KONČNO
A6-0014/2004
12.10.2004
POROČILO
o Letnem poročilu Evropske centralne banke za leto 2003
(2004/2144(INI))
Odbor za ekonomske in monetarne zadeve
Poročevalec:
Alain Lipietz
PE 347.011
VSEBINA
PREDLOG RESOLUCIJE EVROPSKEGA PARLAMENTA.....................................................3
OBRAZLOŽITEV.......................................................................................................................7
POSTOPEK..............................................................................................................................11
PREDLOG RESOLUCIJE EVROPSKEGA PARLAMENTA
o Letnem poročilu Evropske centralne banke za leto 2003
( 2004/2144(INI) )
Evropski parlament ,
– ob upoštevanju Letnega poročila Evropske centralne banke za leto 2003,
– ob upoštevanju člena 113 Pogodbe ES,
– ob upoštevanju člena 15 Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke,
– ob upoštevanju svoje resolucije z dne 2. aprila 1998 o demokratični odgovornosti v tretji fazi Evropske in monetarne unije (EMU)
UL C 138, 4.5.1998, str. 177. ,
– ob upoštevanju svoje resolucije z dne 3. julija 2003 o Letnem poročilu Evropske centralne banke za leto 2002
2 UL C 74 E, 24.3.2004, str. 867. 2 ,
– ob upoštevanju svoje resolucije z dne 26. februarja 2004 o stanju evropskega gospodarstva, poročilo o okvirnih smernicah za gospodarsko politiko
3 P5_TA(2004)0116 3 ,
– ob upoštevanju svoje resolucije z dne 22. aprila 2004 o priporočilu Komisije za spremembe v letu 2004 okvirnih smernic gospodarske politike držav članic in Skupnosti (za obdobje od 2003 do 2005)
4 P5_TA(2004)0378 4 ,
– ob upoštevanju poročila Računskega sodišča z dne 14. in 15. januarja 2004 o reviziji operativne učinkovitosti upravljanja Evropske centralne banke za proračunsko leto 2002
5 UL C 45, 20.2.2004, str. 27. 5 ,
– ob upoštevanju sklepov Evropske centralne banke z dne 19. februarja 2004
6 UL L 80, 18.3.2004, str. 33. 6 in 17. junija 2004
7 UL L 230, 30.6.2004, str. 61. 7 o sprejetju poslovnika Evropske centralne banke in razširjenega sveta Evropske centralne banke,
– ob upoštevanju spomladanskih gospodarskih napovedi Komisije za leto 2004
– ob upoštevanju členov 106 in 112(1) svojega Poslovnika,
– ob upoštevanju poročila Odbora za ekonomske in monetarne zadeve ( A6‑0014/2004 ),
A. ker sta Evropska centralna banka (ECB) in Evropski sistem centralnih bank (ESCB) povsem neodvisna,
B. ker je glavni cilj Evropske centralne banke (ECB) in Evropskega sistema centralnih bank (ESCB) ohranitev stabilnosti cen in podpiranje splošne ekonomske politike Evropske skupnosti, kot to določa člen 2 Pogodbe,
C. ker je leta 2003 prišlo do močnega zasuka v mednarodnem gospodarstvu, v glavnem zaradi Združenih držav Amerike in Azije (svetovna rast BDP: 3,7 %),
D. ker je v letu 2003: BDP EU zrasel le za 0,8 %, BDP območja evra pa za 0,4 %; inflacija v območju evra je dosegla zgodovinsko nizke vrednosti (na 2,1 % z 2,3 % leta 2002); presežna likvidnostna sredstva, ki so se akumulirala zaradi močne rasti M3 v višini 7,1 %, medtem ko je bila ciljna stopnja Evropske centralne banke 4,5 %; poslabšanje proračunskega stanja je še naprej dosegalo povprečni primanjkljaj v višini 2,7 % BDP območja evra (2,3 % v letu 2002); posojila zasebnemu sektorju so se občutno povečala in nezaposlenost je ostala nespremenjena,
E. ker je Evropska centralna banka 8. maja 2003 oznanila, da je njena ciljna stopnja inflacije (HICP) „v srednjeročnem obdobju pod 2 %, vendar blizu 2 %“,
F. ker je v členu 10 Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke zapisano, da Svetu Evropske centralne banke za sprejemanje odločitev ni potrebno glasovati, ker torej ta člen le razjasnjuje glasovalne postopke ,
G. ker člen 10.4 tega protokola določa, da so postopki srečanj zaupni, vendar se Svet Evropske centralne banke lahko odloči, da sklepe razprav javno objavi,
H. ker od 1. maja 2004: širitev EU predstavlja pomembne izzive za evropsko monetarno unijo, Evropsko centralno banko in Evropski sistem centralnih bank; nacionalne centralne banke novih držav članic so podpisale Sporazum centralnih bank o mehanizmu menjalnih tečajev (ERM II),
I. ker so se estonska krona, litovski litas in slovenski tolar 28. junija 2004 pridružili mehanizmu menjalnih tečajev ERM II,
J. ker so se v nekaterih državah članicah začele razprave o koristnosti evrokovancev malih vrednosti in se je pojavil strah, da bi se opustitev njihove rabe lahko odrazila v dvigu inflacije zaradi prakse neprimernega zaokroževanja.,
1. pozdravlja novega predsednika ECB;
2. meni, da se lahko EMU po petih letih oceni kot uspešen, v veliki meri po zaslugi dela ECB in njenega predhodnika, Evropskega monetarnega inštituta;
3. izraža zadovoljstvo, da se ECB povsem zaveda (Letno poročilo 2003, poglavje 5) svoje odgovornosti do javnosti in Evropskega parlamenta, v zvezi z različnimi cilji, določenimi v pogodbah;
4. pozdravlja zgodovinsko nizke obrestne mere na območju evra; verjame, da se je ECB pravilno odzvala na ekonomski in finančni razvoj v letu 2003; poudarja, da je treba spremljati hitrost, s katero se trgi odzivajo na njene odločitve oziroma jih ne upoštevajo;
5. ugotavlja, da banke postopnega zniževanja obrestnih mer niso vedno prenesle na stranke, če pa so ga, je bilo to narejeno z občutnim časovnim zamikom;
6. meni, da relativno šibka gospodarska dejavnost na območju evra v letu 2003 ni posledica pomanjkanja zaupanja v stabilnost valute, temveč je rezultat pomanjkanja strukturnih reform, pa tudi prekratkega delovnega časa v primerjavi z drugimi deli sveta;
7. pozdravlja odločitev ECB o stopnji inflacije „pod 2 %, a blizu 2 %“, sprejeto dne 8. maja 2003, kot znak politike ECB za zagotavljanje monetarne stabilnosti brez sprejemanja deflacijskih ukrepov;
8. meni, da je ECB z denarno politiko v letu 2003 podpirala cilje polne zaposlenosti, določene na srečanju Evropskega sveta 23. in 24. marca 2000 v Lizboni; strinja se z ECB, da je treba strukturne reforme izvajati hitreje, da bi tako dosegli raven rasti, ki bi omogočala doseganje ciljev, določenih v Lizboni;
9. ugotavlja, da je glavni cilj ECB zagotavljanje stabilnosti cen, ker lahko ECB s pomočjo le-te pripomore k doseganju ciljev polne zaposlenosti, tako kot je določeno v lizbonski strategiji;
10. se strinja, da se referenčna vrednost monetarne rasti ne pregleduje letno, zato se lahko ta vrednost uporabi kot dolgoročna; vseeno pa to ne sme odpraviti pomembnosti monetarnega agregata M3;
11. poudarja, da pomeni zahteva po odgovornosti ECB večjo stopnjo preglednosti v postopku sprejemanja odločitev; poziva ECB, naj razmisli o možnosti objavljanja povzetkov zapisnikov;
12. ponavlja poziv za letno objavo ne le za posamezne države, temveč tudi za regionalne in čezmejne revizije gibanj, podobnih poročilu Ameriške centralne banke, ki bi ECB omogočila vplivanje na razgovore gibanja o produktivnosti in pričakovanih cenah ter plačah;
13. hvali politiko ESCB v zvezi z osredotočanjem na vzdrževanje stabilnosti cen bolj, kot pa hvali politiko, ki jo predlagajo nekateri ekonomisti in ki lahko, ali pa tudi ne, povzroči kratkotrajen padec nezaposlenosti, vendar lahko srednjeročno ali dolgoročno poveča tako inflacijo kot nezaposlenost;
14 verjame, da je monetarni dialog med Evropskim parlamentom in ECB uspešen; poudarja, da je zaradi tega denarna politika bolj pregledna in dostopna javnosti; poziva ECB k širjenju dialoga s Parlamentom in k nadaljevanju dela na področju odnosov z javnostmi, ki bo pripomoglo k poistovetenju evropskih državljanov z evrom;
15. pozdravlja vstop estonske, litvanske in slovenske valute v EMR II in je naklonjen uvedbi evra v vseh starih in novih članicah ter poudarja, da sta potrebna tako uspešno sodelovanje v EMR II kot izpolnjevanje konvergentnih kriterijev; verjame, da je to izpolnjevanje kriterijev treba razumeti tako, kot je veljalo za prve udeležence leta 1997; meni da morajo biti vse nove države članice obravnavane enako, in sicer ob upoštevanju uvajanja evra in doseganja konvergentnih kriterijev;
16. izreka pohvalo ECB zaradi nove oblike Letnega poročila za leto 2003 in zaradi sprememb njihovega spletnega mesta;
17. meni, da je ECB svoj proračun primerno upravljala in podpira revizijo Računskega sodišča za leto 2002;
18. potrjuje stališče Evropskega parlamenta, da bi ECB morala bolj preudarno spremljati bančne dejavnosti Evropske investicijske banke;
19. verjame, da morajo države članice zagotavljati, da so vse nominalne vrednosti bankovcev in kovancev, zlasti kovanca za 1 cent in 2 centa ter bankovca za 200 in 500 evrov, sprejete v vseh državah ekonomske in monetarne unije;
20. obžaluje še vedno visoke stroške čezmejnih maloprodajnih plačil v evrih in poziva ECB, da se zavzame za popolno uveljavitev uredbe v zvezi s tem; podpira vzpostavitev enotnega evropskega plačilnega prostora;
21. poziva ECB, da temeljito razmisli o drugi generaciji bankovcev; spodbuja ECB, naj usmeri pozornost k ponarejanju in naj upošteva te izkušnje pri načrtovanju nove generacije bankovcev;
22. poziva ESCB, naj bo pozoren na težavo, ki jo je povzročila njihova prošnja CESR za delovanje na področju poravnav in obračunov, ki ustvarja dejstva, še preden se lahko demokratični postopki – ki vključujejo tudi Evropski parlament – na tem področju sploh začnejo;
23. naroči svojemu predsedniku, da posreduje to resolucijo Svetu, Komisiji in ECB.
OBRAZLOŽITEV
Izvoljeni predstavniki vedno težko komentirajo dejanja Evropske centralne banke, saj jim člen 108 Pogodbe prepoveduje, da „bi vplivali“ nanjo! Na srečo pa člen 113 omogoča Evropskemu parlamentu splošno razpravo o letnem poročilu ECB, ki je predmet tega poročila. Poročilo ECB za leto 2003 zlasti upošteva „načelo odgovornosti“ ECB do Parlamenta (poglavje 5, str. 142). Tretji del našega poročila bomo posvetili temu načelu.
Ker nas je ECB prosila, bomo v prvem delu poročila ocenili, ali politika, ki jo je izvajala do konca leta 2003, izpolnjuje cilje, zastavljene po pogodbah; v drugem delu si bomo ogledali glavne spremembe v doktrini ECB v letu 2003. V četrtem delu bomo pogledali različna vprašanja v trenutnih razgovorih o denarni politiki.
I. PRISPEVEK ECB K IZPOLNJEVANJU NJENIH POGODBENIH CILJEV
Pogoji člena 105 določajo, da je „primarni cilj ESCB vzdrževanje stabilnosti cen. Brez poseganja v cilj stabilnosti cen bo ESCB podpiral splošne ekonomske politike v Skupnosti z namenom doseganja ciljev Skupnosti, kot to določa člen 2.“ Cilji člena 2 („v celotni Skupnosti pospeševati harmoničen, usklajen in trajen razvoj ekonomskih dejavnosti, visoko raven zaposlenosti in socialne varnosti, enakopravnost med moškimi in ženskami, trajno in neinflacijsko rast“ itd.) so bili izpostavljeni na sestankih v Lizboni (cilj polne zaposlenosti na osnovi konkurenčnosti) in Gothenburgu (trajen razvoj, izvajanje kjotskega sporazuma). Od druge polovice leta 2003 je inflacija cen blizu 2 %, a manj kot 2 %, kljub ponavljajočim se zunanjim pretresom (cena nafte in hrane raste). Čeprav izhaja razlog za dejstvo, da se ti pretresi ne odražajo na plačah (in posledični odsotnosti inflacijske spirale), v večji meri iz zgradbe delovnega trga, pa je ECB treba čestitati za njen prispevek k tej stabilnosti.
Po drugi strani je leto 2003 znano po „izjemnosti območja evra“. Medtem ko so preostali svet in celo druge države EU (večinoma Velika Britanija) zabeležile zmanjševanje recesije (ZDA: +3,1 % BDP; Japonska: +2,5 % BDP; Velika Britanija: +2,2 % BDP), je gospodarstvo na območju evra izkazalo dodatno upadanje od leta 2002 (BDP: +0,4 %, v primerjavi z +0,9 % v letu 2002). Ta „evroskleroza“ lahko ima več vzrokov (tudi demografske), toda dokler je odvisna od gospodarske politike, bodisi prek proračunov bodisi prek denarne politike (kar, kot bomo videli, ECB priznava), ne moremo mimo dejstva, da evropski pristojni organi v primerjavi z ameriškimi in britanskimi delujejo izrazito počasneje.
Glede na reakcijski čas, ki ga meri gospodarska statistika (ta lahko traja od 12 do 18 mesecev), bi morali gledati obdobje od konca leta 2001 do začetka leta 2003. ZDA so se premaknile od uravnoteženega proračuna do primanjkljaja v višini več kot 4 % BNP; primanjkljaj območja evra se je povečal z 2,4 % na 2,7 % BDP. Od začetka leta 2001 do sredine leta 2003 so obrestne mere ameriških zveznih skladov padle s 6,5 % na 1,5 % in dosegle negativne realne obrestne mere; stopnja refinanciranja ECB je padla samo s 4,5 % na 2 % BDP, s stalno ravnjo 3,25 % za celotno leto 2002. V celotnem obdobju so se mere gibale med 1 % in 1,5 % nad tistimi iz zveznih skladov.
Šele od decembra leta 2002 naprej je ECB zaradi kritik socialno-gospodarske skupnosti (in celo IMF) začela zniževati obrestne mere zaradi tveganja deflacije. 8. maja 2003 je v zvezi s tem posredovala teoretično opravičilo, kot bomo videli pozneje, da je namreč zniževala realne obrestne mere in sprejela določeno raven inflacije, da bi se tako borila proti deflaciji. Ta zapozneli znak prilagodljivosti je treba pozdraviti. Hkrati pa je treba poudariti, da sama denarna politika ne odgovarja za zamude v gospodarski obnovi območja evra.
a. Obrestne mere niso bile tako velike, da bi preprečevale vlaganja, razen morda – na žalost – dolgoročna vlaganja (raziskave in izobraževanje, prihranek energije), ki jih zahteva lizbonsko-gothenburška strategija.
b . Po drugi strani je padec hierarhije obrestnih mer v ZDA/EU pripeljal do presenetljivega dviga vrednosti evra v letih od 2002 do 2003, to pa je vodilo v izgubo konkurenčnosti, ki po poročilu ECB za leto 2003 več kot presega (v smislu izvoza) rast svetovnega povpraševanja po izdelkih in storitvah EU v prvi polovici leta 2003. Tu ECB ni izpolnila svoje naloge „podpirati cilje lizbonske strategije“. Ne smemo pa pozabiti, da mora Svet določiti smernice za politiko menjalnih tečajev. (Člen 111(3)).
c . Togost proračunske politike na območju evra (ki je v nasprotju celo s tisto iz Velike Britanije) je brez dvoma rezultat procikličnih določil Pakta stabilnosti. Oktobra leta 2002 je predsednik Prodi izjavil, da je ta pakt „neumen“, in dejansko se je Svet novembra 2003 vzdržal njegove uporabe, saj so ga vse velike države EU (ki predstavljajo 80 % evropske proizvodnje) prenehale upoštevati, medtem ko sta Velika Britanija in ZDA že zdavnaj presegli 3-odstotni prag primanjkljaja.
II. SPREMEMBE V TEORIJI ECB
8. maja 2003, ko so obrestne mere še vedno padale, je ECB najavila spremembe svoje teoretične osnove.
a. Natančneje je določila „gospodarski steber“. Medtem ko si je ECB prej zadala, da je treba stopnjo inflacije „v srednjeročnem obdobju vzdrževati pod 2 %“, zdaj cilja na stopnjo „pod 2 %, a blizu 2 %“. To ne predstavlja samo 1 % padca v inflacijskem cilju. Teoretično opravičilo je zelo pomembno. ECB se zaveda svoje naloge prispevanja k obuditvi rasti z zelo nizkimi ali negativnimi obrestnimi merami, kar je mogoče le, če nominalne cene rastejo dovolj hitro. To priznanje ECB (ki zagotovo ni teoretičen dosežek, kot bomo videli) je treba pozdraviti.
b . „Denarni steber“ poudarja pomembnost denarnega agregata M3 (dotoka denarja) v kratkoročnem ali največ srednjeročnem obdobju, ECB pa je prenehala objavljati letne cilje. To potrjuje univerzalno empirično ugotovitev, da M3 že nekaj let nima večjega vpliva na cene blaga in storitev. ECB je treba čestitati za ta razvoj.
Treba pa je poudariti, da lahko prevelika likvidnost vzpodbudi nastanek špekulativnih balončkov na finančnih in nepremičninskih trgih, kar povzroča problem (ki je tudi univerzalen) pomanjkanja usmerjenosti posojilne politike.
Z drugimi besedami, kakšen je najboljši način, da bi agentom in državam Evropske unije ponudili denar po zelo nizkih ali celo negativnih obrestnih merah za financiranje dolgoročnih profitnih vlaganj, nakazanih v politikah iz Lizbone (izobraževanje, raziskave) in iz Gothenburga (prihranek energije), ne da bi tako ustvarjena likvidnost pripomogla k tržnim špekulacijam? ECB skupaj z Evropsko investicijsko banko bi lahko posredovala nekaj predlogov.
III. „ODGOVORNOST“ ECB
Poglavje 5 izrecno ugotavlja, da mora ECB tako kot vse „javne oblasti odgovarjati splošni javnosti, iz katere izhajajo njena pooblastila in samostojnost“, ter pravilno določa posrednika, ki ji omogoča uresničevati to načelo: Evropski parlament. To je, poleg objave z dne 8. maja, najboljša novica v tem poročilu!
Zdaj moramo definirati, kaj pomeni „odgovoren“. Poročilo ECB daje slutiti, da ta odgovornost ne pomeni nič drugega kot obveznost odgovora na vprašanje „Kaj ste naredili?“. Toda demokratična odgovornost gre dlje od tega: pooblašča državljane, da ugovarjajo: „Toda tega nismo zahtevali od vas“.
Treba je priznati, da v praksi pogodbe ne dovoljujejo, da bi se ta demokratična odgovornost v celoti izvajala. Celo hierarhija dejavnosti ECB (nadzor inflacije – polna zaposlenost – trajen razvoj) je večkrat služila kot vzrok za to, da je ECB shajala brez ciljev 2 in 3. Če Unija želi, da ECB ustrezno sodeluje pri teh ciljih, mora to jasno izraziti in si zagotoviti načine, s katerimi bo izvajala sankcije proti Banki, če slednja tega ne bo izvajala. Pobudo bi lahko prevzela od statutov Ameriške zvezne banke.
Do takrat pa mora ECB okrepiti svoje dobre namene o „odgovornosti“ s temi dejavnostmi:
· se odziva na redne zahteve Parlamenta po objavi izmenjanih dokazov in glasovanja o odločitvah, tako da lahko vsaj ugotovimo, kateri dokazi so bili uporabljeni in ali je bilo v zvezi z njimi doseženo soglasje;
· v celoti in brez arogance sodeluje v razgovorih socialno-gospodarske in akademske skupnosti. ECB več mesecev od leta 2001 do leta 2003 ni priznala, kar je končno potrdila dne 8. maja, in ponavljala vedno isti odgovor, da „je največji prispevek, ki ga ECB lahko da k rasti in zaposlovanju to, da zagotovi stabilnost cen“. Ta ideja je milo rečeno neortodoksna (tj. bolj ko se inflacija upočasnjuje, bližje je polna zaposlenost) in je nasprotna mnenju ekonomistov, da obstaja razmerje med inflacijo in nezaposlenostjo, izraženo z negativno usmerjenostjo „Phillipsove krivulje“.
Spomnimo se, da je Banka iz Saint-Louisa (Bank of Saint-Louis) objavila in branila znani model, ki opravičuje zavrnitev prejetih idej, ki jih je dal J. M. Keynes, h katerim so se vrnili Greenspan, Rubin in Lammers.
Poštena javna razprava o razmerju med inflacijo in nazaposlenostjo bi Evropi nedvomno prihranila dragocene mesece, preden je ECB ugotovila, da se je za rast gospodarstva treba sprijazniti z nizko stopnjo inflacije. Ali je „stopnja inflacije, ki pospešuje zaposlovanje“ v Evropi 2 %, bomo še videli.
IV. EVROPEJCI IN EVRO
Odnosi med Evropejci in resničnostjo evra so težki.
a. Banke še vedno zaračunavajo provizijo pri prenosih in menjavah čekov med državami na območju evra. Dokler se bo to dogajalo, ne bomo mogli govoriti o „enotni valuti“.
b. Nekatere države razmišljajo o ukinitvi kovancev majhne vrednosti (1 cent in 2 centa). Druge države pa nasprotno menijo, da je evrocent pomemben za majhne dnevne nakupe in da bi spreminjanje najmanjšega evrocenta v 5 centov vodilo v „napake zaokroževanja“, ki spodbujajo dvig cen. Že sama ta bojazen opravičuje ohranitev centa kot zakonitega plačilnega sredstva. Če so nekatere države pridobile velike apoene, ki so v skladu z njihovo tradicijo (bankovec za 500 EUR), je pravično, da se spoštuje tudi države, ki so vajene manjših apoenov (bankovec za 1 EUR).
c. Na prvi generaciji bankovcev so bile prepovedane podobe živih bitij, pokrajin ali resničnih spomenikov, domnevno zato, da med državami ne bi prišlo do ljubosumja. To je povzročilo hladnost odnosa Evropejcev do njihovega denarja. Nobena druga država ne izdaja bankovcev, na katerih niso prikazane rastline, živali, pokrajina, človeške stvaritve ali „pomembne osebnosti“.
Prišel je čas, ko bi Evropejci z veseljem delili skupno naravno, umetniško ali zgodovinsko dediščino na svojih bankovcih. Treba je začeti razgovore o drugi generaciji bankovcev, na katerih bi bila evropska živa bitja, pokrajine ali človeške stvaritve, ki so dediščina človeštva, ali morda celo evropske osebnosti, za katere obstaja soglasje o njihovem prispevku k evropski kulturi.
POSTOPEK
Naslov
Letno poročilo Evropske centralne banke za leto 2003
Referenčni dokumenti
2004/2144(INI)
Pravna podlaga
člen 113 ES in člen 15 Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke
Podlaga v Poslovniku
člena 106 in 112(1)
Datum posredovanja Parlamentu
23.4.2004
Pristojni odbor
ECON
Datum razglasitve na zasedanju
14.10.2004
Odbori, zaprošeni za mnenje
Datum razglasitve na zasedanju
Odbori, ki niso dali mnenja
Datum sklepa
Okrepljeno sodelovanje
Datum razglasitve na zasedanju
Pobude resolucij, vključene v poročilo
Poročevalec(- ka )
Alain Lipietz
Datum imenovanja
28.7.2004
Nadomeščeni(-a) poročevalec(- ka )
Johannes (Hans) Blokland
Obravnava v odboru
30.8..2004
21.9.2004
6.10.2004
Datum sprejetja
6.10.2004
Izid končnega glasovanja
za:
23
proti:
2
vzdržani:
13
Poslanci, navzoči pri končnem glasovanju
Pervenche Berès, Guntars Krasts, John Purvis, Zsolt László Becsey, Udo Bullmann, Ieke van den Burg, Paolo Cirino Pomicino, Gábor Demszky, Elisa Ferreira, Jean-Paul Gauzès, Benoît Hamon, Gunnar Hökmark, Ian Stewart Hudghton, Sophia Helena In 't Veld, Wolf Klinz, Kurt Joachim Lauk, Astrid Lulling, Gay Mitchell, Cristóbal Ricardo Montoro Romero, Joseph Muscat, Alexander Radwan, Bernhard Rapkay, Antolín Sánchez Presedo, Margarita Starkevičiūtė, Peter William Skinner, Sahra Wagenknecht, Lars Wohlin
Namestniki, navzoči pri končnem glasovanju
Mia De Vits, Harald Ettl, Ján Hudacký, Ona Juknevičienė, Werner Langen, Alain Lipietz, Thomas Mann, Diamanto Manolakou, Poul Nyrup Rasmussen, Andreas Schwab, Karl von Wogau
Namestniki (člen 178(2)), navzoči pri končnem glasovanju
Datum predložitve
12.10.2004
A6-0014/2004
Pripombe
...
