz leta 1998 podeli status zakona v vseh državah članicah ter naj se učinkovito ta učinkovito uporabljajo in izvajajo; meni, da bi bilo treba na skupni osnovi sprejemati vse odločitve glede tega, ali države prejemnice izpolnjujejo merila, ki so določena v pravilih; poleg tega zahteva, da se poenostavi premeščanje obrambne opreme znotraj Skupnosti; poziva Komisijo, da pospeši prizadevanje za rešitev tega spora;
Orožje za množično uničenje/Iran
50. se zaveda, da ni mogoče zagotoviti, da bodo poskusi ustavitve Irana pri proizvodnji obogatenega urana za orožje uspešni; kljub temu meni, da ponudba za skupna pogajanja, ki so jo predlagale trojka EU, Združene države, Rusija in Kitajska, predstavlja najbolj obetavno pot; pozdravlja večstranski pristop, ki podpira to ponudbo; z zadovoljstvom ugotavlja, da je Evropa pri tem pripravljena sodelovati; pozdravlja odločitev Združenih držav, da so se pripravljene pogajati z Iranom;
Za varnostno in obrambno unijo
51. poudarja, da je EU na poti, da se razvije tudi v obrambno in varnostno unijo, ki bo zajemala zunanjo varnost ter različne vidike notranje varnosti, boja proti terorizmu v vseh njegovih oblikah in varovanja v primeru naravnih nesreč, sestavljajo pa jo naslednji elementi:
a) zaveza držav članic, da lahko:
- v 60 dneh zagotovijo 60 000 vojakov in jih eno leto vzdržujejo pri operacijah ohranjanja in vzpostavljanja miru, kot je odločil Evropski svet v Helsinkih, ter oblikujejo 13 bojnih skupin za hitro posredovanje, od katerih sta od leta 2007 dve v stalni pripravljenosti;
- razvijejo zmogljivosti za civilno krizno upravljanje na področjih policijskih operacij, pravne države, civilne uprave in civilne zaščite v skladu z odločitvijo Evropskega sveta v Feiri;
b) evropska struktura poveljevanja, ki jo sestavljajo Politični in varnostni odbor, Vojaški odbor, vojaško osebje (vse našteto deluje od leta 2001) ter civilna in vojaška celica z nastajajočim operativnim centrom;
c) evropske orožniške sile s sedežem v Vicenzi, ki naj bi se uporabile za prihodnjo policijsko misijo na Kosovu;
d) Evropska obrambna agencija, ki jo je predlagal Evropski svet in deluje od leta 2004;
e) Europol in evropski nalog za prijetje;
f) skupna pravila za javna naročila orožja in izvoz orožja;
(g) evropske raziskave na področju varnosti kot samostojna tematska prednostna naloga v okviru 7. raziskovalnega programa;
52. meni, da bi bilo treba ta proces okrepiti z naslednjimi elementi:
a) vzpostavitev skupnega trga na področju obrambe, s katerim bi se oblikovali resnično enotni evropski obrambni in tehnološko-industrijski temelji v skladu z načeli soodvisnosti in specializacije med državami članicami EU ;
b) skupni sistem satelitskega in zračnega obveščanja ter skupni telekomunikacijski standardi, ki so na voljo vojski, policiji in službam za varovanje v primeru nesreč;
c) oblikovanje stalnih evropskih pomorskih sil v Sredozemskem morju, da se izkaže evropska prisotnost in okrepi zmogljivosti kriznega upravljanja EU v tej regiji, ki ima velik za njene varnostne interese;
d) evropski proračun, v katerem ne bodo zajeti le civilni, temveč tudi vojaški vidiki varnosti;
e) namestnik evropskega ministra za zunanje zadeve, ki bo pristojen za varnostno in obrambni politiko;
f) pogostejša srečanja obrambnih ministrov EU;
g) evropske sile civilne zaščite, kot jih v svojem poročilu iz maja 2006 predlaga Michel Barnier, pa tudi evropske civilne mirovne sile in partnerstvo za vzpostavljanje miru;
h) razpoložljive evropske zmogljivosti zračnega in pomorskega prevoza za pomoč pri nesrečah, reševalne operacije in obrambne operacije (večmodalni prevoz, ki ga sestavljajo najustreznejša sredstva);
i) ustrezen parlamentarni nadzor, ki ga izvajajo parlamenti držav članic in Evropski parlament;
53. poudarja pomembnost Pogodbe o Ustavi za Evropo, ki bo prinesla velik napredek pri oblikovanju obrambne in varnostne unije, zlasti
a) z uradom evropskega ministra za zunanje zadeve, ki je hkrati podpredsednik Evropske komisije;
b) s solidarnostno klavzulo za primere, ko je kakšna država članica žrtev terorističnega napada, naravne nesreče ali nesreče, ki jo je povzročil človek;
c) s klavzulo o medsebojni pomoči med državami članicami v primeru oboroženega napada na ozemlje države članice;
°
° °
54. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji, parlamentom držav članic ter generalnim sekretarjem Združeni narodov, Nata, OVSE in Sveta Evrope.
OBRAZLOŽITEV
12. decembra 2003 je Evropski svet sprejel evropsko varnostno strategijo „Varna Evropa v boljšem svetu“, ki jo je predlagal Javier Solana, visoki predstavnik EU za SZVP. Strategija je veljavna analiza groženj za moderni svet in navaja temeljna načela zunanje in varnostne politike EU. Strategija je del celote zunanjih odnosov EU, njene zunanje in varnostne politike, in zajema celo vrsto mogočih političnih ukrepov Unije, vključno z diplomatskimi in gospodarskimi ukrepi ter ukrepi razvojne politike. Ob upoštevanju, da so se od njenega sprejetja spremenili geopolitični izzivi, je bistvenega pomena posodabljanje strategije vsakih pet let, kar naj spremlja razprava v Evropskem parlamentu in v parlamentih držav članic.
Javna podpora evropski varnosti in obrambi
Po Evrobarometru 70 % državljanov EU podpira Evropsko varnostno in obrambno politiko, saj se zavedajo, da vsem pretijo enake grožnje, kot so terorizem, organizirani kriminal ali regionalni konflikti, in menijo, da je mogoče na to odgovoriti le na evropski ravni. To podporo je treba sprejemati na bolj učinkovit načina s trenutno razpoložljivimi sredstvi in viri, saj za povečanje vojaških izdatkov v Evropi ni podpore javnosti.
Grožnje, s katerimi se sooča Unija
Svet je danes postal bolj nevaren, kot je bil pred desetimi leti. Evropska unija mora biti pripravljena prevzeti svoj del odgovornosti za zaščito svojih vrednot in interesov ter za zagotavljanje miru in stabilnosti predvsem v svojem ozemeljskem sosedstvu in, v skladu z načeli iz Ustanovne listine OZN, v drugih delih sveta.
Kot navaja strategija danes poglavitne grožnje, s katerimi so soočeni Evropska unija in njeni državljani, predstavljajo mednarodni terorizem, širjenje orožja za množično uničevanje, regionalni konflikti, razpadle države in organizirani kriminal. Pri nadaljnjem razvoju strategije bi bilo treba upoštevati tudi zaostreno tekmovanje za vodne in energetske vire v svetu, grožnje varnosti zunanjih meja Unije, širjenje konvencionalnega orožja, pa tudi naravne nesreče.
Glede boja proti mednarodnemu terorizmu, uspeha ni mogoče doseči zgolj z vojaškimi sredstvi. Potrebni so gradnja ali obnova demokratičnih institucij, socialna in gospodarska infrastruktura, dobro upravljanje in civilna družbe ter uspešen boj proti rasizmu in ksenofobiji, skupaj s celo vrsto nevojaških ukrepov, kot sta izmenjava obveščevalnih podatkov in sodelovanje policije in sodstva, zahteva pa se tudi izgradnja demokratičnih institucij, infrastrukture in civilne družbe v razpadlih ali razpadajočih državah.
Pri varovanju svojih zunanjih meja mora Unija razviti sistem integriranega upravljanja zunanjih meja Unije, ne da bi s tem omejevala spoštovanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter humanitarnega prava.
Cilji in sredstva strategije
Naloga evropske zunanje in varnostne politike je ščititi državljane Unije pred omenjenimi grožnjami, braniti upravičene interese Unije in z delovanjem v vlogi akterja, ki je globalno odgovoren za mir in demokracijo po svetu, podpirati cilje Ustanovne listine Združenih narodov.
Za izpolnjevanje te naloge mora biti Unija sposobna zagotoviti velik prispevek za svojo obrambo pred vsako dejansko in nedvoumno grožnjo ter, v skladu z načeli Ustanovne listine OZN, za izvajanje humanitarnih intervencij in reševalnih operacij, preprečevanje konfliktov in upravljanje z njimi, spodbujanje demokracije in spoštovanje človekovih pravic v drugih delih sveta ter za spodbujanje regionalnega in globalnega razoroževanja.
Unija mora biti pripravljena ukrepati pred izbruhom krize ter pri odzivanju na konflikte in grožnje sprejeti zgodnje ukrepe za preprečevanje. Pri tem utemelji svoje delovanje na Ustanovni listini Združenih narodov kot temeljnemu okviru mednarodnih odnosov.
Kot priporoča strategija, je najboljše sredstvo za doseganje teh ciljev učinkoviti multilateralizem, kar pomeni mednarodne institucije in mednarodno pravo. Unija mora izpolnjevati to nalogo predvsem na miroljuben način, z vojaškimi sredstvi pa le, če so bile vse možnosti za pogajanja popolnoma izčrpane in so se izkazale za slepo ulico. Pri opravljanju teh legitimnih nalog je treba v prvi vrsti upoštevati nedvoumno spoštovanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin državljanov znotraj in zunaj meja EU.
Parlamentarni nadzor evropske varnosti in obrambe
Obstaja potreba po parlamentarni odgovornosti za SZVP in EVOP, bodisi parlamentov držav članic, bodisi Evropskega parlamenta. Glede na to, da evropska javnost nenehno podpira zamisel evropske varnosti in obrambe, je treba povečati demokratični nadzor parlamentov držav članic in Evropskega parlamenta nad SZVP in EVOP.
Države članice bi morale podpirati parlamentarno razsežnost EVOP, v kateri gre razvoj na institucionalni in finančni vzporedno s širjenjem parlamentarnih pravic do nadzora.
Evropski parlament bi moral dati pobudo za tesnejše odnose in bolj poglobljeno izmenjavo informacij med parlamenti držav članic v zvezi z vprašanji, ki se nanašajo na EVOP, da se zagotovi ustrezen nadzor nad EVOP.
Civilno-vojaško sodelovanje
S tem, ko je Unija razvila zmogljivosti civilnega kriznega upravljanja, in s krepitvijo civilnega in vojaškega sodelovanja pri kriznem upravljanju je zagotovljena dodana vrednost razvoja EVOP, pa tudi preprečevanju konfliktov, humanitarnim intervencijam, obnovam po spopadih in vzpostavljanju miru. Nedavni poskus, da se v okviru ciljev za razvoj civilnih zmogljivosti do leta 2008 ( Civilian Headline Goal 2008) nadoknadi predhodno pomanjkanje poudarka na razvoju civilnih zmogljivosti, je korak v pravo smer.
Potencial civilne in vojaške celice ter operativnega centra, ki bodo začeli delovati 1. januarja 2007, bo imel pomembno vlogo pri razvoju pristopa Unije k celovitemu civilno-vojaškemu sodelovanju in usklajevanju. Zato je primerno, da se civilna in vojaška celica ter operativni center nadgradijo in postanejo evropski generalni štab za izvedbo civilno-vojaških misij.
Ključne zmogljivosti na področju satelitskih in letalskih obveščevalnih sistemov, povezanih telekomunikacijskih sistemov ter strateškega prevoza po morju in zraku so bistvene tako za operacije civilnega kot vojaškega kriznega upravljanja.
Krizno upravljanje
Na zahtevo predsednika Evropskega sveta in predsednika Evropske komisije je Michel Barnier, nekdanji francoski minister za zunanje zadeve in bivši komisar, maja 2006 pripravil poročilo o ustanovitvi evropske enote civilne zaščite. To poročilo je velik korak naprej za izboljšanje evropskega odzivanja na mednarodne krize v primeru naravnih nesreč, napadov velikega obsega in pandemij. Poročilo, poleg ustanovitve evropske enote civilne zaščite, zagovarja tudi oblikovanje evropskega civilnega varnostnega sveta, enotnega evropskega pristopa za predvidevanje kriz, združevanje obstoječih nacionalnih sredstev in ustanavljanje evropskih konzulatov za pomoč državljanom EU v tujini. Poročevalec meni, da bi morale države članice in Komisija prednostno obravnavati predloge iz poročila s ciljem njihovega postopnega uresničevanja.
Nadaljnje pobude za izboljšanje zmogljivosti Unije za odzivanje so še ustanova za globalno opozarjanje na nesreče in odziv nanje, ki ga ob tesnem sodelovanju Združenih narodov financira Komisija, struktura za posredovanje ob nujnih zdravstvenih primerih, ki jo je ustanovila Komisija za zagotavljanje opozoril pred pandemijami, epidemijami ter biološkimi in kemičnimi grožnjami; prizadevanja Komisije za oblikovanje postopka Skupnosti za zaščito pred nesrečami, vključno s primeri resnih terorističnih napadov; prizadevanje Sveta za hitro in učinkovito zagotavljanje sredstev EVOP, ki so na voljo v primeru nesreče, ter krizna platforme, ki jo je ustanovila Komisija, za hitrejšo izvedbo začetne stopnje misij EVOP na terenu.
Te spremembe so prispevale k nastanku „sivih območij“ glede pristojnosti Sveta in Komisije, ki so povezane z izvajanjem predvsem civilnih misij. Sprejetje instrumenta stabilnosti bi moralo pripeljati do razjasnitve, ne da bi to pustilo negativne posledice na prilagodljivosti kriznega upravljanja. Svet in Komisija bi morala še nadalje usklajevati svoja prizadevanja na tem področju.
Pravila ravnanja/usposabljanje/linija poveljevanja
Vedenje osebja na vseh operacijah EVOP ureja vrsta smernic in pravil ravnanja, v katerih je dodobra zajeto spoštovanje standardov in pravil s področja človekovih pravic. Spričo nedavnih prizadevanj Sveta bo vidik enakosti med spoloma prišel bolj do izraza v različnih politikah, programih in pobudah EVOP v prihodnosti.
Razvijajo se usmerjeni programi usposabljanja v okviru EVOP – tako strateški kot izvedbeni – za diplomatsko, vojaško in civilno osebje, strokovnemu osebju Parlamenta pa bi moralo biti omogočeno sodelovati v teh programih. Razviti so bili minimalni standardi za usposabljanje osebje, ki sodeluje v misijah EVOP na terenu. Svet bi moral skupaj s Komisijo in državami članicami še naprej delati v smeri poenotenja vseh ukrepov usposabljanja na vseh ravneh.
Poročevalec pozdravlja ustanovitev Evropske akademije za varnost in obrambo, ki je osnovan na omrežju obstoječih nacionalnih obramboslovnih akademij in pri katerem dejavno sodeluje Evropski parlament, ter poziva Svet, naj to „virtualno“ akademijo preoblikuje v resnično evropsko akademijo.
Vojaki bodo izpostavljeni nepotrebnim tveganjem, če njihova linija poveljevanja, oprema ali oborožitev ne bodo dorasle operacijam. Enote, ki se uvrstijo pod poveljstvo EU, bi morale biti ustrezno opremljene.
Evropski trg obrambne opreme, kooperativne raziskave in nadzor izvoza orožja
Zaradi različne – pogosto tudi nezdružljive – opreme in oborožitve enot, ki sodelujejo v večnacionalnih posegih, se pojavljajo dodatni stroški, učinkovitost pa se manjša. EU bi morala spodbujati ukrepe za usklajevanje opreme in oborožitve ob upoštevanju optimizacije virov in učinkovitosti večnacionalnih operacij.
Za vzpostavitev resnično enotnega evropskega trga obrambne opreme je treba omejiti uveljavljanje odstopanja za področje obrambe, ki je določeno s členom 296 Pogodbe ES. Sporočilo Komisije s pojasnili o uporabi člena 296, delo Komisije v smeri poenostavitve premeščanja obrambne opreme znotraj Skupnosti ter kodeks ravnanja pri javnih naročilih za obrambo Evropske obrambne agencije so koraki v pravo smer. Države članice bi morale pristopiti k temu kodeksu ravnanja in odpraviti prakso nadomestil in „pravičnega donosa na naložbe“.
Kooperativne varnostne in obrambne raziskave so bistvene za konkurenčnost evropske industrije. Doseči bi bilo treba večje dopolnjevanje med delom Komisije in Evropske obrambne agencije z učinkovitejšim dialogom o civilnih, varnostnih in obrambnih raziskavah v Evropi. Preseči bi bilo treba delitev, ki ločuje raziskave za civilne in za obrambne namene.
Pravilom Evropske unije o ravnanju pri izvozu orožja iz leta 1998 bi bilo treba podeliti status zakona v vseh državah članicah in na skupni osnovi sprejemati odločitve, katere države prejemnice izpolnjujejo merila, ki so določena v pravilih.
Obveščevalni podatki
Bojne skupine, ki so trenutno še v fazi razvoja, nimajo vse enakega dostopa do obveščevalnih podatkov iz zraka in iz vesolja. Podatki, ki jih zagotavljajo nacionalni satelitski obveščevalni sistemi Helios, SAR-Lupe in Cosmo-Skymed, bi morali biti na voljo vsem državam članicam na skupni osnovi. Naslednja generacija satelitskih obveščevalnih sistemov bi morala biti vključena v evropski sistem, ki bi zagotavljal podatke za vojaške in policijske namene ter za upravljanje v primeru nesreč z uporabo satelitskega središča v Torrejónu. Zračni izvidniški sistem AGS ( Airborne Ground Surveillance - nadzorovanje zemlje iz zraka), ki ga uporablja Nato, bi moral biti ravno na voljo vsem državam članicam EU, zlasti v okviru bojnih skupin EU.
Na področju telekomunikacij je treba razviti skupen sistem za poveljevanje večnacionalnim enotam. Enote vojske, policije in civilne zaščite bi morale biti opremljene v skladu z istimi tehničnimi standardi.
Slabosti v postopku odločanja EVOP in proračunski nadzor
Za politični postopek sprejemanja odločitev, ki nastopi pred odločitvijo za izvedbo misije EVOP, so značilne številne slabosti, kar se je v primeru misije v DR Kongo. Svet bi moral pregledati različne stopnje tega postopka in sprejeti potrebne ukrepe za odpravljanje teh slabosti ter se o tem ustrezno posvetovati z Evropskim parlamentom.
Evropski parlament bi moral biti pregledno udeležen pri tem. Spoštovati pa bi bilo treba tudi njegovo pravico, kot je predvidena z obstoječimi pogodbami, da vsako leto vnaprej poda mnenje o prihodnjih vidikih in možnostih SZVP in EVOP. Svet bi si moral v zvezi s SZVP in EVOP prizadevati za odprto in pregledno politiko obveščanja v odnosu do Evropskega parlamenta. Glede tega ni zadovoljiv sedanji postopek, po katerem Evropski parlament dostopa do „zaupnih dokumentov“ Sveta, saj ti v večini primerov vsebujejo le zelo splošne informacije.
Izdatki za vojaško opremo in oborožitev bi morali biti sprejeti v proračunih, ki so pod parlamentarnim nadzorom. Treba se je izogibati vzporednim proračunom, ki jih nacionalni parlamenti ali Evropski parlament ne morejo učinkovito nadzirati. Proračun Evropske unije za misije kriznega upravljanja, varovanje zunanjih meja , varnostne raziskave in za program Galileo bi bilo treba dodatno povečati. Operacije vojaškega kriznega upravljanja bi bilo treba financirati iz proračuna Evropske unije in države članice bi morale za te namene zagotoviti dodatne vire EU.
Zaradi mehanizma ATHENA in drugih ad hoc mehanizmov, financiranih s strani držav članic ali celo Evropskega razvojnega sklada, Evropski parlament ne more izvajati proračunskega nadzora nad vojaškimi operacijami v okviru EVOP. Večja preglednost je potrebna tudi v civilno-vojaških operacijah, ki spadajo v sivo območje med ad hoc mehanizmi in proračunskim financiranjem SZVP.
Uvesti bi bilo treba nove proračunske metodologije, da se poveča preglednost pri porabi proračunskih sredstev, namenjenih EVOP, in za podporo razvoju vojaških in civilnih zmogljivosti, potrebnih za izpolnjevanje ciljev evropske varnostne strategije.
V smeri varnostne in obrambne unije
EU je na poti, da se razvije v obrambno in varnostno unijo, ki bo zajemala različne vidike zunanje in notranje varnosti, boj proti mednarodnemu terorizmu ter varovanje v primeru naravnih nesreč, sestavljajo pa jo naslednji elementi: zaveza držav članic, da lahko v 60 dneh zagotovijo 60 000 vojakov in jih eno leto vzdržujejo pri operacijah ohranjanja in vzpostavljanja miru; oblikovanje 13 bojnih skupin za hitro posredovanje; razvoj zmogljivosti za civilno krizno upravljanje na področjih policijskih operacij, pravne države, civilne uprave in civilne zaščite; evropska struktura poveljevanja, ki jo sestavljajo Politični in varnostni odbor, Vojaški odbor, vojaško osebje ter civilna in vojaška celica z nastajajočim operativnim centrom; evropske orožniške sile; Evropska obrambna agencija; Europol; evropski nalog za prijetje; skupna pravila za javna naročila orožja in izvoz orožja; evropski program raziskav na področju varnosti.
Pogodba o ustavi za Evropo bo prinesla velik napredek v smeri varnostne in obrambne unije, zlasti z uradom evropskega ministra za zunanje zadeve, solidarnostno klavzulo za primere, ko države članice prizadenejo teroristični napadi, naravne nesreče ali nesreče, ki so jih povzročili ljudje, ter klavzulo o medsebojni pomoči med državami članicami v primeru oboroženega napada na ozemlje države članice.
Ta proces bi bilo treba okrepiti z naslednjimi elementi: Evropskim trgom obrambne opreme; skupnim sistemom satelitskega in zračnega obveščanja ter skupnimi telekomunikacijskimi standardi, ki so na voljo vojski, policiji in službam za varovanje v primeru nesreč; stalnimi evropskimi pomorskimi silami v Sredozemskem morju; evropskim proračunom, v katerem ne bodo zajeti le civilni, temveč tudi vojaški vidiki varnosti; namestnikom evropskega zunanjega ministra, ki bo pristojen za varnostno in obrambni politiko; pogostejšimi srečanji ministrov za obrambo EU; evropsko enoto civilne zaščite; evropskimi civilnimi mirovnimi enotami; ter z razpoložljivimi evropskimi zmogljivostmi zračnega in pomorskega prevoza za pomoč pri nesrečah, reševalne operacije in obrambne operacije. Vsi ti elementi bi morali biti podvrženi ustreznemu parlamentarnemu nadzoru, ki ga izvajajo parlamenti držav članic in Evropski parlament.
MANJŠINSKO MNENJE GUE/NGL - KONFEDERALNA SKUPINA EVROPSKE ZDRUŽENE LEVICE – ZELENE NORDIJSKE LEVICE
V poročilu ni najti zahteve po miru, namesto tega se osredotoča na priprave za militarizacijo EU. Obsojamo:
· nenehno militarizacijo SZVP, kar predstavlja globalno grožnjo;
· globalni doseg evropske varnostne strategije, kar spodbuja strategije preventivne vojne (kot v pisnem osnutku);
· namerno mešanje civilnih in vojaških misij;
· izvajanje vojaških operacij pod krinko humanitarnosti;
· oblikovanje bojnih skupin EU, orožniških sil, sil za posredovanje, samostojnih struktur poveljevanja EU, ki se zgledujejo po Natu;
· militarizacijo zunanjih meja EU in uporabo vojaških postopkov za reševanje težav beguncev;
· obstoječ sistem proračunov za vojsko, ki so skriti v civilnih proračunskih postavkah;
· izplačevanje nepoznanih zneskov Natu kot plačilo EU za uporabo struktur Nata;
· ustanovitev evropske agencije za oborožitev, ki vzpostavlja skupni trg obrambne opreme, da se okrepi vojaško-industrijski kompleks v EU;
· uporabo tekmovanja za energetske vire kot opravičila za vojaško posredovanje;
zahtevamo:
· civilno EU;
· strogo upoštevanje mednarodnega prava in Ustanovne listine ZN;
· ustanovitev agencije EU za razorožitev;
· da se izdatki namesto za vojaške namene uporabljajo za civilne namene;
· zavezujoča Pravila o ravnanju pri izvozu orožja v celotni EU.
Tobias Pflüger, Athanasios Pafilis, Willy Meyer Pleite, Jaromír Kohlíček, Erik Meijer
POSTOPEK
Naslov
Poročilo o izvajanju evropske varnostne strategije v okviru EVOP
Številka postopka
( 2006/2033(INI) )
Pristojni odbor Datum razglasitve na zasedanju
AFET 16.2.2006
Odbori, zaprošeni za mnenje Datum razglasitve na zasedanju
Odbori, ki niso dali mnenja Datum sklepa
Okrepljeno sodelovanje Datum razglasitve na zasedanju
Predlog(-i) resolucije, vključen(-i) v poročilo
Poročevalec/-ka Datum imenovanja
Karl von Wogau
25.1.2006
Nadomeščeni/-a poročevalec/-ka
Obravnava v odboru
24.4.2006
4.5.2006
20.6.2006
12.7.2006
4.10.2006
Datum sprejetja
5.10.2006
Izid končnega glasovanja
za
proti
vzdržani
30
9
0
Poslanci, navzoči pri končnem glasovanju
Bastiaan Belder, Elmar Brok, Simon Coveney, Véronique De Keyser, Giorgos Dimitrakopoulos, Camiel Eurlings, Alfred Gomolka, Richard Howitt, Ioannis Kasoulides, Bogdan Klich, Helmut Kuhne, Vytautas Landsbergis, Willy Meyer Pleite, Francisco José Millán Mon, Annemie Neyts-Uyttebroeck, Baroness Nicholson of Winterbourne, Raimon Obiols i Germà, Cem Özdemir, Tobias Pflüger, Hubert Pirker, Bernd Posselt, Michel Rocard, Raül Romeva i Rueda, György Schöpflin, Gitte Seeberg, Marek Siwiec, Hannes Swoboda, István Szent-Iványi, Charles Tannock, Geoffrey Van Orden, Ari Vatanen, Karl von Wogau, Luis Yañez-Barnuevo García
Namestniki, navzoči pri končnem glasovanju
Alexandra Dobolyi, Árpád Duka-Zólyomi, Jaromír Kohlíček, Erik Meijer, Jean Spautz
Namestniki (člen 178(2)), navzoči pri končnem glasovanju
Viktória Mohácsi, José Javier Pomés Ruiz
Datum predložitve
18.10.2006
Pripombe (na voljo samo v enem jeziku)
...
