KONČNO
A6-0416/2006
27.11.2006
POROČILO
o diskriminaciji mladih žensk in deklet pri izobraževanju
(2006/2135(INI))
Odbor za pravice žensk in enakost spolov
Poročevalka:
Věra Flasarová
PE 378.655v03-00
VSEBINA
PREDLOG RESOLUCIJE EVROPSKEGA PARLAMENTA.....................................................3
OBRAZLOŽITEV.......................................................................................................................9
POSTOPEK..............................................................................................................................12
PREDLOG RESOLUCIJE EVROPSKEGA PARLAMENTA
o diskriminaciji mladih žensk in deklet pri izobraževanju
( 2006/2135(INI) )
Evropski parlament,
– potrjujoč načela, opredeljena v členih 2, 3(2), 13, 137(1)(i) in 141 Pogodbe ES,
– ob upoštevanju Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, razglašene leta 2000, in zlasti člena 23 Listine,
– ob upoštevanju Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin iz leta 1950,
– ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 1. junija 2005 z naslovom Nediskriminacija in enake možnosti za vse - okvirna strategija ( KOM(2005)0224 ),
– ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 19. februarja 2004 ( KOM(2004)0115 ) in 14. februarja 2005 ( KOM(2005)0044 ) o enakosti med moškimi in ženskami,
– ob upoštevanju Priporočila Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. februarja 2006 o nadaljnjem evropskem sodelovanju pri zagotavljanju kakovosti v visokem šolstvu (2006/143/ES)
UL L 64, 4.3.2006, str. 60. ,
– ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 5. februarja 2003 z naslovom „Vloga univerz v Evropi znanja“ ( KOM(2003)0058 ),
– ob upoštevanju Priporočila Sveta z dne 24. septembra 1998 o evropskem sodelovanju pri zagotavljanju kakovosti v visokem šolstvu (98/561/ES)
UL L 270, 7.10.1998, str. 56. ,
– ob upoštevanju priporočil Sveta Evrope ter zlasti resolucije in akcijskega načrta, sprejetih na šesti evropski ministrski konferenci o enakosti med ženskami in moškimi v Stockholmu 8.–9. junija 2006,
– ob upoštevanju ministrske deklaracije iz Aten, pripravljene na Evropski konferenci o ženskah na vodilnih položajih leta 1992, ki navaja, da „ženske pomenijo polovico potencialnih talentov in spretnosti človeštva“.
– ob upoštevanju ministrske izjave s konference ministrov o enakosti med spoloma, ki je bila 4. februarja 2005 v Luksemburgu,
– ob upoštevanju Splošne deklaracije Združenih narodov o človekovih pravicah z dne 10. decembra 1948,
– ob upoštevanju razvojnih ciljev tisočletja (MDG), zlasti tretjega cilja o spodbujanju enakosti med spoloma in povečevanju moči žensk kot predpogoj za, med drugim, doseganje enakosti na vseh ravneh izobraževanja in na vseh področjih dela,
– ob upoštevanju Opcijskega protokola k Konvenciji ZN o odpravi vseh oblik diskriminacije žensk (CEDAW), sprejetega leta 1999, ki določa, da lahko osebe ali skupine oseb pod zakonodajo države pogodbenice, ki trdijo, da so žrtve kršitve katere koli pravice, navedene v konvenciji, ki jo zakrivi ta država pogodbenica, predložijo sporočila Odboru za odpravo diskriminacije žensk,
– ob upoštevanju Četrte svetovne konference o ženskah, ki je potekala septembra 1995 v Pekingu, deklaracije in izhodišč za ukrepanje, sprejetih v Pekingu, ter naknadnih končnih dokumentov, sprejetih na posebnih zasedanjih Združenih narodov Peking +5 in Peking +10, o nadaljnjih ukrepih ter pobudah za izvajanje Pekinške deklaracije, sprejete 9. junija 2000, in Izhodišč za ukrepanje, sprejetih 11. marca 2005,
– ob upoštevanju dokumenta Enakost med ženskami in moškimi: prispevek k organizaciji dejavnosti na evropski ravni za leti 2004–2005,
– ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 7. junija 2000 z naslovom Na poti k okvirni strategiji Komisije za enakost med spoloma (2001-2005) ( KOM(2000)0413 ),
– ob upoštevanju poročila ter govorov Odbora za kulturo in izobraževanje ter Odbora za pravice žensk in enakost spolov,
– ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 1. marca 2006 z naslovom Načrt za enakost med ženskami in moškimi 2006-2010 ( KOM(2006)0092 ),
– ob upoštevanju UNESCOVIH poročil o globalnem spremljanju izobraževanja za vse za leta 2003/2004, 2005 in 2006,
– ob upoštevanju svojih resolucij z dne 28. aprila 2005 o položaju Romov v Evropski uniji
UL C 45 E, 23.2.2006, str. 129. in dne 1. junija 2006 o položaju romskih žensk v Evropski uniji
Sprejeta besedila, 1.6.2006, P6_TA(2006)0244 . ,
– ob upoštevanju izjave o desetletju vključevanja Romov 2005-2015, podpisane 2. februarja 2005 v Sofiji,
– ob upoštevanju člena 45 Poslovnika,
– ob upoštevanju poročila Odbora za pravice žensk in enakost spolov ( A6‑0416/2006 ),
A. ker statistika držav članic kaže, da manjši delež žensk od moških pridobi podiplomsko izobrazbo, in ker poročila navajajo, da se manj žensk kot moških odloči za vseživljenjsko učenje na račun različnih omejitev, povezanih s spolom,
B. ker je gospodinjstvo in skrb za družino še vedno v večji meri v rokah žensk in ker jim zaradi tega ostane manj časa za nadaljnje usposabljanje in vseživljenjsko učenje,
C. ker je dostop do izobraževanja, zlasti višjega izobraževanja, otežen zlasti za mlade iz družin z nizkimi dohodki, kar krepi tradicionalno dajanje prednosti izobraževanju fantov,
D. ker je bistven dosežek pri enakosti spolov v izobraževanju povezan predvsem s pozitivnim kvantitativnim razvojem tj. večanjem števila žensk, ki jim je omogočen dostop do vseh ravni izobraževanja, brez ustreznega kvalitativnega razvoja kar zadeva izbiro smeri študija in specializacije, predvsem zaradi družbenega prepričanja in tradicionalne vloge spolov,
E. ker je izobraževanje pomembna evropska vrednota, temeljna pravica in ključni instrument za socialno vključevanje; ker izzivi in nekateri predsodki o izobraženih ženskah še vedno obstajajo v družbi in ker izobražene ženske pogosto nimajo možnosti za izpolnitev svojega potenciala v poklicnem in javnem življenju,
F. ker v nekaterih kulturah še vedno obstajajo tradicionalni in verski predsodki, ki omejujejo dostop deklet in mladih žensk do izobraževanja,
G. ker mediji nenehno ohranjajo stereotipe o spolih, zaradi česar se krepi tradicionalna podoba žensk,
H. ker je dostop do izobraževanja za dekleta in mlade ženske iz narodnostnih manjšin, zlasti iz romske manjšine, ali za dekleta in mlade ženske iz skupin priseljencev še posebno omejen in/ali ga pogosto zaznamuje diskriminacija in segregacija v šolah, vključno z dopolnilnimi učnimi programi z manj sredstvi, nemotiviranim in neizučenim osebjem, slabo infrastrukturo ter neprimernimi izobraževalnimi programi ter metodami preverjanja znanja,
I. ker mnoge države članice nimajo ustrezno financiranih proračunov za izobraževanje in ker obenem večinoma poučujejo ženske,
1. poudarja, da je izobraževanje in usposabljanje deklet in žensk človekova pravica in bistveni element za uživanje vseh ostalih socialnih, gospodarskih, kulturnih in političnih pravic;
2. pozdravlja dejstvo, da v povprečju osem od desetih deklet, ki študirajo na visokošolskih zavodih v državah članicah, konča študij, ter da statistika kaže enake možnosti za oba spola v zvezi s pridobivanjem višje izobrazbe in vsekakor višjo raven motivacije med ženskami, če niso omejene na podlagi spola;
3. poudarja, da v izobraževanju in raziskovanju po številu diplomira več žensk kot moških (59%), vendar njihovo število ustaljeno upada tekom napredovanja po karierni lestvici, od 42% doktorjev znanosti do zgolj 15% rednih profesorjev;
4. pozdravlja dejstvo, da je bilo kot del načrta tisočletja ZN za zmanjšanje neenakosti med spoloma v smislu dostopa do izobrazbe sprejetih več praktičnih ukrepov in da se je o vprašanju enakega dostopa do izobrazbe za oba spola javno razpravljalo v državah članicah;
5. pozdravlja reformo univerzitetnega izobraževalnega sistema, ki temelji na lizbonski strategiji in je povezana zlasti s vseživljenjskim učenjem, ki mladim ženskam zagotavlja možnost nadaljnjega izobraževanja;
6. pozdravlja poročilo Komisije o kakovosti šolskega izobraževanja, objavljeno leta 2000, ki analizira 16 kazalnikov, vključno z dostopom do izobrazbe z vidika spola;
7. pozdravlja načrtovano ustanovitev inštituta za enakost med spoloma, katerega dejavnosti morajo vključevati spremljanje položaja v zvezi z dostopom do izobrazbe za oba spola v posameznih državah članicah in po svetu;
8. priporoča, da se na osnovi ocene podatkov, ločenih glede na spol, ovrednoti politika na področju enakega dostopa do izobraževanja, da bi bolje poudarili in odstranili neenakosti, ki obstajajo pri dostopanju in pridobivanju nekaterih višjih akademskih kvalifikacij, vključno na podiplomski ravni in v znanstvenem raziskovanju kot tudi na področju vseživljenjskega učenja;
9. poziva države članice, da olajšajo dostop do izobraževanja ženskam in moškim, ki skrbijo za otroke, in staršem, ki so prekinili proces pridobivanja kvalifikacij, da bi imeli otroke;
10. priporoča dialog s socialnimi partnerji, da bi jih spodbudili k ustvarjanju ugodnih pogojev za boljši dostop do izobraževanja in vseživljenjskega učenja za ženske, ki so prekinile svoje usposabljanje in ženske, ki imajo malo kvalifikacij;
11. opozarja na dejstvo, da razlika v plačilu med ženskami in moškimi ostaja na nesprejemljivo visoki ravni in da ni bistvenih znakov, da se bo zmanjšala; opozarja, da ženske v povprečju zaslužijo 15% manj kot moški, kar je posledica neupoštevanja zakonodaje o enakem plačilu ter številnih strukturnih neenakosti kot so segregacija na trgu delovne sile, razlike v vzorcih dela, dostop do izobraževanja in usposabljanja, pristranski sistemi ocenjevanja in plačil ter stereotipi;
12. poziva Komisijo in države članice, da uporabijo vsa razpoložljiva sredstva za odpravo splošnih stereotipov, ki diskriminirajo ženske na delovnem mestu, kar je posebej razvidno na področju znanosti in tehnologije, kjer je žensk zelo malo, in da posebno pozornost namenijo vprašanjem enakosti med spoloma ter redno ocenjujejo podatke;
13. poziva države članice, da spodbujajo dostop žensk do odgovornih položajev in položajev odločanja v javnih in zasebnih podjetjih, s posebnim poudarkom na akademskih mestih;
14. poziva Komisijo, da v svojih odnosih s tretjimi državami in zlasti v sosedskih politikah in politikah razvoja in pomoči spodbudi načela enakosti in enakega dostopa deklet do izobraževanja;
15. poziva države članice, da okrepijo vlogo učiteljic na višjih ravneh izobraževalnega sistema in v centrih za odločanje o vprašanjih izobraževanja, kjer so njihovi moških kolegi še vedno v večini;
16. poudarja, da je treba reformirati učne programe na vseh ravneh izobraževanja in vsebino šolskih učbenikov; priporoča, da se usposabljanje učiteljev in drugih zaposlenih na področju izobraževanja usmeri k izpolnjevanju zahtev uravnotežene politike enakosti med spoloma ter da postanejo vprašanja enakosti med spoloma del usposabljanja na pedagoških in drugih fakultetah;
17. priporoča, da Komisija in države članice izvajajo politiko narodnostnih, etničnih in kulturnih manjšin, zlasti romske manjšine, ki omogoča dostop do kakovostnega izobraževanja ter enake pogoje pri izobraževanju za fante in dekleta, s predšolskimi in osnovnošolskimi programi vred, in da namenijo posebno pozornost večkulturnemu pristopu, ki olajša vključevanje mladih žensk in deklet iz manjšinskih in priseljenskih skupin v običajen sistem izobraževanja, z namenom bojevati se proti dvojni diskriminaciji;
18. poziva Svet, Komisijo in države članice, da sprejmejo vse potrebne ukrepe za zaščito pravic priseljenih žensk in deklet in za boj proti diskriminaciji, s katero se soočajo v svojih izvornih skupnostih, tako da zavrnejo vse oblike kulturnega in verskega relativizma, s katerim so kršene temeljne pravice žensk;
19. priporoča, da države članice podpirajo osveščenost o enakem dostopu do izobrazbe na vseh ravneh, zlasti v ranljivih skupnostih, z namenom odprave vseh oblik predsodkov, ki vplivajo na dostop deklet in mladih žensk do izobraževanja;
20. priporoča državam članicam, da prilagodijo svoje programe študija potrebam mladih, ki delajo, in potrebam tistih, predvsem mladih žensk in deklet, ki skrbijo za majhne otroke ali so na materinskem dopustu; meni, da današnje tehnične možnosti omogočajo ustrezne rešitve;
21. poziva, da se vloži več napora v prepoznavanje inteligentnih deklet ali mladih žensk in da se jim nudi boljšo podporo;
22. pozdravlja izvajanje in uporabo izobraževalnih programov, ki se financirajo s sredstvi EU ter iz drugih virov, vključno z neprofitnim sektorjem, v korist izobrazbe deklet in mladih žensk iz socialno prikrajšanih družin; pozdravlja zlasti uporabo obstoječih programov in podpornih skladov ter tudi iskanje novih oblik financiranja; hkrati poudarja, da je treba v vseh državah članicah zaradi prihodnosti več vložiti v izobrazbo mladih;
23. predlaga, da države članice uporabijo načelo enakosti med spoloma pri pripravi svojih proračunov in s tem poravnajo krivice, nastale glede na spol, kar bo koristilo predvsem področju izobraževanja;
24. priporoča državam članicam, naj izoblikujejo in spremljajo nacionalne izobraževalne politike, ki vsem dekletom in fantom omogočajo začetek, nadaljevanje in zaključek obveznega šolanja, kar zagotavlja, da ostanejo v šoli dokler ne dosežejo najnižje zakonsko določene starosti za vstop na trg dela;
25. poudarja bistveno potrebo po natančni oceni statističnih podatkov o vprašanjih enakosti med spoloma in drugih vidikih večstranske diskriminacije, kot je etničnost, zlasti če se statistični podatki v zvezi z otroki in mladimi vedno ne razlikujejo glede na spol; meni, da mora biti to med drugim ena od nalog novega inštituta za enakost med spoloma;
26. poziva države članice, naj spodbujajo pozitivno predstavitev spolov v medijih tako, da postavljajo v ospredje dostojanstveno podobo žensk in moških brez predsodkov in izkrivljenih podob, ki povzročijo prikrajšanje ali podcenjevanje enega ali obeh spolov;
27. poudarja potrebo po prilagoditvi novih tehnologij na področju usposabljanja za potrebe žensk po izobraževanju, na primer možnost učenja na daljavo z računalniško tehnologijo;
28. poziva države članice in Komisijo, naj v okviru lizbonske strategije sprejmejo ukrepe za odpravo razkoraka med spoloma na digitalnem področju, kar bo omogočilo razširitev informacijske družbe z ukrepi za spodbujanje enakosti med ženskami in moškimi, ukrepi za zagotovitev lažjega dostopa žensk, s pospeševanjem pridobivanja e-zmožnosti, izvajanjem programov, v okviru katerih so predvideni posebni ukrepi za vključitev žensk iz ranljivih skupin ter za izravnavo neravnovesja med mesti in podeželjem;
29. priporoča državam članicam, da razvijejo bolj prilagodljivo izobraževanje za odrasle in programe za vseživljenjsko učenje, tako da bi lahko ženske in matere nadaljevale svoje izobraževanje v programih, ki ustrezajo njihovemu razporedu dela, kar bi ženskam omogočilo boljši dostop do izobraževanja in možnost sodelovanja v drugačnih izobraževalnih programih, tako da bi lahko postale bolj neodvisne in bi lahko pomembno sodelovale v družbi ter nadalje spodbujale enakost med spoloma;
30. naroča svojemu predsedniku, da pošlje to resolucijo Svetu in Komisiji.
OBRAZLOŽITEV
Širitev Evropske unije nima le socialnega, kulturnega in ekonomskega vidika, ampak je tudi izziv glede reševanja težav v zvezi z neenakostjo med spoloma v različnih evropskih regijah. Reševanje teh vprašanj je ena od prednostnih nalog lizbonske strategije. V poročilu se bom osredotočila na pomen, ki ga imata pridobitev izobrazbe in njeno poglabljanje skozi vse življenje, s čimer se uresniči potencial posameznika v družbi. Čeprav je bilo že zdavnaj dokazano, da ženske in dekleta pri izobraževanju niso nič manj sposobna od moških in fantov, so iz številnih razlogov prikrajšane pri dostopu do izobrazbe, zlasti do višje izobrazbe in vseživljenjskega učenja. Ti razlogi pogosto veljajo za naravne in so povezani z biološko zgradbo žensk. Vseeno je evropska družba kulturno in gospodarsko dovolj razvita, da ima na voljo ukrepe, ki lahko znatno ali povsem odpravijo objektivne ovire, ki izhajajo iz biološke in družinske vloge žensk, da ne omenjam ovir, ki nastanejo zaradi globoko zakoreninjene tradicije in verskih predsodkov ali predsodkov na podlagi spola.
A. Osnovni podatki o dostopu mladih žensk in deklet do izobrazbe
Diskriminacijo mladih žensk in deklet pri dostopu do izobrazbe z vidika enakih možnosti za oba spola povzroča sedem glavnih dejavnikov: (1) ekonomski razlogi v socialno prikrajšanih družinah, ki dajejo prednost izobrazbi fantov; (2) predsodki na podlagi spola pri izbiri študijske smeri; (3) objektivni razlogi na podlagi spola, ki ovirajo dokončanje študija; (4) razlogi na podlagi spola, ki mladim ženskam preprečujejo, da bi z nadaljnjim študijem pridobile višjo stopnjo izobrazbe; (5) predsodki družbe do izobraženih žensk; (6) nižja raven poklicnega priznavanja žensk z visoko izobrazbo; (7) verski predsodki, ki ženskam v nekaterih državah preprečujejo uresničevanje potenciala v družbi; (8) težave pri dostopu deklet in mladih žensk, ki izhajajo iz priseljenskih družin ali pripadajo etničnim ali narodnostnim manjšinam, do izobrazbe.
Leta 2004 je v državah članicah EU študij na visokošolskih zavodih v povprečju končalo osem od desetih deklet. To je več kot pri fantih, ki so bili uspešni le v treh četrtinah primerov, kar dokazuje, da dekleta in mlade ženske pri izobraževanju niso nič manj motivirane ali sposobne od fantov in mladih moških. Vendar pa upada delež deklet in mladih žensk, ki nadaljujejo izobraževanje ali se odločijo za akademsko kariero. Čeprav je na univerzitetnem študiju 59 % žensk in 41 % moških, je med vsemi, ki so pridobili doktorski naziv, le 43 % žensk, profesorski naziv pa med vsemi kandidati pridobi zgolj 15 % žensk. Ti podatki kažejo na izrazito neenakost med spoloma glede vseživljenjskega učenja. Podobno je pri nadaljevanju izobraževanja po dokončanem univerzitetnem študiju za ženske zunaj akademske sfere, kar potrjuje, da imata oba pojava enak vzrok, ki je zakoreninjen v dolgotrajni neenakosti med spoloma.
„Naravni razlogi“, ki omejujejo dostop žensk do višje izobrazbe, akademskih kvalifikacij in vseživljenjskega učenja, vključujejo materinstvo in skrb za družino. Označevanje teh dveh odlik kot objektivnih ovir izhaja iz tradicionalno napačnega razumevanja enakih možnosti, ki velja za skoraj vse države članice EU in ga je moč najti po vsem svetu. Poleg tega tako razmišljajo tako moški kot ženske.
Zanimanje žensk za nadaljevanje izobraževanja se v nekaterih primerih zmanjša zaradi skrbi za otroke in družino. Veliko žensk, ki prekinejo študij zaradi otrok, povsem opusti željo, da bi se še naprej izobraževale.
Kljub politiki EU, katere cilj je izboljšati socialni položaj družin, je še vedno velik odstotek takih, ki zaradi svojega položaja nimajo možnosti, da bi svoji otrokom omogočile visoko izobrazbo. Socialnih ovir na žalost ni vedno mogoče odpraviti z državno pomočjo ali finančnimi sredstvi EU v obliki štipendij, študijske pomoči, posojil in drugih vrst podpore. Med socialno prikrajšanimi družinami še vedno prevladuje mnenje, da je izobrazba razkošje, ki si ga ne morejo privoščiti. Zaradi ohranjanja tradicionalnih predsodkov do obeh spolov imajo fantje pogosto prednost pred dekleti.
Pri izbiri študijske smeri je veliko predsodkov glede „naravne“ nagnjenosti obeh spolov, po kateri naj bi bili fantje in moški bolj tehnično usmerjeni kot dekleta. Tako še vedno obstajajo študijska področja, na katerih en spol prevladuje na škodo drugega. To stališče slabo vpliva tudi na kasnejšo izbiro zaposlitve, saj še vedno obstajajo številni stereotipi o tem, katere službe so "primerne" za moške in katere za ženske.
Razen tega je razširjeno prepričanje, da so „tipično“ ženske službe slabše plačane. Ta stereotip velja za poklice, kot sta medicinska sestra ali učiteljica v osnovni ali srednji šoli. Takšna neenakost med spoloma je značilna za veliko poklicev.
Eden od večjih problemov, ki vodi v diskriminacijo žensk in deklet v izobraževanju, je položaj izobraženih in kvalificiranih žensk v poklicnem okolju. Na delovnem mestu imajo moški občutek, da jih ženske, ki so sposobne opravljati vodilno vlogo, ogrožajo. To je povezano tudi s tradicionalnim razmišljanjem, da moški preživljajo družino in zato več zaslužijo. Ženska, ki se v poklicnem okolju poteguje za višji položaj in s tem za višjo plačo, krši pravila in moškim jemlje zaslužek.
Podoben problem je povezan s položajem izobraženih in uspešnih žensk v družini. Tudi na tem področju pogosto prevladuje mnenje, da je od obeh partnerjev uspešnejši moški. Celo veliko ženskam se zdi ta vzorec naraven, razen tega se raje izogibajo težavam. Tovrstna nesoglasja med partnerjema so pogosto skrita in zato toliko resnejši vzrok za krhanje odnosov. Ženske se znajdejo v težkem položaju, ki ga pogosto rešijo tako, da se odpovejo karieri in nadaljnjemu izobraževanju.
Čeprav v EU ni pravnih omejitev glede dostopa do izobrazbe za mlade ženske in dekleta, se ovire pojavljajo tam, kjer obstajajo verska tradicija in dogmatične zahteve, ali tam, kjer je tradicionalna neenakost med spoloma globlje zakoreninjena. Ti vidiki so posebej izraziti na podeželskih območjih Evrope, v regijah z močnim verskim predznakom in v državah, kjer vprašanju enakih možnosti še ni bilo namenjene dovolj pozornosti.
Eden od dejavnikov, ki omejujejo dostop do izobrazbe, je mobilnost študentov. Studying, particularly at a higher education establishment, often involves unavoidable travelling, meaning that here, too, factors come into play that put girls and young women at a disadvantage compared with boys and men. In many European countries it is still difficult for women and girls to travel alone in society as freely as boys and men. Women and girls can be viewed as an object of sexual interest or can be the victims of violence.
Dekleta in mlade ženske, ki pripadajo skupinam priseljencev ali etničnim ali narodnostnim manjšinam, imajo omejen dostop do izobrazbe. Na to pogosto vplivajo kvantitativni dejavniki, povezani s številom izobraževalnih zavodov, ki omogočajo izobrazbo v jezikih teh skupin, zato to ne dokazuje neposredne diskriminacije. Vseeno so pripadniki teh skupin nekoliko jezikovno prikrajšani, če obiskujejo šole, v katerih se uporablja zanje tuj jezik. Takšne težave so značilne zlasti za romsko prebivalstvo v nekaterih državah članicah EU, v katerih romski otroci ne morejo uporabljati svojega jezika pri učenju, ker ni vzpostavljen izobraževalni sistem za Rome.
B. Politika Skupnosti glede diskriminacije mladih žensk in deklet v zvezi z njihovim dostopom do izobrazbe
Enakost med moškimi in ženskami je temeljno načelo prava Skupnosti, opredeljeno v členih 2 in 3(2) Pogodbe ter uveljavljeno s sodno prakso Sodišča Evropskih skupnosti. Po Pogodbi sodi enakost med moškimi in ženskami med posebne naloge ter cilje Skupnosti, Skupnost pa mora dejavno spodbujati to enakost na vseh področjih delovanja.
Komisija je med drugim objavila tudi "Časovni načrt za doseganje enakosti med ženskami in moškimi 2006–2010". V petem poglavju je omenjena odprava spolnih stereotipov v izobraževanju, usposabljanju in kulturi. Iz tega dokumenta je razvidno, da se v državah članicah EU nadaljuje trend premagovanja splošnih stereotipov glede enakih možnosti na delovnem mestu. V skladu s tem poročilom mora politika EU upoštevati dejstvo, da je treba spolne stereotipe preprečevati že od začetka, vključno z diskriminacijo deklet in mladih žensk v izobraževanju. Politiko enakih možnosti je zato treba začeti uresničevati že v šolskem okolju in pri družinski vzgoji. The training of teachers and education workers at teacher-training and other faculties should be adapted to this end. In preparing future teachers for professional life, greater emphasis should be placed on gender issues. Sistem izobraževanja in usposabljanja mora mladim zagotoviti ustrezno in uravnoteženo izobrazbo ne glede na spol, vprašanje spola pa se mora izražati tudi v tem, kako je zastavljena vsebina, ter v zasnovi učbenikov za vse vrste šol in učnih načrtov.
To poročilo se osredotoča na najbolj opazne vidike možne diskriminacije deklet in mladih žensk v zvezi z njihovim dostopom do izobrazbe. Poročevalka se zaveda, da EU ni homogena celota, kar zadeva pristop do vprašanj enakosti med spoloma in njihovo razumevanje, pri čemer ti različni pristopi izvirajo iz kulturnih in verskih tradicij. Medtem ko bodo te regionalne razlike postopoma izginile zaradi pozitivnega razvoja v vseh državah članicah EU, se bodo z bližnjim pristopom novih držav članic spet povečale. Zlasti te nove države članice bodo vsekakor prinesle nove in zapletene poglede na vprašanja enakosti med spoloma, ker bodo to večinoma države, na katere vpliva težaven kulturni in verski položaj na Balkanu. Poročevalka zato meni, da bodo primerne rešitve glede enakosti med spoloma, nenazadnje na področju izobraževanja, v Evropski uniji vedno bolj pomembne.
POSTOPEK
Naslov
Diskriminacija mladih žensk in deklet pri izobraževanju
Št. postopka
2006/2135(INI)
Pristojni odbor Datum razglasitve dovoljenja na zasedanju
FEMM 15.6.2006
Odbori, zaprošeni za mnenje Datum razglasitve na zasedanju
CULT 15.6.2006
Odbori, ki niso dali mnenja Datum sklepa
CULT 12.7.2006
Poročevalec/-ka Datum imenovanja
Věra Flasarová 24.4.2006
Nadomeščeni/-a poročevalec/-ka
Obravnava v odboru
12.9.2006
4.10.2006
13.11.2006
Datum sprejetja
13.11.2006
Izid končnega glasovanja
+
-
0
22
0
0
Poslanci, navzoči pri končnem glasovanju
Edit Bauer, Hiltrud Breyer, Maria Carlshamre, Ilda Figueiredo, Věra Flasarová, Lívia Járóka, Piia-Noora Kauppi, Rodi Kratsa-Tsagaropoulou, Siiri Oviir, Marie Panayotopoulos-Cassiotou, Marie-Line Reynaud, Teresa Riera Madurell, Raül Romeva i Rueda, Amalia Sartori, Eva-Britt Svensson, Anne Van Lancker, Corien Wortmann-Kool, Anna Záborská
Namestniki, navzoči pri končnem glasovanju
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg, Anna Hedh, Zita Pleštinská
Namestniki (člen 178(2)), navzoči pri končnem glasovanju
Albert Deß
Datum predložitve
27.11.2006
Pripombe (na voljo samo v enem jeziku)
